Справа № 347/438/18
Провадження № 1-кп/347/93/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" квітня 2018 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження № 0000070 від 25.02.2018 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, паспорт НОМЕР_2 виданий Косівським РВ УМВС в Івано-Франківській області 18.03.2000 року, освіта повна середня, одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2017 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, судимість не погашена, на утриманні має одну неповнолітню дитину, депутатом не являється,
за ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше засуджений, 11.12.2017 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.
Однак, ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення, злочин проти власності, за наступних обставин.
Так, 25.02.2018 року приблизно 01 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи у житловому будинку ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою в с. Химчин Косівського району Івано-Франківської області, побачивши, що потерпіла ОСОБА_5 заснула, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливий мотив - таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою вчинення крадіжки, діючи умисно, повторно, шляхом вільного доступу, ОСОБА_4 дістав з шафи картонну коробку, з якої викрав грошові кошти у сумі 2470 гривень. В подальшому ОСОБА_4 маючи змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, місце злочину покинув, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 2470 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати. Просить розглянути справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особу.
Переконавшись у правильному розумінні сторонами змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності їхньої позиції, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого діяння і його умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини справи й особу ОСОБА_4 .
Згідно ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом визнано рецидив злочинів.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65-67 КК України, враховуючи обставини справи і особу ОСОБА_4 , суд вважає за доцільне призначити покарання у вигляді арешту, що визначено санкцією ч.2 ст.185 КК України. Саме таке покарання відповідатиме тяжкості злочину й буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Так, вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2017 року, ОСОБА_4 було засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.03.2018 року, розстрочено засудженому ОСОБА_4 вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2017 року за ч.1 ст.185 КК України до основного покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., виплату штрафу строком на дванадцять місяців зі сплатою штрафу 70,83 гривень щомісячно.

Проте, згідно ч.3 ст.72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирок Косівського районного суду від 11.12.2017 року слід виконувати самостійно.

Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Обраний ОСОБА_4 , відповідно до ухвали слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2018 року, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слід змінити на запобіжний захід в вигляді тримання під вартою.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.71, 72 КК України, ч.3 ст.349, ст.ст. 374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11.12.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, - виконувати самостійно.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.03.2018 року у вигляді домашнього арешту - змінити. До набуття вироком законної сили обрати запобіжний захід в вигляді тримання під вартою, взявши ОСОБА_4 під варту у залі суду.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття ОСОБА_4 під варту, а саме 09.30 год. 24.04.2018 року.
Речові докази: грошові кошти у сумі 1405 грн., дві купюри номіналом 500 грн., серія та номер ВЗ 7276711, ЛГ 8770856, дві купюри номіналом 200 грн., серія та номер КБ 6328835, ТГ 7990096, дві купюри номіналом 2 грн., серія та номер РК 3786353, ЖТ 5710465, купюра номіналом 1 грн. серія та номер УМ 9914733, які передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , повернути їй, як законному володільцю.
На вирок сторонами може бути подана апеляція до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: ОСОБА_1