Справа № 362/1759/17
Провадження № 1-кп/362/209/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000066 від 16.01.2017 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, щодо ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

Васильківським міськрайонним судом Київської області розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме: умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність обрання ОСОБА_4 на час судового розгляду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та з метою розгляду справи в розумний строк.

Обвинувачений не заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а захисник у вирішення питання поклався на думку суду.

Заслухавши думку учасників процесу щодо заявленого прокурором клопотання та доводів на його обґрунтування, суд дійшов висновку про те, що клопотання слід задовольнити, виходячи з такого.

Як убачається з обвинувального акту ОСОБА_4 звинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до тяжких злочинів, що свідчить про наявність обґрунтованої підозри у можливості продовження ним кримінальної протиправної поведінки.

Відповідно до положень ч.3 ст.314 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, за відсутності таких клопотань сторін, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Оскільки положеннями ст. 314 КПК України не визначено процедуру продовження на час судового розгляду такого запобіжного заходу як тримання під вартою, обраного під час досудового слідства, суд, вирішуючи заявлене клопотання виходить з вимог ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованої 17.07.1997 р. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», якими передбачено гарантії права на свободу та особисту недоторканість, враховуючи, що «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як вмотивованим рішенням суду тільки на підставах та в порядку, встановлених законом».

Положеннями ст.ст.13 і 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права» та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України «від 10.02.2011 року встановлено, що «відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства», «не відповідає критерію передбачуваності закону» для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції ( п.74 ).

Крім того, у цьому ж рішенні Суд зазначив, що «ст.46 Конвенції, у світлі її тлумачення в контексті ст.1 - покладає на державу відповідача юридичний обов`язок вжити заходів загального характеру для забезпечення права стосовно інших осіб, ситуація яких аналогічна ситуації заявника, а саме: усунути проблеми, які призвели до таких висновків Суду (п.97).

Суд вважає, що задля запобігання встановленому в зазначеному Рішенні Судом системному порушенні, а саме: практиці, яка виникла «у зв`язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним із основних елементів верховенства права» (п.74), питання про запобіжний захід ОСОБА_4 підлягає вирішенню в зазначеному підготовчому засіданні судом з ухваленням вмотивованого рішення.

Судом враховано, що ОСОБА_4 звинувачений у вчиненні тяжкого злочину, судовий розгляд триває, а отже існує високий ризик можливості вчинення інших протиправних діянь і ухилення від явки до суду, що унеможливить розгляд справи в розумні строки.

На підставі наведеного та керуючись ст.29 Конституції України, ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ст.ст.314-316, 392 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, на час судового розгляду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області строком на 60 днів, до 24 листопада 2017 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1