Справа № 567/682/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.01.2018 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Славута Хмельницької області, громадянки України, не одруженої, не працюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України

встановив:
13.05.2017 р. близько 10 год. ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення, перебуваючи у приміщенні кухні житлової квартири за місцем проживання ОСОБА_4 , розташованій в АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, скориставшись неуважністю проживаючих осіб, з поверхні холодильника таємно викрала грошові кошти в сумі 4000 грн. номіналом по 500 грн., що належали на праві приватної власності жителю цієї квартири ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_5 розпорядилася викраденими грошовими коштами на власний розсуд.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

15.06.2017 між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачена ОСОБА_5 зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні, а потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що завдана йому в результаті вчинення кримінального правопорушення майнова шкода відшкодована в повному обсязі.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинна понести обвинувачена у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468, ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, сама угода виконана сторонами, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачена ОСОБА_5 , підтримавши угоду, повністю визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердила фактичні обставини справи та пояснила, що розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом та просить затвердити угоду. Зазначила, що здатна реально виконати визначене угодою покарання.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав угоду про примирення із обвинуваченою, просив її затвердити та пояснив, що укладення угоди є добровільним, на нього не чинився будь-який тиск чи примус при її підписанні. Підтвердив, що завдана шкода йому відшкодована повністю.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_5 визнала себе винуватою, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, що передбачена ч.1 ст.185 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст. 12 КК України обвинуваченою вчинено злочин середньої тяжкості, за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті Славутської ЦРЛ не перебуває, раніше не судима.

В той же час, суд враховує, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 немає.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , що при відсутності обтяжуючих покарання обставин дає можливість прийти до висновку про доцільність призначення їй мінімального виду покарання, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з?ясовано, що обвинувачена та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Питання щодо речових доказів - 4 слідів пальців рук, слід вирішити на підставі п.7 ч.9 ст.100 КПК України, згідно якої документи, що є речовими доказами залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд

засудив:
затвердити угоду від 15.06.2017 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази 4 сліди пальців рук зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1