Справа № 727/6086/17
Провадження № 1-кп/727/279/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

законного представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, громадянина України, українця, із загальною середньою освітою, одруженого, працюючого двірником у ЖРЕП № 4, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , влітку 2016 року, перебуваючи в АДРЕСА_1 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, протиправно, з метою задоволення власної статевої пристрасті, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою, зайшов в приміщення кухні, і коли туди зайшла ОСОБА_6 , використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка не могла правильно розуміти сутність та характер вчинюваних з нею розпусних сексуальних дій через свій вік, вчинив розпусні дії, які виразились у непристойному доторканні руками до статевих органів дитини, чим вчинив розбещення малолітньої.

В подальшому, ОСОБА_4 своїх злочинних дій не припинив, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщенні кімнати гуртожитку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , продовжував, в період часу з літа 2016 року по січень 2017 року неодноразово розбещувати малолітню ОСОБА_6 , при цьому оголяючи її та свої статеві органи, непристойно доторкаючись руками і цілуючи її статеві органи, примушуючись її торкатись руками його статевого органу, доводячи себе до стану статевого збудження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, пояснив, що обставини вчинення ним злочину вірно зазначені в обвинувальному акті, дійсно в період часу з літа 2016 року по січень 2017 року, три-чотири рази, розбещував малолітню ОСОБА_6 , перебуваючи при цьому в стані алкогольного сп`яніння. Зловживає спиртним не часто. Дитина проживала разом із ним та його дружиною бабусею ОСОБА_6 та мамою дитини чотири роки. Погроз та фізичної сили до дитини не застосовував. Торкався статевих органів дитини, пхав руку до неї в трусики. Бабуся дитини знала, що він розбещує дитину, бачила, як він чіплявся до дитини. Кричала на нього та сказала про це матері дитини. На даний час дитина проживає із матір`ю ОСОБА_7 , яка отримала квартиру у спадок і змогла переїхати. В скоєному щиро кається, розуміє, що вчиняв погано, просить суворо не карати.

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 суду пояснила, що вона працює соціальним педагогом в спецшколі № 3, де навчаються діти з особливими потребами, ОСОБА_6 навчається в другому класі даної школи. На початку весни в другому семестрі 2017 року було помічено психологом, що ОСОБА_6 відсторонює себе від інших учнів, постійно хоче щоб її обіймали вихователі, боїться хлопчиків, у дитини відбуваються істеричні напади. Під час індивідуальної бесіди, психологом було встановлено, що обвинувачений її розбещував. З`ясувалось, що бабуся це бачила. Після того, як дізнались про те, що дід чіпляється до дитини, попросили мати, забрати дитину проживати із нею. В поліцію подала заяву вона. У ОСОБА_8 нормальні відносини із мамою, але виховний вплив має бабуся.
Свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона працює психологом в спецшколі № 3, із ОСОБА_6 проводили корекційні заняття. Дівчинка не може обманювати, лагідна. Помітила зміни у поведінці дитини 25 квітня 2017 року та підійшла до вихователя, яка їй повідомила, що бабуся розповіла про те, що відбулось. Бабуся бачила, як обвинувачений три рази ліз до дитини. У дитини були істерики. Вона намагалась дізнатись у дитини, що сталось, але вона не хотіла їй розповідати. Після цього, вона запропонувала дитині намалювати малюнки, та поступово дізналась, що до дитини чіпляється «дядя», знімає їй трусики, показує свій статевий орган. На наступний день скликали консиліум, куди викликали мати та бабусю. Дитина розповідала матері, про те, що обвинувачений її розбещує, але остання не відреагувала. Дитина про фізичне насильство не розповідала, оглядала її, дивилась на ручки, ніжки, животик, не було слідів насильства. Контакт більший з бабусею. На даний час у дитини не має істерик.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона є бабусею ОСОБА_6 . Обвинувачений раніше зловживав спиртними напоями, останні 3-4 місяці не п`є спиртне, дитині купляв солодощі, булочки, фізично не карав, не сварив та не кричав. Дитина більше з нею контактувала, ніж із мамою, оскільки вона захищає її, а мама карає. Бачила, як на кухні обвинувачений, будучи в стані алкогольного сп`яніння, побачивши її, забрав руку з поміж ніжок Насті, у якої були спущені колготки. Вона почала на нього кричати та бити. Після цього, подзвонила ОСОБА_7 . Дитина не жалілась на обвинуваченого. На даний час дитина проживає із матір`ю.
Свідок ОСОБА_7 суду показала, що ОСОБА_4 є її вітчимом. Проживала разом із донькою, мамою та вітчимом на вул. Полєтаєва, після того як помер дідусь, переїхала жити на АДРЕСА_2 . Дитина трохи пожила із нею, але згодом переїхала до бабусі. Їй подзвонила мама та розповіла, що обвинувачений на кухні чіплявся до ОСОБА_11 . Вона не повірила, тому що вітчим до неї ніколи не чіплявся. Дитина колись казала їй, що дід її обнімає. Вона попросила свого кума ОСОБА_12 , щоб він переговорив із вітчимом. В квітні 2017 року викликали до школи, через зміни в поведінці дитини. Під час проживання по вул. Полєтаєва, не бачила нічого підозрілого в поведінці обвинуваченого, випивав, фізично не карав дитину. В квітні 2017 року ОСОБА_11 стала проживати із нею. Дитина постійно проситься до бабусі. Настя розповідала, що бачила діда оголеного, коли останній перебував в стані алкогольного сп`яніння. На даний час у дитини не має страху. Під час експертизи, донька розповідала, що дід трусики знімав, обнімав.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що ОСОБА_7 у січні-лютому 2017 року розповіла йому, що її мати бачила як ОСОБА_4 на кухні від дитини забирає руку, попросила із ним переговорити. Після розмови із обвинуваченим відносно цього, останній сказав, що нічого не пам`ятає, оскільки був п`яний, але якщо таке було, більше не буде.
Крім показань свідків, вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження:

