АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/365/17 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/919/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_10 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харковавід 13 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого водієм АТ «Харківорбленерго», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_9 засуджений за ч.1 ст.286 КК України 1 року 6 місяців обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі - 10 000 грн.
Згідно вироку, ОСОБА_9 12.09.2016р. близько 10.00 години, керуючи технічно-справним автомобілем «ДЕУ-Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по пр. Московському зі сторони вулиці Мельникова в напрямку вул. Харківських Дивізій м. Харкова зі швидкістю 60 км/год.
В ході руху по вищевказаному проспекту в районі будинку №191/1, ОСОБА_9 згідно висновку автотехнічної експертизи № 986/16 від 07.12.2016р., грубо порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України згідно з яким: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити , він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась через дорогу справа наліво відносно руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1096-А/16 від 28.09.2016р., отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я у вигляді забій головного мозку з наявністю контузійного осередку правої скроневої долі, внутрішньочерепового крововиливу, перелому ребер зліва, забій лівої легені, закритого перелому лівої плечової кістки у середній третині із зсувом, ссадна кінцівок.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_9 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, при виникненні перешкоди у вигляді пішохода, якого він об`єктивно здатний був виявити, не прийняв своєчасних заходів до зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу і допустив наїзд на ОСОБА_10 , що спричинило вищевказані наслідки.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_9 скасувати та призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, а в частині заявленого цивільного позову змінити та стягнути з ОСОБА_9 на її користь моральну шкоду у розмірі 300 000 грн.
В обґрунтування посилається на те, що судом було встановлено та підтверджено доказами наданими прокурором про чисельні переломи та тривалий час перебування на лікування, фізичні страждання, без можливості навіть підійматися з ліжка та пересуватися, постійне приймання ліків, медичні процедури та інші страждання. Також вказує на те, що судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання її представника про призначення експертизи для обґрунтування спричиненої моральної шкоди (душевних та фізичних страждань) унаслідок дорожньо-транспортної пригоди й її розміру, що позбавило її можливості встановити відповідний розмір спричиненої моральної шкоди. Зазначає про те, що суд призначив покарання яке не відповідає ставленню до скоєного обвинуваченого, та є надто м`яким покаранням.
Заслухавши доповідь судді, думку представника потерпілої ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який також вважав можливим збільшити компенсацію моральної шкоди, підтримавши апеляцію частково, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляції та просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілої підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Згідно з даними, відображеними в журналі судового засідання та зафіксованими на технічному носії інформації, вбачається, що в судових дебатах представник потерпілої ОСОБА_7 підтримав позицію прокурора, який запропонував призначити покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами та звільнити його від відбування покарання з випробуванням. За змістом п.7 ч.1 ст. 393 КПК України потерпілий має право подати апеляційну скаргу у частині, що стосується його інтересів, але в межах заявлених ним вимог. З огляду на це, доводи щодо неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання та необхідності застосування додаткового покарання, на думку колегії суддів , не заслуговують на увагу.

Призначивши покарання обвинуваченому у виді 1 року 6 місяців обмеження волі за ч. 1 ст. 286 КК України, суд першої інстанції виходив із ступеня тяжкості вчиненого ним необережного злочину середньої тяжкості, даних про особу обвинуваченого раніше несудимого,працюючого, який позитивно характеризується, має на утриманні неповнолітнього сина, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_9 покарання є справедливим та сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним кримінальних правопорушень.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання , колегія суддів виходить із наведених у вироку даних про тяжкість вчиненого ним злочину, особливостей й обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого, його вік, поведінку в побуті, специфіку роботи та джерело його доходів.

З урахуванням наведених обставин , колегія суддів залишає без задоволення вимоги апеляційної скарги потерпілої в цій частині.

У випадку заподіяння шкоди злочином можливість захисту майнових інтересів потерпілого передбачена у ст.128 КПК України, яка передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як вбачається з вироку суду, задовольняючи частково заявлені позовні вимоги, суд не вказав підстави для задоволення цивільного позову, як того вимагає п.2 ч.3 ст.374 КПК України. Відповідно до ч.4 ст.370 КПК України в судовому рішенні повинні бути наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Представником потерпілої заявлялось клопотання про призначення судово психіатричної експертизи з метою встановлення розміру спричиненої їй моральної шкоди , але судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні цього клопотання. Разом із тим ,зазначивши встановленими факти наявності моральних страждань, суд, призначивши компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, не навів жодних досліджених ним доказів на обґрунтування своїх висновків, а лише послався на засади розумності , виваженості та справедливості.Хоча відповідно до положень ст. 242 КПК України для встановлення шкоди немайнового характеру моральної шкоди, заподіяної злочином, обов`язково необхідно звернутись до експерта. Під час досудового слідства ані слідчий, ані прокурор до експерта не звернулись. Суд першої інстанції допущене порушення також не усунув та необґрунтовано відхилив заявлене в інтересах потерпілої клопотання.

Отже, доводи апелянта в частині вирішення цивільного позову, колегія суддів находить такими, що підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а тому в цій частині апеляція підлягає частковому задоволенню, оскільки встановлені підстави для скасування судового рішення передбачені п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і зобов`язаний повторно дослідити лише ті обставини, які під час кримінального провадження були встановлені, але дослідженні судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

З урахуванням вищенаведених обставин, у даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити своє рішення в частині цивільного позову.

Виходячи із передбачених ч.6 ст.9, п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення учасникам судового процесу права на справедливий судовий розгляд цивільного позову, колегія суддів приходить до висновку, що це може бути зроблено шляхом нового розгляду, в порядку цивільного судочинства, в суді першої інстанції.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляція потерпілої підлягає частковому задоволенню, а вирок Фрунзенського районного суду м.Харковавід 13 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову скасуванню з призначенням в цій частині нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 7,404,405, 407, 409,412,418, 419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н ОВ И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілої задовольнити частково.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харковавід 13 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_9 в частині вирішення цивільного позову скасувати та направити кримінальне провадження в цій частині на новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді