БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06.12.2017
Справа №497/1737/17
Провадження №1-кп/497/122/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.12.2017 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград кримінальне провадження №0000500 від 06.09.2017 року з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Кісілія Комратського району, Республіка Молдова, громадянина Республіки Молдова, зі слів - молдаванин за національністю, українську мову розуміє, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, періодично працює за наймом у приватних осіб, проживає у незареєстрованому шлюбі з жінкою, з якою виховує трьох дітей, батьківство відносно них не встановлене, один з дітей неповнолітній; місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
- який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст.15ч.3,185ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
05.09.2017 року приблизно о 17:00, ОСОБА_4 , реалізуючи свій намір на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, а саме, - винограду з поля бригади №2, що належить ДП ДГ ім.О.В.Суворова, та яке розташоване на східній околиці с.Тополине Болградського району Одеської області, скориставшись тимчасовою відсутністю охоронців на винограднику, пройшов через рів та через розірваний колючий дріт, що служить огорожею на тому полі, та, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, зірвав з кущів грона винограду сорту "Шардоне» який поскладав у два поліпропіленові мішки, що приніс з собою. Горловини мішків з виноградом обвинувачений перев`язав для того, щоб виноград не розсипався, та збирався вже перенести мішки з виноградом за межі поля, де мав можливість розпорядитись викраденим майном на свій розсуд, але не довів свій намір до завершення з причин, що не залежали від його волі - не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для цього, оскільки був затриманий на місці події охоронцями підприємства ДП ДГ ім.О.В.Суворова. Кількість винограду, на викрадення якого скоїв замах обвинувачений, склала 84кг.600гр. вартістю 10 гривень за 1 кілограм, - на загальну суму 846 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.15ч.3, ст.185ч.1 КК України - за кваліфікуючими ознаками: замах на таємне викрадення чужого майна, оскільки особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними вчинити для доведення злочину до кінця.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, підтвердивши суду обставини, викладені в обвинувальному акті, пояснивши, що він працював за наймом охоронцем кукурудзяного поля біля ОСОБА_6 , а поряд розташовувалося виноградне поле. Йому знадобився для потреб родини виноград і йому дозволив охоронець виноградного поля взяти трохи винограду, але коли він, підсудний, прийшов через деякий час за виноградом, і, не побачивши охоронця, вирішив скористатися дозволом і взяти винограду стільки, скільки йому було потрібно, його помітили та затримали інші охоронцяі виноградного поля - вже після того, як ним було назбирано два мішки винограду. Після затримання виноград був зважений і виявлено таким чином, що його було у двох мішках загалом більш, ніж 80кг.
Стверджує, що усвідомив свої дії, у скоєному щиро розкаюється, оскільки виховує трьох дітей і не бажає, щоб вони дізналися про вчинене, жалкує, що вчинив кримінальне правопорушення, пояснив, що він вперше це намагався зробити, але має намір більше не скоювати правопорушень в майбутньому ніколи.
Представник потерпілого - ОСОБА_7 , - надав суду пояснення, аналогічні поясненням обвинуваченого та тим, що викладені в обвинувальному акті і пояснив, що працює начальником цеху виноградарства у державному підприємстві дослідного господарства (ДП ДГ) ім.Суворова національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є.Таїрова», 05.09.2017 року йому зателефонували охоронники поля винограднику «Шардонне» та повідомили про замах на викрадення продукції, вирощеної ДГ ім.Суворова, виноград був потім вилучений, зважений та відправлений на переробку разом з іншим сортом винограду, який на той момент збирався. «Шардонне» був також дозрілий і підлягав збиранню, але трохи пізніше. Претензій майнового характеру до підсудного дослідне господарство не має, але щодо виду покарання підтримує думку прокурора, залишає міру покарання ОСОБА_4 на розсуд суду, оскільки такий випадок викрадення достиглої продукції не поодинокий і особа, винна у скоєному, має понести покарання відповідно до Закону.
Прокурор, підтримавши обвинувачення у судовому засіданні, вважав, що вина обвинуваченого доведена в повному обсязі, та надав суду письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування: витяг з ЄРДР про внесення відомостей за даним фактом за №0000500 від 06.09.2017р.; постанову про призначення групи прокурорів, заяву потерпілого, довідку потерпілого підприємства щодо вартості майна, на викрадення якого підсудним було скоєно замах; протокол про прийняття заяви щодо скоєння злочину; статут ДП ДГ ім.Суворова; довіреність представника потерпілого; протокол огляду місця події з фототаблицею поля бригади №2 ДГ ім.Суворова, згідно якого на цьому полі були виявлені та вилучені, а потів зважені викрадений виноград у двох білих мішках; довідку з місця роботи представника потерпілого - про те, що він працює у ДГ ім.Суворова начальником цеху виноградарства; постанову про визнання представником потерпілого; протокол огляду предметів мішків, якими користувався обвинувачений для збирання в них винограду; постанову про визнання цих мішків речовими доказами та розписка про передачу їх на зберігання обвинуваченому, постанову про зміну кваліфікації дій обвинуваченого з ч.1ст.185 КК України на ст.15ч.3, ст.185ч.1 КК України, повідомлення про підозру, протокол проведення слідчого експерименту з фототаблицею, з яких вбачається, як обвинувачував показує та розповідає про обставини скоєння ним кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, долучив до матеріалів судової справи докази, зібрані в ході досудового розслідування кримінального провадження, представлені прокурором та досліджені в ході розгляду справи у судовому засіданні. Ніким з учасників судового розгляду докази не оспорювалися та не заявлялося клопотань про визнання доказів недопустимими і неналежними.
До пояснення у судовому засіданні обвинуваченого щодо наявності в нього "дозволу" охоронця на викрадення майна ДГ ДП ім.Суворова, - суд ставиться критично, як спробу пом`якшити своє становище і покарання, виправдатись з-за сорому перед близькими, оскільки суду не надано доказів чи відомостей, що в ході досудового розслідування обвинувачений робив такі заяви, а також в ході судового засідання ці відомості не знайшли свого підтвердження будь-якими доказами, у тому числі, не вдалось встановити навіть ім`я цього "охоронця", припустивши його існування на версію підсудного; затримували підсудного, на його твердження, інші охоронці, що й є свідками.
Оцінивши сукупність наведених вище доказів та пояснень, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні незакінченого злочину - замаху на таємне викрадення чужого майна, - доведена в повному обсязі усіма вищезазначеними доказами у сукупності, які узгоджуються між собою і не протирічать об`єму обвинувачення, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3ст.15, ст.185ч.1 КК України за ознаками: замах на таємне викрадення чужого майна, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не скоїла усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
При визначенні виду й міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу ОСОБА_4 , який характеризується позитивно за місцем проживання, не перебуває на «Д» обліку у лікарів нарколога і психіатра, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце поживання в Україні, сім`ю, виховує та утримує трьох дітей, стверджує, що щиро розкаюється у скоєному.
Суд визнає за обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, - щире каяття у вчиненні злочину, та активне сприяння у встановленні обставин злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, - судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді Болградського районного відділу з питань пробації від 04.12.2017 року, обвинувачений оцінюється як правопорушник з середнім рівнем ймовірності вчинення повторних кримінальних злочинів та з середнім рівнем ризику небезпеки для суспільства; щодо наслідків вчиненого кримінального правопорушення - вину визнає, щиро шкодує, на майбутнє планує в такі ситуації не потрапляти, утримує трьох неповнолітніх дітей, працює на підробітках, - періодично за наймом у приватних осіб, спиртними напоями не зловживає, з особами антисоціальної поведінки не спілкується, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
За наслідками проведеного аналізу правових норм та вищезазначених встановлених обставин та досліджених доказів, суд, визнавши обвинуваченого винним у скоєнні інкримінованого йому злочину, та ухвалюючи рішення щодо призначення йому покарання, враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також враховує думку прокурора, який вважав за справедливе покарання, хоча й позбавлення волі, але з призначенням випробувального строку, думку представника, який не наполягає на суворому покаранні, претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має. Обвинувачений не заперечував проти покарання, яке просив прокурор.
З урахуванням усіх встановлених в ході судового розгляду провадження обставин, майнового стану обвинуваченого, який утримує дружину і неповнолітню дитину, наявність в нього нової роботи, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, але в нижній межі санкції статті КК України, за якою його визнав винним, погоджуючись з думкою прокурора щодо саме такого виду покарання та виходячи з вищевикладених обставин справи і характеризуючих обвинуваченого матеріалів. Проте, зважаючи на думку усіх учасників процесу, обставин справи та відсутність тяжких наслідків, першу судимість обвинуваченого, суд погоджується з думкою прокурора та висновком психологічногго портрету обвинуваченого - щодо можливості його виправлення в умовах без ізоляції від суспільства з огляду на твердження підсудного, що його каяття щире, оскільки йому соромно перед дітьми.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування не обирався, підстави для його обрання судом станом на теперішній час, - також відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 100, 349, 373 ч.2, 374, 376, 395 КПК України, ст.ст.15ч.3,185ч.1, 75, 76 КК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.ст.15ч.3, 185ч.1 КК України, і на підставі санкції статті 185ч.1 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного цим вироком, з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до вимог ст.76п.3,4 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом випробувального строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Покласти, згідно з вимогами ст.76 КПК України, на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого обов`язок здійснювати нагляд за засудженим ОСОБА_4 , що звільнений від відбування покарання з випробуванням, після набрання цим вироком законної сили і протягом 1 (одного) року з моменту ухвалення вироку.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
На підставі вимог ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні, мішки, що передані на зберігання обвинуваченому, - після набрання вироком законної сили вважати залишеними обвинуваченому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги, вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1