Ухвала
Іменем України

15 січня 2018 р.

м. Київ
справа 750/12696/15-к
провадження № 51-440ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 3 травня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 2 жовтня 2017 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся з касаційною скаргою на вказані судові рішення, просить їх скасувати та кримінальне провадження щодо його підзахисного закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПКУкраїни, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК Українипідставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414

КПК України).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, що подає скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судового рішення, які, на її думку, були допущенні судом при винесенні судового рішення, і навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
При цьому слід врахувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що з урахуванням вимог статей 433, 438

КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Окрім того, у скарзі ОСОБА_4 не посилається на наявність таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для скасування оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_5 судом касаційної інстанції.

Також всупереч ч. 3 ст. 427 КПКУкраїни, захисник ОСОБА_4 не зазначив, чи бажає він брати участь під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПКУкраїни переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексуперешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційні скарги не відповідають вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд,

постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 і встановити десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_3