Провадження № 1-в/193/367/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А
22 листопада 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
представника Софіївської ВК № 45: ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка подання начальника Державної установи "Софіївської виправної колонії" (№ 45) Дніпропетровської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до засудження мешкав АДРЕСА_1 , -
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 засуджений: 05.11.2012 Феодосійським міським судом АРК за ст. 358 ч.1, 309 ч.1, 263 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. Знову засуджений 13.12.2012 Ялтинським міським судом АРК за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.3, 357 ч.3, 358 ч.1, 358 ч.4, 289 ч.2, 70 ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України частково приєднано невідбуту частину згідно вироку від 05.11.2012 року та остаточно до відбуття 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.
Знову засуджений 03.04.2013 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю покарань приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку від 13.12.2012 у вигляді 3 років позбавлення волі та остаточно до відбуття 7 років позбавлення волі.
Знову засуджений 20.02.2014 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст . 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання згідно даного вироку більш суворим згідно вироку від 03.04.2013 та остаточно до відбуття 7 років позбавлення волі. Зараховано частково відбуте покарання згідно вироку від 03.04.2012 року за період з 03.08.2012 по 19.02.2014 включно.
З 08.08.2012 утримувався в Сімферопольському слідчому ізоляторі. В місцях попереднього ув`язнення характеризувався посередньо, вимог режиму утримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.
З 21.01.2013 утримувався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі. В місцях попереднього ув`язнення характеризувався негативно. Порушував вимоги режиму утримання в місцях попереднього ув`язнення. Мав 5 стягненью. Заохочень не мав.
З 14.06.2013 відбував покарання у виправні йколонії Дніпропетровської області (№94). Хаоктеризувався негативно, мав 2 стягнення, заохочень не мав.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12.05.2016 на підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього тримання під вартою з 03.08.2012 по 02.01.2013 та з 03.04.2013 по 19.04.2013.
Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов, цінує ці зв`язки. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, на заходи виховного характеру реагує позитивно, проявляє активну участь в житті відділення. Допомоги в побутовому влаштуванні не потребує. Вину у скоєному злочині визнає повністю, надає належну самооцінку скоєному злочину. Своєю поведінкою подає належний приклад іншим засудженим в відділенні.
Станом на 18.10.2017 відбув 2/3 частини покарання, в зв`язку з чим начальник виправної колонії клопоче про умовно-дострокове звільнення засудженого з місць позбавлення волі, який став на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_5 надав заяву, згідно якої від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовляється, судове засідання просить провести без його участі та без участі адвоката.
Представник адміністрації просить суд задовольнити подання.
Прокурор проти задоволення подання начальника Софіївської ВК 45 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 заперечує, вважає застосування положень ст. 81 КК України не доцільним, оскільки вказаний засуджений має 25 стягнень, з них 19 за час відбування покарання в Софіївській ВК 45, останнє накладено 13.07.2016 року. Зазначає, що вказані стягнення хоча і погашені в установленому законом порядку, але їх кількість і характер не вказує на виправлення засудженого.
Відповідно до ст. 81 КК УКраїни до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності. Разом з тим, з матеріалів подання вбачається, що засуджений ОСОБА_5 мав 25 стягнень.
Крім того, з матеріалів подання вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , неодноразово судимий, а саме: 05.11.2012 Феодосійським міським судом АРК за ст. 358 ч.1, 309 ч.1, 263 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. Знову засуджений вироком від 13.12.2012 Ялтинського міського суду АРК за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 186 ч.3, 357 ч.3, 358 ч.1, 358 ч.4, 289 ч.2, 70 ч.1, ст. 70 ч. 4 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Знову засуджений 03.04.2013 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю покарань приєднати невідбуту частину покарання згідно вироку від 13.12.2012 у вигляді 3 років позбавлення волі та остаточно до відбуття 7 років позбавлення волі.
Знову засуджений 20.02.2014 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст . 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання згідно даного вироку більш суворим згідно вироку від 03.04.2013 та остаточно до відбуття 7 років позбавлення волі. Зараховано частково відбуте покарання згідно вироку від 03.04.2012 року за період з 03.08.2012 по 19.02.2014 включно.
З викладеного вбачається, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення тяжких злочинів.
Відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове-звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", судам, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
На підставі закону умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Судом врахувається не тільки факт відбуття останнім певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.
Так, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, з матеріалів справи та особової справи на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 має 25 стягнень з них 19 за час відбування покарання в Софіївській ВК 45, останнє накладено 13.07.2016 року. Вказані стягнення хоча і погашені в установленому законом порядку, але їх кількість і характер не вказують на виправлення засудженого. Отримане 25.07.2017 року заохочення у вигляді подяки порівняно із загальним обсягом стягнень та їх характером не дає підстави вважати, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
З врахуванням викладеного, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення і не заслуговує умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі на невідбутий термін, як особа, яка сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
На підставі ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні подання начальника Державної установи "Софіївської виправної колонії" (№ 45) Дніпропетровської області, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області в семидобовий строк з часу її оголошення, засудженим, з моменту вручення йому копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1