Справа № 523/7666/16-к
Провадження №1-кп/523/131/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2018 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,

свідка ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні по звинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеса перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.
У ході судового засідання прокурор подав клопотання про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений скоїв злочин, який відноситься до тяжкого злочину, судовий розгляд не закінчений, на сьогоднішній день ризики не втратили своєї актуальності, обвинувачений може переховуватися від суду, про що свідчить те, що він раніше не виконав покладених на нього процесуальних обов`язків та ухилився від суду, за що був оголошений в розшук.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, так як обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, на утриманні матір інваліда І групи, крім того, наполягав на тому, що клопотання прокурора є формальне та обвинувачений не має наміру переховуватися від суду. Крім того, у клопотанні прокурора не вказано в якому саме слідчому ізоляторі планується триматися обвинувачений.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, так як наміру переховуватися останній немає та в подальшому має намір проживати біля матері, яка є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду. Стверджував, що не переховувався від суду, а весь час проживав разом зі своєю дівчиною за її місцем проживання.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що являється матір`ю обвинуваченого ОСОБА_6 , який постійно підтримував з нею зв`язок у телефонному режимі та періодично приїздив допомагав по господарству, так як вона проживає разом з матір`ю, яка також є інвалідом, тому обидві потребують сторонньої допомоги.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши обвинуваченого, свідка, а також вислухавши думку прокурора, захисника, суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 згідно клопотання прокурора є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду попередження вчинення ним нового злочину.

Як вбачається з ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання, судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Вирішуючи дане клопотання, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Враховуючи викладене, оцінюючи сукупність обставин, а саме: відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 судимостей, стан його здоров`я, наявність на утриманні матері інваліда І групи та необхідність в догляді за нею, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, а також недоведення прокурором п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні, суд вважає, що такий запобіжний захід як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження, тому клопотання прокурора про зміну відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 134, 177-178, 183,194, 314-315, 369-372, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4, про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою ОСОБА_6 - відмовити.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 60 діб, тобто до 05.03.2018 року .
1)заборонити залишати місце свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 21:00 години до 7:00 години ранку.
2) Не відлучатися за межі м.Одеси без дозволу суду;
3)Повідомляти суд, про зміну свого місця проживання;
4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками;
5) За першим викликом з`являтися до суду чи прокурора;
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя: