ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
04 грудня 2017 року м. Дніпро

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши в закритому судовому засіданні внесене під час досудового розслідування кримінального провадження №0001691 від 26.07.2014, клопотання слідчого в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 365 КК України та додані до клопотання матеріали, -

ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області перебувають матеріали досудового розслідування № 0001691 від 26.07.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 121, КК України за фактом перевищення ОСОБА_5 службових повноважень.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи на підставі наказу ГУМВС України в Дніпропетровській області від 11.03.2014 № 56 о/с міліціонером відділення № 1 взводу № 2 роти № 3 спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області (далі за текстом - СБМ), тобто відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, у порушення положень ст. 10, 12, 14 Закону України «Про міліцію», ст. 237, 238 Статуту патрульно-постової служби міліції України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а також Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, вчинив умисний злочин у сфері службової діяльності поєднаний із застосуванням спеціального засобу за наступних обставин.
Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію», міліціонер зобов`язаний забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством.
Статтею 12 Закону України «Про міліцію» передбачено, що міліція має право застосовувати заходи фізичного впливу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю у випадках і в порядку, передбачених цим Законом та про застосування вказаних заходів впливу, а також про будь-які ушкодження, які спричинені особі внаслідок застосування працівником міліції заходів фізичного впливу або спеціальних засобів, працівник міліції негайно та письмово доводить до відома безпосереднього начальника для сповіщення прокуророві. Крім того, даною статтею передбачено відповідальність за перевищення повноважень по застосуванню сили, в тому числі спеціальних засобів і зброї.
Статтею 14 Закону «Про міліцію» передбачено, що працівники міліції зокрема, мають право застосовувати спеціальні засоби для захисту громадян і самозахисту від нападу та інших дій, що створюють загрозу їх життю або здоров`ю.
Статтею 237 Статуту патрульно-постової служби України передбачено, що за наявності інших не перевірених даних, що дають підставу підозрювати особу вчинення злочину, вона може бути затримана нарядом міліції лише в тому разі, якщо намагалась втекти або виявила непокору законній вимозі працівників міліції. Однак за таких умов, перед прийняттям рішення на переслідування і затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, необхідно чітко уяснити правомірність дій міліціонера.
Статтею 238 Статуту передбачено, що при розшуку та переслідуванні осіб, які вчинили, наприклад, крадіжку речей або шахрайство, наряду міліції, зокрема, необхідно передати затриманого оперативному черговому міськрайоргану внутрішніх справ і написати рапорт про затримання на ім`я начальника органу внутрішніх справ.
Так, 26.07.2014 ОСОБА_5 , здійснюючи охорону громадського порядку за маршрутом: «ж/ АДРЕСА_1 » у складі автопатрулю із позивним « ОСОБА_6 », до якого крім нього входили міліціонери відділення № 2 взводу № 2 роти № 3 СБМ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи у своєму розпорядженні бойовий пістолет НОМЕР_1 , виданий йому 25.07.2014 згідно книги видачі та прийому озброєння та спеціальних засобів, приблизно о 03-00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), отримав від чергового Дніпропетровського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області (далі за текстом ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області) інформацію про заволодіння невідомою особою, яка була одягнена у світлий одяг, в районі проспекту імені газети «Правда» майном гр. ОСОБА_9 , а саме білою шкіряною сумкою та ювелірним виробом із золота.
Отримавши вищезазначену інформацію, приблизно 03-50 год. ОСОБА_5 , перебуваючи на службовому автомобілі «Санг-Йонг» номер державної реєстрації НОМЕР_2 , помітив раніше невідомого йому ОСОБА_10 , який здійснював рух на велосипеді по вул. Каруни у м. Дніпропетровську, був одягнений у темний одяг та мав при собі сумку чорного кольору, що не відповідало опису чергового ДМУ.
Однак, ОСОБА_5 , наздогнавши вказану особу поблизу підземного переходу залізничної станції приміського сполучення «Нижньодніпровськ», що знаходиться неподалік буд. № 14 по вул. Каруни у м. Дніпропетровську, будучи працівником правоохоронного органу та маючи у своєму розпорядженні бойовий пістолет ПМ № НОМЕР_3 , вийшов із вказаного автомобілю і всупереч вимогам вищезазначених нормативно-правових актів, перевищуючи свої службові повноваження, передбачені ст. 14 Закону України «Про міліцію», незважаючи на відсутність загрози своєму життю чи здоров`ю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно здійснив два постріли у спину ОСОБА_10 не з виданої йому вогнепальної зброї НОМЕР_1 , а з власного спеціального засобу травматичної дії «Форт 12Р» кал. 9 мм., заводський № НОМЕР_4 , який він використовував на підставі дозволу № НОМЕР_5 від 08.04.2014, що явно виходило за межі наданих ОСОБА_5 прав та повноважень, спричинивши таким чином ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого та не проникаючого вогнепального поранення задньої частини грудної клітини, які згідно висновку судово-медичної експертизи за № 3219 е від 26.08.2014 відносяться до категорії тяжких та легких тілесних ушкоджень, відповідно.
В подальшому, ОСОБА_5 , підійшовши до ОСОБА_10 , який лежав на східцях вищевказаного підземного переходу, встановивши у потерпілого відсутність викраденого майна, достовірно знаючи про отримання ОСОБА_10 вогнепальних поранень, отриманих внаслідок неправомірних дій, не надавши ОСОБА_10 першочергової медичної допомоги, не доставивши його до районного відділу міліції для встановлення особи, поїхав у складі автопатрулю у невідомому напрямку.
Разом з тим, ОСОБА_5 в порушення п. 5 ст. 12 Закону України «Про міліцію», по прибуттю після чергування до місця дислокації взводу про факт використання власного спеціального засобу травматичної дії «Форт 12 р», який відповідно до висновку судово-балістичної експертизи № 70/07-91 від 12.02.2015 є пристроєм, призначеним для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії та який відноситься до категорії гладкоствольної вогнепальної зброї, а також про факт нанесення під час патрулювання тілесних ушкоджень особі, яка непричетна до викрадення майна гр. ОСОБА_9 , не доповів.
Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 в сукупності вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками:
- перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувались застосуванням спеціальних засобів;
- умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Санкція частини 2 статті 365 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Таким чином, у ході досудового слідства у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецьк, неодружений, працюючий міліціонером відділення № 1 взводу № 2 роти № 3 спеціального батальйону міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області, громадянин України, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 .
Органом досудового розслідування 15.04.2015 ОСОБА_5 запрошено до слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області для вручення останньому повідомлення про підозру, однак у зазначену дату ОСОБА_5 до слідчого не з`явився, про причини неявки не повідомив, мобільний телефон відключив. У зв`язку із тим, що статтею 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, стороною кримінального провадження 16.04.2015 на адресу СБМ ГУМВС України в Дніпропетровській області та на адресу місця реєстрації ОСОБА_5 , направлено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 та ч. 2 ст. 121 КК України, відомості про вручення яких надійшли до слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області 15.05.2015.
Таким чином, станом на 15.05.2015, ОСОБА_5 перебуває у даному кримінальному провадженні у процесуальному статусі підозрюваного. Однак, на даний час, ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився, про причини неявки не повідомив і місце знаходження вказаної особи, органу досудового розслідування не відоме. Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що при передачі письмового повідомлення про підозру батькові ОСОБА_5 , останній показав, що його син поїхав до м. Дніпропетровська, про адресу проживання та контактний номер телефону не повідомив.
У зв`язку із цим, органом досудового розслідування 15.05.2015 винесено постанову про оголошення ОСОБА_5 у розшук та 04.12.2017 до суду подано клопотання про застосування до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши прокурора та слідчого, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 15.04.2015 ОСОБА_5 було викликано до слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області для вручення йому повідомлення про підозру, однак у зазначену дату ОСОБА_5 до слідчого не з`явився, про причини неявки не повідомив й наразі переховується від органу досудового розслідування.

Крім того, 15.05.2015 слідчим прокуратури Дніпропетровської області винесено постанову про оголошення ОСОБА_5 у розшук та 04.12.2017 до суду подано клопотання про застосування до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також, судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 365 КК України. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.189-190 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Надати слідчому в ОВС першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1