Справа № 761/5925/18
Провадження № 1-кс/761/4171/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м.Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000960, внесеного до ЄРДР 26.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2, ч. 4 ст.190 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000960 від 26.01.2018 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 365-2, ч. 4 ст.190 КК України, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , та заборонити вчиняти будь-які дії з приводу перереєстрації права власності на вказане майно.
В обґрунтування клопотання слідчого зазначено, що 26.01.2018 до СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві надійшла заява представника ПАТ «Український Будівельно Інвестиційний Банк» ОСОБА_6 з приводу неправомірних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (м. Київ. вул. В. Житомирська, 16), який незважаючи на існування обтяження усього нерухомого майна ОСОБА_8 , зловживаючи службовими повноваженнями посвідчив договір дарування ОСОБА_8 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 його матері - ОСОБА_5 , про що зробив відповідний запис в реєстрі за номером №83. Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавче провадження №52037073 про стягнення з ОСОБА_8 на користь AT «Укрбудінвестбанк» заборгованості за договором факторингу № РУ/11/05-0006 від 25 червня 2014 року в розмірі 5 116 454 грн. 47 коп., а також судових витрат в розмірі 3654 грн., всього 5 120 108 грн. 47 коп. На момент відкриття виконавчого провадження на все майно боржника вже було накладено арешт постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, від 01.06.2016 року, винесеною ВПВР УДВС ГГУЮ у Київсьюй області, про що ОСОБА_8 було достеменно відомо. Таким чином, усвідомлюючи, що квартира єдине майно за рахунок якого з нього можливо стягнути борг перед банком в сумі в сумі 5 120 108 грн. 47 коп., 05.05.2017 року ОСОБА_8 , за допомогою нотаріуса, діяльність якого на даний момент припинена та стосовно якого Шевченківським УП ГУНП у м. Києві розпочато кримінальне провадження №0000960 від 26.01.2018 року, із залученням близької родички - матері, уклав з останньою фіктивний договір дарування квартири, не маючи при цьому на меті досягнення реальних наслідків передбачених правочином. Таким чином, ОСОБА_8 , шляхом обману та зловживання довірою 05.05.2017 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, спрямоване на заволодіння грошовими коштами ПАТ «Український Будівельно-Інвестиційний Банк» в сумі 5 120 108 грн. 47 коп.
Під час досудового розслідування встановлена можливість, що є ризик подальшого незаконного відчуження майна квартири розташованої за адресою АДРЕСА_2 на користь будь-яких осіб, що може унеможливити виконання рішення суду, а також заявленого цивільного позову.
У зв`язку з цим постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 від 02.02.2018, квартиру АДРЕСА_1 визнано і приєднано до кримінального провадження № 0000960 від 26.01.2018 року як речовий доказ.
Слідчий клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив його задовольнити.
Представник AT «Укрбудінвестбанк» у судовому засіданні підтримує клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши слідчого, представника AT «Укрбудінвестбанк» вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Враховуючи, що слідчий суддя має можливість встановити наявність у кримінальному провадженні певних обставин виключно з матеріалів поданого клопотання, на його ініціатора і покладається відповідний обов`язок.
Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання злочинним посяганням на вказаний об`єкт нерухомого майна під час проведення розслідування, забезпечення його збереження та недопущення подальшого відчуження.
Крім того, слідчим доведено існування реальних ризиків передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП в м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000960, внесеного до ЄРДР 26.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2, ч. 4 ст.190 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , та заборонити вчиняти будь-які дії з приводу перереєстрації права власності на вказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя ОСОБА_1