Справа № 738/530/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/656/2017
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2017 року щодо останнього про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На ухвалу суду засудженим подано апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та призначити новий розгляд в суді 1 інстанції.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні даного клопотання суд 1 інстанції зазначив, що засуджений не працевлаштований, заохочень не має, не довів своє виправлення за весь період строку відбування покарання, а лише почав виправлятися незначний час, що передував клопотанню, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги засуджений зазначає, що відбув встановлену законом частину строку покарання, режим відбування покарання не порушував, стягнень не мав, бажав працевлаштуватись, але його чотири заяви з даного приводу залишились без задоволення. Вказує, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. ст. 370, 372 КПК України, оскільки наявні у провадженні докази не були оцінені у відповідності до вимог КПК України, що є підставою для скасування прийнятого рішення.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно п.2 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінально провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Матеріалами провадження встановлено, що вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 травня 2016 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в термін відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 22.12.2015 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14.02.2017 року виправлено описку у вироку суду, визначено рахувати строк тримання під вартою з 20.12.2015 року, який зарахувати в строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Тобто, ОСОБА_6 засуджений за скоєння умисного тяжкого злочину і на даний час відбув більше двох третин строку покарання.

З характеристики вбачається, що ОСОБА_6 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 20.12.2015 року. Перебуваючи в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» порушень вимог режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

В Державній установі «Менська виправна колонія» відбував покарання з 02.01.2017 року по 03.03.2017 року, за час перебування вимог режиму утримання не допускав, розпорядок дня виконував, стягнень та заохочень не мав. Залучався до робіт з благоустрою колонії, після розподілу з дільниці КДіР подавав письмову заяву про працевлаштування до швейної дільниці підприємства установи. В період часу з 03.03.2017 року по 28.03.2017 року перебував в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», порушень встановленого прядку тримання не допускав, до суспільно-корисної праці не залучався.

В Державній установі «Менська виправна колонія» міру покарання відбуває з 28.03.2017 року. За час перебування порушень встановленого порядку відбування покарання намагається не допускати, розпорядку дня в установі дотримується під контролем, стягнень не має, на профілактичних обліках в установі не перебуває. На виробництві установи не працевлаштований, подав заяву про працевлаштування. На даний час питання його працевлаштування вирішується.

Виходячи з характеристик засудженого, останній характеризується загалом посередньо, не працевлаштований, проте, встановлений порядок та правила внутрішнього розпорядку не порушував, стягнень та заохочень не мав, правильно реагує на заходи виховного, розважального та пізнавального характеру, із власної ініціативи виявив бажання займатися за індивідуальною програмою диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», яку почав реалізовувати, подавав заяви про працевлаштування, що свідчить про бажання останнього своєю поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що засуджений не довів своє виправлення та не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи як на підстави для відмови в умовно-достроковому звільненні, не заслуговує на увагу, є не переконливими та такими, що спростовуються позитивними висновками, викладеними в характеристиках.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе клопотання засудженого задовольнити та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 травня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 20 квітня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 травня 2016 року, умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 місяці 5 днів.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4