справа № 489/3135/16-к
провадження №1-кп/489/62/17
УХВАЛА
Іменем України
06 грудня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Владикавказ Російської Федерації, без визначеного місця проживання на території України, який є особою без громадянства, раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст.187 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, не одруженого, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України
за участю:
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілих не з`явилися
встановив:
04.12.2017 до Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із встановленням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Як на підставу для зміни запобіжного заходу в клопотанні вказано виявлення обставин, які існували раніше, але про які не було відомо захисту на час прийняття рішення про застосування запобіжного заходу.
До таких обставин віднесено неефективність розшукових заходів та формальність розшуку обвинуваченого, що стало відомо захисту після отримання ухвал слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.05.2016 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про привід ОСОБА_4 , 26.05.2016 про доручення відділу поліції здійснити привід ОСОБА_4 , 01.06.2016 про дозвіл на затримання ОСОБА_4 , 14.06.2017 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про дозвіл на затримання ОСОБА_4 , зокрема проведення розшуку за місцем де ОСОБА_4 ніколи не був зареєстрований і не проживав, а саме, замість с. Грейгове Вітовського району Миколаївської області, де він зареєстрований і проживав разом із своєю сім`єю, працював за договорами найму у фізичних осіб, його розшукували в квартирі АДРЕСА_3 .
На думку захисту, за таких обставин відсутні підстави стверджувати, що обвинувачений може переховуватися від суду, а раніше притягнення його кримінальної відповідальності, не може бути підставою вважати про вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_4 повністю відбув раніше призначене покарання, має дружину фактично інваліда, яка страждає на ДЦП, шістьох неповнолітніх дітей, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, а згідно медичних документів потребує довготривалого лікування. Крім того, разом з ним мешкає йога мати ОСОБА_8 , яка є інвалідом третьої групи, та опікуном чотирьох дітей його рідної сестри, які як і мати, потребують догляду і допомоги.
З тих же підстав, обвинуваченим ОСОБА_4 06.12.2017 через начальника Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» заявлено аналогічне клопотання про зміну запобіжного заходу.
В судовому засіданні захисник та обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили задовольнити. Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 та вказаний обвинувачений просили вирішити клопотання на розсуд суду.
Прокурор в задоволенні клопотань просила відмовити з посиланням на підтвердження ризиків, що стали підставою в обранні і продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незадовільну характеристику обвинуваченого за місцем проживання та задовільний стан здоров`я останнього.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотань, дійшов наступного.
Під час судового засідання, яке відбулося 31.10.2017, в порядку ч.3 ст. 331 КПК України було розглянуто питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з одночасним вирішенням клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу її підзахисному з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.10.2017 тримання під вартою відносно обвинувачених продовжено на шістдесят днів до 29.12.2017, в задоволенні клопотання захисника відмовлено.
Із вказаного клопотання вбачається, що наведені в ньому підстави ті ж самі, що і в клопотанні, яке підлягає вирішенню цією ухвалою, а саме формальне проведення розшуку відносно ОСОБА_4 , який в період розшуку від правоохоронних органів не переховувався, постійно проживав із сім`єю в селі Грейгове, за винятком деякого часу (проживав в знайомих в м.Миколаєві, коли була робота), де займався вихованням шістьох дітей та працював за наймом в фізичних осіб. Наявність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, підтримання родинних відносин зі своєю сім`єю, постійного місця проживання і реєстрації, а також наявність утриманців. До цього клопотання також додано докази щодо стану здоров`я цивільної дружини обвинуваченого та інших родичів, в т.ч. і повідомлення Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» від 31.10.2017 № 20/8-2705, в якій вказано, що стан хворого ОСОБА_4 відповідає встановленому діагнозу: «Залишкові зміни туберкульозу верхньої долі правої легені. Кат.5.1.».
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
За вимогами ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.
За таких обставин, враховуючи, що клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт заявлено з тих самих підстав, що і раніше заявлене клопотання, яке вирішене ухвалою суду від 31.10.2017, підстави для його задоволення відсутні.
При цьому, суд вважає вказати на наступне.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, в п.103 справи «Анатолій Руденко проти України» (заява № 50264/08) Європейський суд з прав людини вказав, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.

Продовжуючи обвинуваченим строк тримання під вартою через наявність ризиків їх переховувавання від суду та вчиненні інших кримінальних правопорушень, що передбачено ч.1 ст.177 КПК України, суд виходив з того, що розгляд кримінального провадження за клопотанням сторін розпочато з початку, що вказує на їх незацікавленість в найшвидшому його вирішенні, в справі не допитані потерпілі та не досліджено письмові докази, а безпосередньо ОСОБА_4 є раніше судимою особою та обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину.

Щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , як вбачається із листа слідчого ізолятора від 31.10.2017, він не містить обмежень щодо утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора. неодноразово був остежений лікарями слідчого ізолятора та знаходиться під постійним наглядом медичної частини.

Керуючись ст. 350 КПК України, суд -
постановив:
У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
суддя ОСОБА_1