АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 10 лютого 2018 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя прийшов до висновку що стороною обвинувачення не доведено об`єктивних обставин, які обґрунтовують недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, що зазначені у клопотанні, та з урахуванням даних що характерезують особу підозрюваного обрав останньому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою.
Зазначає, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід є не достатнім для запобігання ризикам його спробам знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що мають значення для обставин кримінального провадження, спробам переховуватись від органу досудового розслідування, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 повідомляв слідчому не достовірну інформації щодо свого місця проживання, а в подальшому відмовився у з`являтися до слідчого, що і вказую на наявність ризику уникнути від слідства. Слідчим суддею вказані ризики не були в достатній мірі досліджені та враховані, залишено поза увагою і характер вчиненого кримінального правопорушення, яке супроводжувалось насильством з боку ОСОБА_6 до потерпілого ОСОБА_9 , а також не враховано, що підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 000841, відомості про яке 09.08.2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України.
10 січня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Слідчий СУ ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року клопотання слідчого залишено без задоволення та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 10 лютого 2018 року з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.
Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

При судовому розгляді, суд перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Залишаючи клопотання слідчого без задоволення, суд правильно виходив з того, що ні слідчим, ні прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, суд при постановленні рішення, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, дані про особу ОСОБА_6 , а саме наявність місця проживання в м. Біла Церква, наявність сімейних та соціальних зв`язків, те, що він одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, працює, відсутність дій, направлених на перешкоджанню слідству.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно залишив клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді триманння під вартою без задоволення та правильно застосував відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам провадження.
Що стосується тверджень прокурора про існування у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то, відповідно до матеріалів провадження, слідчий суддя застосовуючи до підозрюваногоОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, виходив саме з необхідності уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, підставою для застосування саме такого запобіжного заходу щодо підозрюваного стало не відсутність у даному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти, помилковість такого висновку слідчого судді прокурором під час розгляду справи в апеляційній інстанції не доведена.
Посилання прокурора на те, що підозрюваний надавав недостовірні відомості щодо міся проживання, колегія судді не бере до уваги, оскільки дана обставина не визначена законом самостійною підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладене, слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в тому числі і наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволення задоволенні клопотання слідчого слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 10 лютого 2018 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Справа№ 11-сс/796/851/2018
Слідчий суддя суду І інстанції: ОСОБА_10
Доповідач: ОСОБА_1