Справа № 592/8924/16-к
Провадження № 1-кп/592/61/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2018 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за № 0006880 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Кримське, Славносерського району, Луганської області, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.11.2009 р. Сумським районним судом за ч.2 ст.296,71 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення, звільнений ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.06.2014 року на підставі ст.7 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року,

за участю сторін кримінального провадженні:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

19.02.2015 р. близько 19:30 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , знаходячись поряд з домоволодінням по АДРЕСА_2 куди прийшли до знайомої ОСОБА_9 . У той час з домоволодіння виходив потерпілий ОСОБА_7 , у якого при собі знаходилась барсетка з грошовими коштами в сумі 2000 грн. та іншим особистим майном та документами, що матеріальної цінності для потерпілого не становять, яку побачили ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Передбачаючи, що у вказаній барсетці можуть бути цінні речі та грошові кошти, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність та її вилучення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів,з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 , знаходячись поряд з домоволодінням по АДРЕСА_2 на відставі 10-15 метрів, близько 19 год.40 хв., прагнучи подолати супротив потерпілого, з метою полегшення досягнення мети у виді відкритого викрадення майна ОСОБА_7 , наніс один удар потерпілому кулаком руки в ліву частину обличчя, в область щелепи, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої височної області обличчя, гематоми вік, субконьоктивальний крововилив лівого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №152 від 01.03.2016 року є легкими тілесними ушкодженнями та відкрито викрав із зовнішньої кишені куртки потерпілого належний йому мобільний телефон «Nokia101»,у корпусе чорного кольору, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє, барсетку з грошовими коштами в сумі 2000 грн., іншим майном потерпілого, які матеріальної цінності для потерпілого не представляє.

З викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчиненого злочину втік та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою провину у пред`явленому обвинуваченні та пояснив, що 19.12.2015 року він разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 прийшли на вул. Веретинівська до будинку 4 у м. Суми до ОСОБА_9 , яка знайома ОСОБА_8 у гості та принесли їй кошенята, але коли підійшли до будинку, то з нього вийшов потерпілий ОСОБА_7 і на прохання ОСОБА_8 викликав на вулицю ОСОБА_9 , яка вийшла і почала розмовляти з ОСОБА_8 , а він стояв поодаль. ОСОБА_10 до будинку не підходив, а був десь приблизно за три метрів від них, а ОСОБА_7 у цій час пішов по тропі від будинку. Десь хвилин через 5 з ОСОБА_8 пішли за потерпілим і коли підходили до нього, ОСОБА_8 покликав його, а потім схопив за ліве плече та наніс удар в ліву частину обличчя. Також бачив як ОСОБА_8 наносив вдар п`ятою ноги по голові потерпілого. Коли забирав ОСОБА_8 мобільний телефон та барсетку у потерпілого, не бачив. Після цього пішли всі разом, а потім ОСОБА_8 сказав, що телефонує дружина і пропонує приїхати до них, є гроші, які вона отримала на дитину. ОСОБА_10 поїхав додому, а вони на таксі доїхали до ОСОБА_8 додому. На наступний день ОСОБА_10 запропонував йому поїхати до дядька у РФ у гості і він погодився. На досудовому слідстві він нічого не розповідав за ОСОБА_8 , оскільки адвокат запропонував скористатися ст.63 Конституції України і покази надавати у суді. Просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина доказується зібраними та наданими стороною обвинувачення, які досліджені в судовому засіданні, доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 19.12.2015 року біля 19 год. він вийшов від своєї знайомої ОСОБА_9 з будинку АДРЕСА_2 і в цей час підійшло двоє хлопців, які запитали про ОСОБА_9 і попрохали її викликати, вона вийшла, а він пішов вдовж забору, а через декілька хвилин його навздогнали і повернули за ліве плече і відразу ж почув вдар в ліву частину обличчя і побачив ОСОБА_6 , потім ще один удар і почав падати і в цей час забрали барсетку. Один тримав під руки ззаду, забрали барсетку і втратив свідомість на деякий час, а коли прийшов у свідомість, то нікого не було. У подальшому потерпілий почав змінювати свої покази на користь ОСОБА_6 , стверджуючи, що у скоєнні злочину повинен лише ОСОБА_8 , але на підтвердження своїх змінених показів не надав конкретних та переконливих доказів.

Крім того, первісні докази потерпілого ОСОБА_7 підтверджується і слідчим експериментом за його участю, який був проведений з відеозаписом і переглянутий у судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_7 побачив саме ОСОБА_6 під час заподіянні вдару і розповів, що коли підійшли хлопці до будинку до ОСОБА_9 і вона війшла до них, то він вийшов на дорогу вдовж забору, а через деякий час його навздогнали, а коли повернули за плече і відразу ж був нанесений вдар у ліву щелепу обличчя, від чого він впав і в цей час забрали барсетку і ще раз вдарили і він втратив свідомість (т.2, а.с.13-17).

Його покази підтверджуються і протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14 січня 2016 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , з якого вбачається, що був пред`явлений для впізнання ОСОБА_8 з іншими особами, але потерпілий ОСОБА_7 нікого не впізнав (т.2, а.с.1-5)

І навпаки, у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 14 січня 2016 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , де серед інших осіб для пред`явлення перебував і ОСОБА_6 , потерпілий впізнав особу під номер 2, як на особу, яка 19.12.2015 року приблизно о 19.50 відкрито, заволоділа належною йому сумкою з грошима приблизно в сумі 2000 грн., документами та мобільним телефоном «Nokia 101», в корпусі чорного кольору, при цьому наносила тілесні ушкодження і їм оказався саме ОСОБА_6 (т.1, а.с.250-252).

Допитаний у якості свідка, який під присягу у судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що 19.12.2015 року були разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і вирішили разом пійти у гості до ОСОБА_11 , щоб віднести їй кошеня і близько 19 год.30 хв. підійшли до її будинку на АДРЕСА_2 . ОСОБА_10 залишався у стороні, пояснюючи, що у нього конфлікт зі ОСОБА_7 . Коли підійшли до будинку, то вийшов ОСОБА_7 і за його проханням викликав ОСОБА_11 і десь через 10 хв. пішли у сторону траси. У ОСОБА_7 почав дзвонити телефон і ОСОБА_6 говорю: «Пішли швидше», а він відповів: »Зараз заберу барсетку у Ступака» і десь через хвилину побіг, а він слідом за ним. Здогнав ОСОБА_10 і разом побігли до мосту, що йде до авторинку. Гроші поділили, ОСОБА_12 поїхав до себе, а він з ОСОБА_6 поїхали на таксі до нього, а потім у бар погуляти. Мобільний телефон« Nokia 110», в корпусі чорного кольору, ОСОБА_6 віддав відразу же, а барсетку залишав у нього дома. Десь через місяць до нього прийшли працівники поліції і він добровільно віддав і мобільний телефон і барсетку.

Покази ОСОБА_8 підтверджуються і узгоджуються з проведеним з ним слідчим експериментом з відеозаписом, переглянутим у судовому засіданні, з якого вбачаються аналогічні покази, наданими ним під час дачі пояснень у судовому засіданні (т.2, а.с.18-21).

Крім того, ОСОБА_8 не відмовився від опитування нього з використанням поліграфу, який не є доказом, але підтверджує його аналогічні покази як під час досудового слідства, так і надані ними під час слідчого експерименту, так і у судовому засіданні.

Покази свідка ОСОБА_8 є послідовними, і підтверджується іншими зібраними доказами, як і його заявою про добровільну видачу мобільного телефону і барсетки, у яких він вказав, що дані речі були передані йому ОСОБА_6 (т.2, а.с.6, 10).

Свідок ОСОБА_13 , яка надала свідчення у судовому засіданні під присягу, пояснила, що перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , він працює на «Центроліте» і 19.12.2015 року поїхав на роботу, але не доїхав, як зрозуміла і увечері пізній час повернувся додому з ОСОБА_6 , привезли гостинця і сказали, що заробили. Мобільний телефон «Nokia 101», в корпусі чорного кольору, віддав ОСОБА_14 , але при цьому сказав, що подарував ОСОБА_6 . Вдвох пійшли до бару, але десь у 3 години забрала чоловіка, а ОСОБА_6 прийшов уранці, а потім за ним приїхала дружина. Барсетка була темного кольору, але хто її приніс вона не знає. Телефонував якось ОСОБА_10 та погрожував, щоб ОСОБА_8 ховався від міліції.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні під присягу, пояснив, що після роботи 19.12.2015 року разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , зайшли у «Лагуну», потім до ОСОБА_8 зателефонувала подруга ОСОБА_15 і сказала, що зняла квартиру з подругою, чоловік якої до неї пристає. У той час з ОСОБА_11 особисто був у сварки і з ними до її будинку не пішов. А ОСОБА_16 і ОСОБА_14 пішли до ОСОБА_17 віддавати кошенята, це було на АДРЕСА_2 . Не пройшло і чотирьох хвилин, як підійшов ОСОБА_16 і сказав, що ОСОБА_14 когось побив, а через деякий час підійшов ОСОБА_14 і повідомив, що у «зверя» забрав мобільний телефон. А коли ОСОБА_16 казав, що там ОСОБА_14 когось б`є, то почув крик і шум. ОСОБА_16 говорив, що хотів розмірити, але не вдалося. Сказав, що колись його вдарив ОСОБА_14 , коли був п`яний і він втратив свідомість.

