Справа № 381/2330/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1085/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 12.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
12 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - суддів: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше неодноразового судимого, останній раз 21.12.2012 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звільненого умовно достроково 07.08.2014 року з не відбутим строком 8 місяців 24 дні,
визнано винним та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на три роки.
Відповідно до ч.1 ст.76 КК України покладено на обвинуваченого обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 02 березня 2017 року приблизно о 06 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, перебуваючи по вул. Глібова в смт. Борова домовилися про спільне вчинення крадіжки майна з огородженої території за адресою: АДРЕСА_2 .
На виконання вказаної домовленості, ОСОБА_7 діючи повторно, разом з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою 02 березня 2017 року близько 06 год. 10 хв. прибув до огородженої території, за адресою: АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_9 використовує для зберігання належного йому майна, де з метою реалізації свого злочинного умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, маючи корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, та корисливу мету, направлену на збагачення, шляхом пошкодження дерев`яного паркану, проник на вказану територію. Перебуваючи на цій території, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою повторно викрав п`ять важелів підвіски від автомобіля «MERCEDES Vito», вартістю 200 гривень кожна, загальною вартістю 1000 гривень, задній міст від автомобіля «Hyundai Н-100», вартістю 8000 гривень, кисневий балон об`ємом 50л., вартістю 1000 гривень, корпус сидіння до автомобіля «MERCEDES Vito», вартістю 100 гривень, колінвал до автомобіля «Mitsubishi Grandis», вартістю 100 гривень, які належать ОСОБА_9 . Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 та невстановленою слідством особою вказане викрадене майно винесли до узбіччя дороги, де завантажили це майно до автомобіля марки «ГАЗЕЛЬ», під керуванням його власника ОСОБА_11 , при цьому не повідомивши останнього про незаконне походження цього майна. На зазначеному автомобілі під керуванням ОСОБА_11 . ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою перевіз викрадене майно до пункту прийому металобрухту в с. Калинівка Васильківського району Київської області, де продали його за 1200 гривень.
Таким чином, ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою своїми злочинними діями заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 10200,00 гривень.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
Вважає вирок суду незаконним в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зазначити рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання. В решті вирок залишити без змін. Вважає, що суд безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, не навівши у вироку належні доводи, що вказують на можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання. Зазначає, що суд не врахував непогашені судимості ОСОБА_7 за вироками суду від 17.04.2012 та 21.12.2012, що утворюють рецидив злочинів.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на доказах, які зібрані у справі та не викликають сумнівів у своїй достовірності.
За змістом ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обираючи обвинуваченому вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого, який просив реально не позбавляти волі обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу ОСОБА_7 , суд обґрунтовано призначив покарання обвинуваченому у виді п`яти років позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, належним чином вмотивувавши дане рішення у вироку.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тому до нього не може бути застосовано ст.75 КК України є необґрунтованим.
Зважаючи на конкретні обставини вчиненого злочину, а також наведені у вироку пом`якшуючі обставини, зокрема: визнання вини та щире каяття, що свідчить про бажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, відшкодування збитків та думку потерпілого, який просив реально не позбавляти волі обвинуваченого, на думку апеляційного суду, призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому із застосуванням ст.75 КК України, не можна вважати явно несправедливим через м`якість.
Посилання прокурора на те, що суд неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність, не застосував закон, який підлягає застосуванню - п.1 ч.1 ст.67 КК України (не визнав обтяжуючою обставиною рецидив злочину), на думку апеляційного суду є необґрунтованим.
Як вбачається з обвинувального акту, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.
Оскільки судом першої інстанції у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу не досліджувались докази, в тому числі й ті, що вказують на рецидив злочинів, тому місцевий суд не мав законних підстав визнати дану обставину в якості обтяжуючої.
Крім того, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше був засуджений за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, які не знаходяться у внутрішній єдності із знов вчиненим діянням, їх послідовність носить випадковий характер, тому на думку апеляційного суду, відсутні підстави для визнання раніше вчиненого злочину як такого, що обтяжує покарання.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Головуючий:
Судді: