Справа №: 398/2064/17
провадження №: 1-кп/398/448/17
ВИРОК
Іменем України
"24" жовтня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого

ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі

суду м. Олександрії кримінальне провадження № 0000342, внесене до Єдиного

реєстру досудових розслідувань 4 травня 2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого машиністом (кочегаром) котельні у Войнівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , вважається таким, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) поєднане з проникненням у інше приміщення, за наступних обставин.

4 травня 2017 р. о 00 год. 11 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи настання їх наслідків, прибув до будівлі ТОВ «ЛКВ ГРУПП», розташованої за адресою: с.Войнівка Олександрійського району Кіровоградської області, вул.Ювілейна (Колгоспна), 24, та шляхом розбиття віконного скла проник до будівлі, де з приміщення бухгалтерії таємно викрав монітор марки: ViewSonic VE71OS;, сіро-чорного кольору, вартістю 650 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_8 . З викраденим з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення

чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів вчинення злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 . Суд переконався, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, і також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати зазначені обставини в апеляційному порядку.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Він підтвердив наведені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення злочину. Зокрема, пояснив, що того дня він йшов до місця свого проживання в с.Войнівка. Проходячи повз будівлю ТОВ «ЛКВ ГРУПП» він побачив, що в одному з вікон приміщення горить світло, вирішив постукати та попросити закурити. Коли зрозумів, що в приміщенні нікого немає, то розбив скло, заліз до кімнати та знайшовши монітор, вирішив його викрасти. При цьому, монітор він залишив в чагарниках недалеко від будівлі товариства.

Проаналізувавши викладене, враховуючи, що учасниками процесу фактичні обставини справи не оспорювались, зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставились, суд в силу ч. 3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та є належними, достовірними, допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_9 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд визнає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині доведена повністю.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує висновки досудової доповіді, відповідно до якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється

як середні, а також той факт, що обвинувачений свою вину визнав повністю, в скоєному розкаявся, не погашених та не знятих судимостей немає, має стабільні соціальні зв`язки з рідними та близькими, а саме, з рідним братом та батьком пенсійного віку. Кримінальні зв`язки та зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою не підтримує, влаштувався на роботу, отже має стабільне джерело доходу, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодружений.

В той же час судом не приймаються до уваги твердження обвинуваченого про перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, оскільки з наданих обвинуваченим свідоцтв про їх народження вбачається, що батьком дітей є ОСОБА_10 , а не ОСОБА_9 .

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Так, із обвинувального акту щодо ОСОБА_11 вбачається, що орган досудового розслідування не зазначив про наявність будь-яких обставин, що обтяжують покарання.

Також, згідно матеріалів кримінального провадження прокурор в ході судового розгляду не змінював обвинувачення, не збільшував його об`єм та кваліфікацію дій ОСОБА_11 відповідно до ст. 338 КПК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України, функція обвинувачення покладається на прокуратуру і не відноситься до обов`язків суду. Суд проводить судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Розгляд кримінального провадження відбувся без дослідження доказів, зібраних у кримінальному провадженні, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, ОСОБА_11 захищався від обвинувачення, що було сформульовано та викладено в обвинувальному акті, який не містив посилання на обставини, що обтяжують покарання, в тому числі і вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, тяжкість скоєного злочину, особу

винного, думку потерпілого, розмір викраденого, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, зазначеної в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки саме даний вид покарання на думку суду є справедливим, покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону буде необхідним і

достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, оскільки перевиховання і виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, то його допустимо звільнити відповідно до ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Така міра покарання відповідає вимогам ст. 50 КК України, тобто меті покарання і засадам його призначення та є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, а також є справедливою.

Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.

ТОВ «ЛКВ Групп» було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди на суму 14 804 грн. 66 коп.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обвинувачений вимоги за цивільним позовом ТОВ «ЛВК Групп» протягом судового розгляду визнавав частково на суму 6000 грн., проте в судових дебатах зазначив, що цивільний позов визнає в повному обсязі.

Суд вважає, що цивільний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки сума завданих збитків підтверджується наданими цивільним позивачем доказами, а саме: договором на виконання ремонту приміщень ТОВ «ЛВК ГРУПП» від 5 травня 2017 року, укладеним між ФОП ОСОБА_12 та ТОВ «ЛВК ГРУПП»; довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за травень 2017р., де замовником зазначене ТОВ «ЛВК ГРУПП», а генпідрядником ФОП ОСОБА_12 », актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за травень 2017р.; підсумковою відомістю ресурсів, де об`єктом зазначене ТОВ «ЛКВ ГРУПП; довідкою щодо договірної ціни за ремонт приміщення; локальним кошторисом на будівельні роботи №2-1- 1, дефектним актом від 10 травня 2017 року, а також платіжним дорученням № 29 від 18 липня 2017р., яке свідчить про

те, що ТОВ «ЛКВ ГРУПП» на рахунок ФОП ОСОБА_12 перераховано 14804 грн. 66 коп. за ремонт приміщення згідно рахунку №14 від 5 травня 2017р.

Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню витрати на проведення експертизи з ОСОБА_11 в розмірі 790 грн. 96 коп.

Питання стосовно речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 124, 129, 369, 370, 373, 374 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації

та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До вступу вироку у законну силу ОСОБА_9 запобіжний захід не обирати.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКВ Групп» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКВ Групп» 14 804грн. (чотирнадцять тисяч вісімсот чотири грн.) 66 коп. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 790 грн. 96 коп.

Речові докази: Монітор марки ViewSonic VE71OS, сіро-чорного кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити останньому за належністю.

Слід руки найбільшими розмірами по вісях 51x36 мм на відрізку прозорої липкої стрічки 75x45 мм, слід пальця руки найбільшими розмірами по вісях 12x29 мм на відрізку прозорої липкої стрічки 89x39 мм, сліди пальців рук найбільшими розмірами 14x20 мм, 16x25 мм, 13x21 мм, 14x20 мм на відрізку прозорої липкої стрічки 93x39, залишені

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у пакеті експертної служби № 4018989 -

зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1