Суд критично відноситься до показів ОСОБА_10 , оскільки вони не погоджуються ні з показами самого потерпілого, який стверджував, що за ним йшли дві особи, і ніхто не розміряв, коли йому наносили вдари у обличчя, що спростовує покази свідка ОСОБА_10 . Також сам ОСОБА_6 у судовому засіданні не підтвердив покази ОСОБА_12 з приводу того, що він підійшов до нього і розповідав, як про це стверджує ОСОБА_12 . ОСОБА_6 пояснив, що він був рядом з ОСОБА_8 під час нанесення вдарив потерпілому, а не побіг до ОСОБА_10 . Крім того, свідок ОСОБА_10 перебуває у неприємних стосунках саме з ОСОБА_8 а тому і вирок не можу ґрунтуватися на його показах, які не підтверджуються іншими доказами, а навпаки спростовуються вищевказаними доказами.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №152 від 01.03.2016 року потерпілому ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої височної області обличчя, гематоми вік, субконьоктивальний крововилив лівого ока і є легкими тілесними ушкодженнями (т.2, а.с. 11-12).

З висновку додаткової судово-медичної експертизи №426 експерт вказав, що тілесні ушкодження в області лівого ока (гематома, субконьоктивальний крововилив) могли утворитися від дії тупого предмету, про що свідчить характер ушкоджень і могли утворитися при нанесенні одного удару кулаком руки, як було продемонстровано потерпілим при проведенні слідчого експерименту (т.2, а.с. 22).

В якості письмового доказу стороною обвинувачення був наданий протокол огляду місця події від 19.12.2015 року домоволодіння АДРЕСА_2 та ділянка місцевості, в ході якого було зафіксовано місце побиття потерпілого (т.1, а.с.247-249).

З наданого стороною обвинувачення протоколу огляду предметів мобільного телефону «Nokia 101» у корпусе чорного кольору, який потерпілий впізнав по крапці у нижній частині екрану, яка виникла під окалини зварки, а барсетку, яка була надана для пред`явлення він не впізнав (т.2, а.с.7).

В протоколі огляду предметів від 15 січня 2016 року мобільного телефону «Nokia 1110», який добровільно надав ОСОБА_8 є вхідні дзвінки від ОСОБА_10 від 13 січня 2016 року та є смс-повідомлення від нього ж від 21.12.2015 року о 22.04.53 з погрозами (т.2, а.с.8).

Незважаючи на те, що потерпілим у судовому засіданні змінилися покази на користь обвинуваченого і він почав стверджувати про нанесення йому ударів ОСОБА_8 , суд не може погодитися із ними, враховуючи докази у сукупності: протокол пред`явлення особи для впізнання, де потерпілий впізнав ОСОБА_6 , якого він бачив під час нанесення йому удару у обличчя, протоколом слідчого експерименту та його відеозапису, де потерпілий підтвердив первісні покази у судовому засіданні, слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 .

З огляду на вищенаведене та виконуючи вимоги ст. 337 КПК України, якою визначені межі судового розгляду судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Таким чином, наведені вище докази повністю підтверджують ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_7 на суму 2000 грн., поєднаному із застосуванням насильства, що не були небезпечні для життя та здоров`я потерпілого.

При обранні покарання для ОСОБА_6 суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом`якшуючих відповідальність обвинуваченого обставини судом не встановлено, а відсутність претензій з боку потерпілого, не може розцінюватися, як пом`якшуюча обставина, та виходячи з того, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції на мінімальний строк, зазначений у санкції ч.2 ст.186 КК України, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових злочині як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи, що під час досудового розслідування, так і під час судового провадження запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався, його процесуальна поведінка під час розгляду кримінального провадження свідчила про його добросовісність, клопотань про обрання запобіжного заходу від сторони обвинуваченого не надходило, суд не знаходить підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку у закону силу.

Цивільний позов не заявлені.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia 101, іmeil: НОМЕР_1 , іmeil: НОМЕР_2 та сумку наплічну, барсетку, які знаходяться на зберіганні камери речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева,21 передати потерпілому ОСОБА_7 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченню за ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня затримання його після вступу вироку у закону силу під час звернення судового рішення до виконання.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia 101, іmeil: НОМЕР_1 , іmeil: НОМЕР_2 та сумку наплічну, барсетку, які знаходяться на зберіганні камери речових доказів Сумського ВП ГУНП в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева,21 передати потерпілому ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1