Справа № 461/7575/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.11.2017 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченоо ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

23.10.2017 року о 13 годині 44 хвилини, ОСОБА_4 , керуючи автобусом марки « MAN NL 202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по пр.Свободи в напрямку пр.Чорновола у м.Львові, навпроти будинку №28 по пр.Свободи, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5, 2.3 (б, д); Розділу 12 п.п.12.5 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_6 , спричинивши останньому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та дав пояснення, які в повній мірі відповідають обставинам, викладеним в описовій частині вироку. При цьому вказав, що обставини викладені в обвинувальному висновку відповідають фактичним обставинам справи. Дорожня транспортна пригода вчинена ним ненавмисно. У вчиненому щиро розкаюється. Просить застосувати до нього Закон України «Про амністію».

Зважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував в обвинуваченого, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив порушення правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого: на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженого. При цьому вирішуючи питання застосування додаткового покарання, суд враховує, що обвинувачений працює водієм і керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходів, а відтак суд знаходить можливим не застосовувати до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні неповнолітню дитину.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Як встановлено в ході розгляду справи в обвинуваченого є дитина, якій не виповнилося 18 років і він не позбавлений батьківських прав.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_4 підлягає задоволенню та останнього слід звільнити від покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Речові докази по справі:

-DVD-R диск - зберігати в матеріалах справи;

-автобус марки «MAN NL 202» - повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Успіх БМ» - за належністю.

З обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати за проведення по справі експертиз.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Речові докази по справі:

-DVD-R диск - зберігати в матеріалах справи;

-автобус марки «MAN NL 202» - повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Успіх БМ» - за належністю.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по справі в сумі 6 472 (шість тисяч чотириста сімдесят дві )гривні 74 копійки.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий по справі

суддя ОСОБА_1