Справа № 216/15/17
У Х В А Л А

28.12.2017 року

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002840 від 08.11.2016 року., за обвинуваченням: ОСОБА_3

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, -

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0002840 від 08.11.2016 р., за обвинуваченням: ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків запобіжних заходів обраних відносно обвинуваченої ОСОБА_3 ще на два місяці.

Захисником обвинуваченої - адвокатом ОСОБА_5 у судовому засіданні заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 з домашнього арешту на більш м`яке - особисте зобов`язання, обґрунтовуючи це тим, що на її утриманні знаходиться малолітня хвора дитина, яка потребує постійного догляду і на теперішній час повинна бути госпіталізована та проходити лікування в умовах стаціонару.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала подане захисником клопотання та просить застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши учасників судового провадження суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

В розумінні ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі, про що зазначив ЄСПЛ в своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», - за наслідками та способом застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання визначених Законом ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

При розгляді поданих клопотань, суд бере до уваги те, що кримінальне провадження призначалося до розгляду в судовому засіданні неодноразово, при цьому обвинувачена постійно з`являється в судові засідання за викликом суду та не порушувала покладені на неї процесуальні обов`язки. Також, при вирішенні питання щодо продовження строку дії чи зміни раніше обраного запобіжного заходу чи зміни раніше обраного запобіжного заходу, суд враховує і те, що в обвинуваченої на утриманні перебуває малолітня дитина, яка хворіє та потребує госпіталізації для проведення відповідного лікування про, що стороною захисту надані суду відповідні докази.

Отже, враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе змінити обвинуваченій запобіжний захід з домашнього арешту на більш м`який - особисте зобов`язання.

При цьому в силу вимог ст. ст. 179, 194 КПК України, на обвинувачену ОСОБА_3 слід покласти наступні обов`язки:

- за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

- не відлучатись з м. Кривого Рогу без дозволу суду.

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Суд вважає, що вказаний запобіжний захід є необхідним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_3 покладених на неї процесуальних обов`язків.

На підставі наведеного та керуючись ст. 179, 194, 110 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, - відмовити.

Клопотання захисника про заміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання, - задоволити.

Змінити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

- не відлучатись з м. Кривого Рогу без дозволу суду.

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Попередити обвинувачену ОСОБА_3 що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до неї може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покласти на Криворізьку місцеву прокуратури № 3.

Строк дії ухвали 60 днів, рахуючи з 27.12.2017 р. до 24.02.2018 р. включно.

Ухвала від 10.11.2017 року про продовження запобіжного заходу втрачає дію з 27.12.2017 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1