Справа № 441/833/15-к
пр.№ 1-кп/464/301/17
У Х В А Л А
27.10.2017 року Сихівський районний суд міста Львова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000725 від 12.08.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст. 187 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
в с т а н о в и в:
В провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000725 від 12.08.2014 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.5 ст.186, ч.4 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні відповідно до ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк їх тримання під вартою закінчується 02.11.2017 р., а судовий розгляд кримінального провадження незавершений.
Прокурор ОСОБА_9 вважає за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки підстави, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися.
Захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 заперечили проти продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просять обрати обвинуваченим більш м`який запобіжний захід. Окрім цього, захисник ОСОБА_10 зазначив, що за станом здоров`я і при наявності у
ОСОБА_7 ряду захворювань, він не може утримуватись під вартою, а в умовах СІЗО йому не може бути надана належна медична допомога.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку захисників.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 04.09.2017 року, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено до 02 листопада 2017 року включно.
Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, а також особу обвинуваченого: ОСОБА_5 , який не працює, одружений, його вік, стан здоров`я, матеріальний стан, місце проживання та реєстрації; ОСОБА_6 , який не працює, неодружений, його вік, стан здоров`я, матеріальний стан, місце проживання та реєстрації; ОСОБА_7 , який не працює, розлучений, має двох неповнолітніх дітей, його вік, стан здоров`я, матеріальний стан, місце проживання та реєстрації; суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а саме перебуваючи на волі, вони можуть переховуватися від суду, ухилятися від виконання процесуальних обов`язків під час судового розгляду, незаконно впливати на інших співучасників кримінальних правопорушень, потерпілих, свідків чи вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Що стосується посилання захисника ОСОБА_10 на поганий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 та відсутність належної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятору, то суд виходить з наступного.
Так, згідно ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.
Пунктом «д» ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 р. №2801-XII передбачено, що кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, у тому числі, кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 р. №3352-XII медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.
Гарантоване зазначеними нормами законодавства право осіб, узятих під варту, на охорону здоров`я та належну медичну допомогу реалізується, зокрема, в Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 р. за № 212/20525 (далі Порядок).
Згідно п. 2.7 вказаного Порядку якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.
Однак, захисником ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_7 не надано доказів про те, що обвинуваченому не надається медична допомога в умовах СІЗО, не забезпечується право на медичну допомогу та за станом свого здоров`я такий не може перебувати під вартою.
Оскільки ризики, які враховувались судом при обранні та продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не відпали, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 25 грудня 2017 року включно, оскільки застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів за наведених обставин є неможливим. Окрім того, враховуючи наявність обставин, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України, а саме вчинення злочинів із погрозою застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331 КПК України,
у х в а л и в:
Строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, а саме до 25 грудня 2017 року включно, без визначення розміру застави.
Копію ухвали про продовження строку тримання під вартою вручити обвинуваченим, їх захисникам, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3