АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/164/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представників власника майна - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сістем Білдінг Менеджмент» - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2018 року, якою клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001279 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України, задоволено та накладено арешт на майно, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001279 та накладено арешт на рухоме майно, яке відповідно до договору застави № 165/12-КLMV/S-1 від 09.07.2012 року є заставним майном, власником якого є ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент». Детальний перелік цього майна визначений в судовій ухвалі, в якій також зазначено, що арештоване майно передано на відповідальне зберігання і оперативне управління з метою забезпечення його збереження ТДВ «Салтівський Хлібзавод». Слідчий суддя послався на можливість використання вказаного майна як доказу в цьому кримінальному провадженні, вважав необхідним накласти на нього арешт, та зазначив, що власником цього майна, а саме ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент», яке перебуває в стані ліквідації, вчиняються дії спрямовані на його знищення цього, тому вважав за можливе передати це майно на відповідальне зберігання ТДВ «Салтівський Хлібзавод».
З таким рішенням слідчого судді не погодилися представники ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вони подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2018 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна. Апелянт ОСОБА_8 зазначає, що на його думку слідчим суддею не було враховано, що саме ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент» є єдиним законним власником вказаного майна на підставі договору купівлі-продажу від 02.01.2015 року, і жодних рішень про визнання недійсним цього правочину не існує. Вказує, що підприємство ніколи не перебувало у будь-яких відносинах з банківською установою - ПАТ «Златобанк». Вважає не обґрунтовану співмірність арешту майна та посилається на наслідки, які впливають на порушення господарської діяльності підприємства. Звертає увагу, що слідчим суддею не наведено достатніх обґрунтувань можливості використання цього майна як доказу у кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального правопорушення вважає, що об`єкти рухомого майна, на які накладено арешт не можуть містити слідів злочину, оскільки його сліди можуть бути в договорах щодо відчуження майна та інших документах. Також вважає, що ТДВ «Салтівський Хлібзавод» не може бути суб`єктом зберігання майна, і передання його в оперативне управління останньому призведе до втрати робочих місць, а сам арешт майна призведе до зупинки виробництва хліба та неможливості його постачання до споживачів.

Апелянт ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі також посилається на те, що рішення про «передання речових доказів в оперативне управління» взагалі не передбачене чинним КПК України, і вказує, що майно, на яке накладене арешт використовується ТОВ «Салтівський Хлібзавод» для власної комерційної діяльності, звертає увагу, що до клопотання не було додано постанови про визнання спірного майна речовим доказом. Зазначає, що на момент укладення між ПАТ «Каравай» та ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент» договорів купівлі-продажу майна від 02.01.2015 року не існувало жодних обтяжень чи заборон щодо цього майна, на той момент його законним власником було ПАТ «Каравай». Посилається на те, що слідчим не було враховано, що зобов`язання за кредитними договорами вже припинені, заборгованості по кредитному договору не існує, оскільки відповідно до ухвали Господарського суду Харківської області від 09.03.2017 року ПрАТ «Хлібзавод Салтівський» ліквідовано, тому зобов`язання ПрАТ «Хлібзавод Салтівський» перед ПАТ «Златобанк» припинені. Крім того, в доповненнях до апеляційної скарги, наданих до початку апеляційного розгляду, представник ОСОБА_7 зазначає, що слідство триває майже три роки, на її думку склад злочину взагалі відсутній, оскільки в судовому порядку припинено право вимоги щодо майна, на яке накладено арешт, а майно, належне ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент», розкрадається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників власника майна, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, яка посилалася на обґрунтованість ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційних скарг. В судовому засіданні апеляційного суду представником власника майна були надані додаткові письмові пояснення, відповідно до яких на думку представників слідчим у клопотанні не зазначені підстави та мета арешту майна, не обгрунтовано необхідності його застосування, не наведено доказів, які б свідчили, що це майно відноситься до речових доказів. Посилаючись на п. 4 ч.2 ст. 170 КПК України, вказують, що в кримінальному провадженні відсутній цивільний позивач, досудове розслідування проводиться не відносно юридичної особи. Вважають необгрунтованими посилання слідчого судді на те, що кредит за договором №165/12-KLMV не погашений, та на спростування цього наводять ряд рішення господарського суду, відповідно до яких кредитні зобов`язання є припиненими. Вказують, що незаконними є посилання слідчого та слідчого судді на те, що кінцевим бенефіціаром підприємств є ОСОБА_9 . Зазначають, що ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент» є добросовісним набувачем. Відповідно до змісту клопотання вбачається, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0001279 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. 1 ст. 388 КК України. Згідно наданих до суду матеріалів, досудовим розслідуванням було встановлено, що 09.07.2012 року між ПАТ «Хлібзавод Салтівський» (), який зареєстрований за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 1, в особі Генерального директора ОСОБА_10 , та АТ «Златобанк» укладено кредитний договір №165/12-KLMV, згідно умов якого позичальнику відкрито кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 5000000 доларів США терміном на 24 місяці. Кредит позичальником використано у повному обсязі, строк його погашення встановлений до 08.07.2014 включно. В забезпечення виконання зобов`язання по поверненню вказаного кредиту між ПАТ «Златобанк» та ПАТ «Каравай», яке виступало майновим поручителем ПАТ «Хлібзавод Салтівський», 09.07.2012 року було укладено договір застави, згідно якого ПАТ «Каравай» несе зобов`язання перед ПАТ «Златобанк» щодо повернення кредиту ПАТ «Хлібзавод Салтівський» шляхом передачі в заставу свого рухомого майна, яке, як зазначено у договорі, належить ПАТ «Каравай» на законних підставах та є його власністю. Перелік предметів, що є предметом застави, визначений додатком № 1 до вказаного договору (а.с. 136-141). Саме на зазначене в даному переліку майно слідчий і просив накласти арешт, що підтвердили представники власника майна.
Однак, 12.06.2012 року, тобто за 27 днів до того як між ПАТ «Златобанк» та ПАТ «Каравай», яке є майновим поручителем ПАТ «Хлібзавод Салтівський» перед банківською установою, між ПАТ «Каравай» та ПрАТ «Страхова компанія «АГРОГАРАНТ» було укладено договір купівлі-продажу на два об`єкти нерухомого майна та рухомого майна за адресами м. Харків, площа Повстання, 2-А та вул. Польова, 55. Таким чином орган досудового розслідування вважає, що майно, яке було предметом застави, попередньо було продане іншому підприємству, а саме ПрАТ «Страхова компанія «АГРОГАРАНТ», яке згідно договору від 12.06.2012 року і стало його власником. Вказані обставини щодо укладення договорів кредиту та застави, фактичне отримання ПАТ «Хлібзавод Салтівський» коштів в сумі 5.000.000 доларів США, учасниками апеляційного провадження не заперечуються. При цьому, прокурором в судовому засіданні повідомлено, що кошти за кредитним договором №165/12-KLMV так і не були повернуті банку, і ці відомості також не були спростовані у судовому засіданні. Крім того, з наданих суду матеріалів встановлено, що ПАТ «Каравай» в особі директора ОСОБА_11 02.01.2015 року уповноважив згідно довіреності ОСОБА_12 продати зазначені вище об`єкти нерухомості. Але, допитаний в ході досудового розслідування ОСОБА_11 повідомив, що він не підписував такої довіреності та підпис від його імені виконаний іншою особою, а ОСОБА_12 він не знає. (а.с. 55-60) Крім того, відповідно до змісту клопотання вбачається, що кінцевим бенефіціарним власником ПАТ «Хлібзавод Салтівський», ПАТ «Каравай», ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент» та ТОВ «Десаж Істейт» є одна особа - ОСОБА_9 , і вказані обставини також не були спростовані в судовому засіданні. При цьому, представниками власника майна так і не було обгрунтовано чому, на їх думку, посилання на вказану обставину слідчим у клопотанні та слідчим суддею в судовому рішенні є незаконним. За наявності такої інформації колегія суддів вважає, що правоохоронними органами небезпідставно розпочате досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. 1 ст. 388 КК України, та на час звернення з клопотанням до слідчого судді стороною обвинувачення доведено, що спірне рухоме майно, на яке накладено арешт, та яке було предметом застави, але за 27 днів до цього предметом договору купівлі-продажу, та яке в подальшому неодноразово змінювало власника, має ознаки речових доказів в цьому кримінальному провадженні. Враховуючи, що прокурором в судовому засіданні повідомлено, що посадові особи ТОВ «Сістем Білдінг Менеджмент» вживають заходи для його демонтажу, що не було спростовано, колегія суддів вважає, що у слідчого судді, враховуючи зміст відомостей, які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, визначену правову кваліфікацію, на момент розгляду клопотання існували достатні підстави на момент розгляду клопотання для його задоволення з метою збереження цього майна. Апеляційний суд вважає, що встановлені органом досудового розслідування обставини та факти дають підстави припускати, що були вчиненні протиправні дії з використанням спірного рухомого майна (обладнання), тому не вбачає підстав вважати безпідставним висновок слідчого судді про необхідність задоволення клопотання. Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, КПК України визначає можливість застосування арешту щодо майна будь-якої фізичної або юридичної особи з метою збереження речових доказів. Враховуючи положення ст. 170 КПК України, на переконання апеляційного суду органом досудового розслідування на час розгляду клопотання було доведено, що майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України та існують ризики його знищення та пошкодження.
При цьому колегія суддів вважає помилковими доводи представників власника майна щодо відсутності цивільного позивача у кримінальному провадженні та здійснення досудового розслідування стосовно не юридичної особи, оскільки у випадку встановлення наявності підстави для арешту майна, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність умов, на які посилаються представники не є обов`язковою та є достатнім щоб майно відповідало критеріям ст. 98 КПК України, що в даному випадку було доведено слідчим та прокурором, навіть якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, що не суперечить положенням абзацу другого ч.10 ст. 170 КПК України. Колегія суддів приймає також до уваги, що ухвалою слідчого судді від 11.01.2018 року зберігача майна було змінено на державний орган - Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, ця ухвала на даний час не скасована та не змінена, тому не вбачає підстав розглядати доводи апелянтів щодо безпідставної передачі арештованого майна на зберігання та оперативне управління ТОВ «Салтівський Хлібзавод».
Всі інші питання щодо скасування арешту майна, зміни умов та виду його арешту, тощо, власник майна має право вирішувати в порядку, визначеному ст. 174 КПК України. Крім того, копії судових рішень господарського суду, які були надані представниками власника майна апеляційному суду, не були предметом розгляду слідчого судді під час вирішення клопотання про арешт майна, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що посилання на ці судові рішення можуть бути обґрунтуванням клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сістем Білдінг Менеджмент» - адвоката ОСОБА_7 та апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сістем Білдінг Менеджмент» - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2018 року, якою клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001279 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 388, ч. 4 ст. 190 КК України, задоволено та накладено арешт на майно залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді