АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1486/17 Справа № 171/2027/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6

представника неповнолітнього

потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року про відмову в задоволенні скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року було відмовлено у задоволенні скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 29 травня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000415 від 27.03.2017 року за ч.1 ст. 146 КК України.

В обґрунтування ухвали слідчий суддя вказав, що заявник посилається на порушення прав потерпілого в частині не ознайомлення з матеріалами кримінального провадження як підставу для скасування оскаржуваної постанови. Зазначив, що відповідно до положень п.11 ч.1 ст.56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження. Вказана норма КПК України надає право потерпілому знайомитися з матеріалами кримінального провадження у разі закриття цього провадження, але не покладає на слідчого обов`язок ознайомити потерпілого з матеріалами кримінального провадження.

Обов`язок слідчого та прокурора відкрити матеріали кримінального провадження потерпілому передбачений частинами 1 та 7 статті 290 КПК України, але вказана стаття передбачає, що доступ до матеріалів досудового розслідування відбувається у разі достатності доказів для складання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Вказана норма не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора відкрити матеріали у разі закриття кримінального провадження. Інших доводів щодо незаконності чи необґрунтованості оскаржуваної постанови заявником не вказано. На підставі викладеного слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування вищевказаної постанови слідчого.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, адвокат ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою та безпідставною, прийнятою з порушення кримінального процесуального законодавства, яка порушує законні права неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 та його законних представників батька ОСОБА_9 та матері ОСОБА_10 , а тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Вказує, що старший слідчий Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_8 проводив розслідування однобічно, не вірно кваліфікував дії групи осіб, із співучасників зробив свідків та взагалі встановив відсутність складу злочину, навіть не вказавши частини ст. 146 КК України, розглянувши матеріали даного кримінального провадження, виніс постанову про закриття кримінального провадження, без повідомлення неповнолітнього потерпілого та його законних представників про відкриття матеріалів кримінального провадження що передбачено ст. 290 КПК України, чим порушив права потерпілого, передбачені ст. 56 КПК України на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у випадку закриття цього провадження та на реалізацію своїх законних прав.

Виклавши в постанові про закриття покази свідків сторони захисту, які фактично

були співучасниками злочину, слідчий навіть не допитав свідків, на яких вказував неповнолітній потерпілий, які бачили момент викрадення та застосування до нього фізичного насилля.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію та просили її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при закритті кримінального провадження вищевказані обставини були досліджені неналежним чином.

Колегією суддів встановлено, що 27 березня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000415 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 146 КК України.

29 травня 2017 року старшим слідчим СВ Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 було прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000415, по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст. 146 КК України, у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 146 КК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегії суддів не зрозуміло, на підставі яких доказів слідчим прийняте процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, оскільки ним не в повній мірі проведено слідчі процесуальні дії для здійснення розслідування даної справи, не виконано обсягу всіх необхідних слідчих дій з приводу отримання доказів щодо наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, натомість він виклав у своїй постанові покази одних свідків, поклавши їх в основу підстави для закриття провадження відсутності складу злочину навіть не визначеної частини статті 146 КК України, залишивши поза увагою наявність і інших свідків у даному провадженні, на яких неодноразово вказував неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 , та не виклав мотиви не прийняття показів інших свідків для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

В даному випадку слідчий, не провівши решту слідчих процесуальних дій для здійснення розслідування даної справи, дійшов висновку про закриття кримінального провадження, про що виніс відповідну постанову в порушення вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України, не зазначивши мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування, як того вимагають приписи норм чинного законодавства, при цьому у матеріалах провадження немає відомостей про обставини, які об`єктивно перешкодили слідчому належним чином виконати вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, проведення слідчих дій та безпосереднього дослідження й оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що досудове розслідування було проведено неповно, з порушенням вимог кримінального процесуального закону щодо доказування, що слідчий суддя необґрунтовано залишив поза увагою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу належить скасувати через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

З огляду на вказані вимоги кримінального процесуального закону, враховуючи встановлену під час апеляційного розгляду неповноту досудового розслідування, колегія суддів, скасовуючи ухвалу слідчого судді, вважає за необхідне постановити нову, якою скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.

Отже, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, постанова слідчого про закриття кримінального провадження та ухвала слідчого судді підлягають скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню на досудове розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2017 року про відмову в задоволенні скарги представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою постанову старшого слідчого Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 29 травня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000415 від 27 березня 2017 року за ч.1 ст. 146 КК України, - скасувати та направити матеріали кримінального провадження для здійснення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3