Справа № 755/3644/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" листопада 2017 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
перекладача ОСОБА_13
потерпілого ОСОБА_14 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт за обвинуваченням
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болниси, Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузії, грузина, з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Майданицьке, Тальнівського р-ну, Черкаської обл., громадянина України, українця, з повною вищою освітою, неодруженого, пенсіонера, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,
ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, українця, з базовою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,
ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 40017234, що надійшов з Прокуратури міста Києва,-
в с т а н о в и л а:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та додані до нього документи відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.
Відповідно до вимог ст.35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду вказані матеріали кримінального провадження визначені для проведення судового провадження колегією суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити судовий розгляд, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підсудний Дніпровському районному суду м. Києва, підстави для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту відсутні.
Захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України у зв`язку з численними порушеннями вимог до його складення, зокрема вказав на неконкретність пред`явлено його підзахисному ОСОБА_17 обвинувачення, неузгодженість викладених в обвинувальному акті обставин, незрозумілість формулювання обвинувачення. Крім того, захисник вказує на те, що в обвинувальному акті зазначені відомості, що не мають бути зазначені згідно вимог ст.291 КПК України. Також зазначив про те, що копії обвинувального акту не були вручені усім обвинуваченим.
Обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_19 підтримали клопотання про повернення обвинуваченого акту прокурору.
Захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_14 заперечували проти повернення обвинувального акту прокурору та просили призначити його до розгляду.
Обвинувачені ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 щодо клопотання захисника ОСОБА_9 про повернення обвинувального акту прокурору послались на розсуд суду.
Крім того, в судовому засіданні було обговорено питання доцільності продовження строків тримання обвинувачених під вартою, при цьому прокурор вважав необхідним продовжити строк тримання під вартою, пославшись на те, що об`єм та ступінь ризиків не змінився, потерпілий ОСОБА_14 підтримав думку прокурора, захисники та обвинувачені вважали необхідним змінити обвинуваченим запобіжні заходи з тримання під вартою на більш м`які.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, заслухавши думки прокурора, потерпілого, захисників та обвинувачених, суд вважає необхідним повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.
Вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Згідно вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, має здійснюватись судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.
Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не виконані.
Так, при формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 обвинувачуються у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування такого насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.187 КПК України.
Водночас, у пред`явленому обвинуваченні зазначено, що 12.11.2015 року ОСОБА_16 разом з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 і невстановленою досудовим слідством особою, вступили у попередню змову з метою заволодіння чужим майном шляхом вчинення розбійного нападу та надали свою згоду на участь у вчиненні злочину.
Між тим, зазначене обвинувачення не містить даних про місце та час такої попередньої змови групою осіб, деталей та обставин попередньої змови та надання згоди на участь у вчиненні злочину, що є кваліфікуючою ознакою, та має бути чітко встановлено обвинуваченням.
Крім того, пред`явлене обвинувачення не містить чіткого формулювання із зазначенням конкретних дій щодо кожного обвинуваченого, у вчиненні яких він обвинувачується, зокрема відсутнє чітке розмежування дій, із зазначенням форми вини, мотиву і мети вчинення злочинів.
Так, запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містись повної, детальної інформації щодо пред`явленого особам обвинувачення. Деталі ж вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Відповідно ж до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, обвинувачення повинно бути сформульовано з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскін проти Австрії» №9783/82 п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.
У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії» №12969/94 п. 58, рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» №42780/98 п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94 п. 52, рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» №29082/95 п. 47).
Отже, запропоноване органом досудового розслідування формулювання обвинувачення не містись повної, детальної інформації щодо пред`явленого обвинувачення ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що порушує їх право на захист, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінального провадження, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваної особи, вона вважається офіційно письмово повідомленою про фактичні та юридичні підстави пред`явленогоїй обвинувачення.
Натомість, викладене в обвинувальному акті обвинувачення, його формулювання та приведені фактичні обставини злочину, свідчать про те, що наведені обставини, що характеризують суб`єктивну сторону злочинів, є нечіткими та незрозумілими.
Крім того, обвинувальний акт, зокрема, має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого, між тим, у підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувальний акт містить неправильні відомості щодо обвинуваченого ОСОБА_18 , а саме неправильно зазначено дату його народження.
Також, у відповідності до п.1 ч.4 ст.291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є додатком до обвинувального акту, який складається слідчим або прокурором і надсилається до суду з обвинувальним актом, вимоги до нього визначені ст.109 КПК України.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити повний опис усіх без виключення дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування. Порушення вимог закону щодо повноти змісту реєстру досудового розслідування, є одним з критеріїв невідповідності обвинувального акту ст. 291 КПК України.
Проте, реєстр не відповідає вимогам закону, так як не містить усіх передбачених законом даних, зокрема не містить даних про внесення відомостей про початок досудового розслідування, внесення відомостей про закінчення досудового розслідування, дані про залучення захисників, перекладача та потерпілих.
Також згідно вимог ст. 291 до обвинувального акту мають бути додані розписки підозрюваного про отримання обвинувального акту.
Однак, згідно даних, приєднаних до обвинувального акту, обвинувачені ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та ОСОБА_15 відмовились від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, при цьому зазначено, що ОСОБА_19 та ОСОБА_17 відмовились від отримання в присутності двох понятих, в той час як відмову ОСОБА_15 посвідчив лише один понятий.
Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на наявність порушень Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України 24.02.2016 року №103, у зв`язку із відсутністю печатки при затвердженні обвинувального акту, що перекладений для обвинуваченого ОСОБА_15 грузинською мовою.
Наведені порушення вимог КПК України перешкоджають суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Що стосується клопотання обвинувачених та їх захисників про зміну запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким, за яке передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу, оскільки на даний час відсутні достовірні відомості про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні їм запобіжного заходу та його продовженні, не зменшилися та існують на даний час, так як останні перебуваючи на волі та будучи обізнаними про суворість передбаченого законом покарання можуть перешкодити кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 обраний щодо них запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити ще на два місяці.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316, 331, 369 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 40017234 за обвинуваченням ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та додані до нього документи, повернути прокурору Прокуратури міста Києва для виконання вимог зазначених в мотивувальній частині ухвали.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, тобто до 21 січня 2018 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Головуючий суддя:
судді:
1.
2.