-повідомленнями директора КЗ «Чернівецька спеціальна загальноосвітня школа №3» до Шевченківського ВП ЧВП ГУ НП України в Чернівецькій області про підозри щодо інтимних домагань та розбещення малолітньої дитини ОСОБА_6 ( а.с. 61,64);

-свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Снячів Сторожинецького району Чернівецької області ( а.с.62);

-протоколом індивідуального консультування КЗ «Чернівецька спеціальна загальноосвітня школа №3» від 25.04.2017 р. практичного психолога з малолітньою ОСОБА_13 та малюнками до нього, згідно якого у дитини спостерігається страх і тривога. З одного боку вона хоче розповісти, але їй ( зі слів дитини) заборонили щось в школі розповідати. На питання, що вона намалювала дитина пошепки розказала, що дядя ( бабусин чоловік) ліз до неї в трусики і пальцями робив боляче. На питання чи це було один раз, дитина сказала ні багато ( а.с. 65-67);

- висновком експерта №680 екс , який провів судово-медичну експертизу ОСОБА_6 , 2008 року народження, при проведені якої тілесні ушкодження у неї не виявлені та дівоча пліва не порушена;

- Висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №261 відносно ОСОБА_6 , 2008 року народження, згідно якої рівень інтелектуального розвитку ОСОБА_6 знаходиться в межах розумового дефекту ( дебільність легка ступінь), відсутність уяви про статеві стосунки та враховуючи те, що протиправні дії, що були скоєні проти неї, виходили за межі її власного досвіду, а малолітня ОСОБА_14 не могла своєчасно та правильно розкрити істинні наміри злочину, передбачати загальний хід розвитку ситуації, близькі та віддалені її наслідки для себе. Суттєві внутрішні сторони і зв`язки того, що відбувалось були їй недоступні, а це супроводжувалось і нерозумінням їх соціального та морального значення. Це могло суттєво вплинути на її поведінку в ситуації правопорушення, вона виявляє ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості органічно обумовленої із загальним недорозвитком мови, в момент вчинення стосовно неї кримінального правопорушення ( усі епізоди) ОСОБА_6 теж виявляла ознаки психічного захворювання у формі легкої розумової відсталості органічно обумовленої із загальним недорозвитком мови, за своїм психічним станом та з урахуванням її вікових особливостей вона могла усвідомлювати характер та значення скоюваних із нею дій.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підтверджується вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.156 ч.2 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи ОСОБА_6 .

При призначенні покарання, суд у відповідності з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин належить до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року із змінами від 12.06.2009 року, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд, при призначенні покарання враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 зокрема те, що він раніше не судимий, вину визнав, характеризується позитивно, працює, на обліку в облпсихлікарні та в обласному наркодиспансері не перебуває, стан його здоров`я, тяжких наслідків для дитини не настало, суд вважає, що до обвинуваченого доцільно застосувати вимоги ст.69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.156 КК України.

Застосування до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України є неможливим, оскільки він вчинив тяжкий злочин щодо розбещення малолітньої, з обтяжуючою обставиною, при цьому суд враховує стан здоров`я дитини. Така позиція повністю узгоджується з вимогами Конвенції Ради Європи щодо захисту дітей від сексуальної експлуатації та сексуального розбещення, де зазначено, що країна-учасниця має вживати законодавчі заходи для забезпечення покарання ефективними, пропорційними та переконливими санкціями щодо правопорушень, передбачених цією Конвенцією, відповідно до ступеня тяжкості правопорушення. Ці санкції повинні включати покарання у вигляді позбавлення волі.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, у вигляді позбавлення волі.

Щодо призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, відсутні підстави призначати даний вид покарання, адже обвинувачений не обіймає певних посад та не займається певною діяльністю, по відношенню до потерпілої не наділений правами батька, опікуна чи піклувальника.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.
Суд вважає, що міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку з законну силу слід обрати у вигляді тримання під вартою, оскільки існує ризик, що отримавши реальний термін покарання, обвинувачений буде переховуватись від відбування покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 371-376, 395 КПК України , суд, -

З а с у д и в:
Визнати винним ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України і призначити йому покарання за даною статтею, із застосуванням вимог ст. 69 КК України, у вигляді двох років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку з законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з 28 грудня 2017 року з моменту його затримання.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_15