23 квітня 2018 р. Справа № 611/500/16-к провадження № 1-кп/632/12/18
У Х В А Л А

23 квітня 2018 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області колегіально у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Первомайський кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 07.04.2016 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без застосування застави, який ухвалою слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 03.06.2016 було продовжено, а згодом продовжено і ухвалами Ізюмського міськрайонного суду Харківської області та Первомайського міськрайонного суду Харківської області. Строк дії запобіжного заходу закінчується 04 травня 2018 року. Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про подовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор наполягав на доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, може переховуватися від суду та чинити тиск на потерпілу та свідків, а тому наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений заперечував проти продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив запобіжний захід скасувати.

Захисник також проти клопотання прокурора заперечував, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи в даному випадку питання про можливість продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , суд враховує, що статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачені випадки коли особу може бути позбавлено свободи відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема це може бути здійснено з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення (пункт «с»).

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Так, в даній ситуації Кримінально процесуальним кодексом України встановлені випадки і процедура для позбавлення свободи з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

А статтею 199 КПК передбачений порядок продовження строку тримання під вартою.

При цьому, судом береться до уваги те, що в даних правовідносинах наявні підстави для продовження тримання під вартою, вони змінились в порівнянні з підставами, які були попередньо покладені в основу для тримання під вартою, і це пояснюється сукупністю таких нових обставин, як:

- саме вагомість наявних доказів, що вже були досліджені при судовому розгляді, а не їх зміст для встановлення винуватості;

- поряд з іншим тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у інкримінованому кримінальному правопорушенні, хоча при цьому суд розуміє, що це не може бути вирішальною і єдиною підставою для продовження строку тримання під вартою, а тому така обставина розглядається в сукупності з іншими;

- вік та стан його здоров`я;

- міцність соціальних зв`язків в місці його проживання;

- відсутність постійного офіційного місця роботи;

- репутацію обвинуваченого;

- майновий стан;

- відсутність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

У зв`язку із чим, в даному випадку обґрунтована наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК, а тому суд знаходить підстави для продовження строку тримання під вартою, оскільки вказані обставини є наявними і достатніми для цього у відповідності до статей 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199 КПК.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що, окрім загальної складності справи, існують особливі обставини, пов`язані з конкретним становищем обвинуваченого, які виправдовують його тримання під вартою протягом такого строку (наприклад рішення у справі «Еререн проти Німеччини» (Ereren v. Germany), заява № 67522/09, пп. 64 та 65, від 6 листопада 2014 року).

Також, відповідно до частини четвертої статті 183 КПК, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого проти життя особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтею 177 та статтею 178 КПК, є недоцільним визначити йому розмір застави у кримінальному проваджені.

Разом з тим суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявним ризикам, що не позбавляє права ОСОБА_7 порушувати питання про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, коли відпадуть наведені вище обставини

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 199, 331, 372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - тримання під вартою в умовах ДУ «Харківська установа виконання покарань (№ 27)», залишити без змін і вважати продовженим на 60 днів, по 21 червня 2018 року включно.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1