Провадження № 1-кп/185/20/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

секретаря ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000858 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді, Дніпропетровської області, громадянина України, який працює грузчиком в ТОВ «Арт-Пром», неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20 травня 2009 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі. 19 липня 2012 року звільнений з Дніпропетровської ВК № 89 згідно ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012 року, умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 17 днів,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 28 березня 2014 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, знаходячись біля трансформаторної будки, що розташована поблизу будинку № 44-а по вул. Карла Маркса м. Павлограда, наздогнав потерпілу ОСОБА_4 , та підійшовши ззаду, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне, протиправне, відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, умисно, відкрито, повторно, став зривати з шиї ОСОБА_4 золотий ланцюжок, на якому знаходився золотий хрестик. ОСОБА_4 стала чинити опір та намагалася звільнитися від ОСОБА_5 , який утримував її за ланцюжок на шиї, однак останній з застосуванням фізичної сили, з силою смикнувши за прикрасу, зірвав з шиї ОСОБА_4 золотий ланцюжок, вартістю 12 217 грн., згідно товарознавчої експертизи № ГО-3637 від 04 листопада 2014 року, на якому знаходився золотий хрестик вартістю 1150 грн., згідно товарознавчої експертизи № ГО-3637 від 04 листопада 2014 року, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 матеріальний збиток на загальну суму 13367 грн. 60 коп.
Внаслідок своїх злочинних противоправних дій ОСОБА_5 при скоєнні відкритого викрадення майна ОСОБА_4 , а саме золотого ланцюжка з хрестиком, спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді саден в області шиї, які згідно судово-медичної експертизи № 127 від 04 квітня 2014 року по своєму характеру відносяться до ступеню легких.
Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим майном за своїм розсудом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та суду показав, що літом 2014 року до нього приїжджала міліція. Він був на роботі, мама відкрила двері. В той день він перебував на вул. Шутя, буд. 3, де ремонтував компресор. З ним був ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Працювали з 09.00-09.30 до 18.30-19.00 години. У нього є 3 капішонки, спортивні штани, джинси. В чому він був одягнутий в той період він не пам`ятає. Даний злочин він не вчинював. Який номер мобільного телефону був на той час він не пам`ятає. Кепки він не носить.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що з обвинуваченим у відносинах не перебуває. 28 березня 2014 року вона поверталася з дитиною з прогулянки і біля 16.00-16.30 години між будинками по АДРЕСА_2 і АДРЕСА_3 . В цей день було тепло. Вона була одягнута в джинси, светр та легку кофту на молнії. На шиї був золотий ланцюжок і його було видно. В цей час ззаду зі сторони лівого плеча хтось поклав руку на плечо і взяв за ланцюжок і почав тягнути. Вона повернулася і стояла обличчям до грабіжника. Він був одягнутий в чорну кофту, на голові був капюшон. В чому був одягнутий внизу вона не пам`ятає, але штани були темного кольору. Він тягнув декілька раз і на третій раз розірвав. На ланцюжку були каміння. Вона вважає що цирконій і внизу був хрестик. Ланцюжок та хрестик були золоті. Після того як він зірвав ланцюжок з хрестиком, він побіг за буд. АДРЕСА_2 . Вона стала верещати. Вона не бачила, щоб на це хтось звернув увагу. На вулиці ще було світло. Коли зірвали ланцюжок він був сам. Вона потім зателефонувала в міліцію і заявила про пограбування. У того чоловіка були ушкодження, під правим оком. Приблизно через місяць, два, вона зустріла обвинуваченого з його товаришем ОСОБА_8 , якого вона знала візуально. В обвинуваченому вона впізнала чоловіка, який зірвав у неї ланцюжок з хрестиком. З ОСОБА_8 у неї стосунків не має. Після цього вона повідомила про це в міліцію. Коли обвинуваченому повідомили про підозру, він з її матір`ю прийшов до неї додому, поговорити і сказав, що він невинуватий. Вона запропонувала йому повернути викрадене, він сказав, що йому легше найняти адвоката, або купити довідку з лікарні і він пішов. Цивільний позов підтримує. Покарання на розсуд суду.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 суду показала, що з потерпілою та обвинуваченим у відносинах не перебуває. Вона не бачила, щоб хтось у когось щось забирав. ОСОБА_12 була присутня у дворі де сусіди щось обговорювали. Сусіди сиділи на лавочці. Біля під`їзду автомобіля не було. Вона поверталася з роботи о 17.30-18.00 годині. Коли це було вона не пам`ятає, а ні рік, а ні пару років. Її слідчий допитував. Вона не пам`ятає чи чула вона крик жінки чи ні. Вона нічого не бачила, щоб хтось щось крав.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_13 суду показав, що потерпіла це його дружина, з обвинуваченим не перебуває у відносинах. 28 березня 2014 року стався випадок, коли десь о 16.00 годині йому зателефонувала дружина і повідомила, що у неї зірвали ланцюжок, коли вона йшла з дитиною в колясці. Це було між АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Ланцюжок висів на шиї. Дружина розповіла, що подумала, що це був хтось зі знайомих, їй акуратно поклали руку на шию, але ланцюжок був дуже товстий, у чоловіка не вийшло одразу його зірвати. Дружина повернулася та побачила цю особу. На шиї у дружини були пошкодження. Це була п`ятниця, короткий день. ОСОБА_13 в той момент знаходився на роботі. В вечорі вони зустрілися, дружина розповіла, що того ж дня вона зняла побої. Через місяці три він з дитиною, знаходячись по АДРЕСА_4 , гралися у пісочниці. Зі сторони школи № 9 йшло два хлопці - ОСОБА_14 та ОСОБА_8 . ОСОБА_8 спілкувався з ОСОБА_14 , ОСОБА_14 мав наляканий вигляд. ОСОБА_14 дивився на нас, не підтримував діалог зі співрозмовником. Зі слів дружини, той другий хлопець, як потім виявилося, із прізвищем ОСОБА_14 , зірвав у неї ланцюжок. На пропозицію ОСОБА_13 затримати ОСОБА_14 дружина відповіла, що краще нехай цим займаються правоохоронні органи. Через якийсь проміжок часу ОСОБА_14 приходив до них додому та, казав, що він не виривав ланцюжок, уточнював у дружини, чи дійсно він вирвав у неї ланцюжок. Дружина відповідала, що ланцюжок викрав саме він. При цьому була присутня ОСОБА_15 , це теща, вона прийшла з ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_14 прийшов до них додому він, був у нормальному стані. Самої події свідок не бачив. Він впізнав особу ОСОБА_14 , якого дружина впізнала.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 суду показав, що з потерпілою та обвинуваченим у відносинах не перебуває. Обвинуваченого він раніше не бачив. 28 березня 2014 року, десь біля 16.00 години, хлопець в чорному капюшоні, темних штанах, схожий на підозрюваного, в чорному балахоні зірвав ланцюжок у дівчини - потерпілої. Того дня він їхав за поштовим відправленням, зупинився біля ОСОБА_17 , пішов через двори, точно вулиці не знає, але пам`ятає, що там була трансформаторна будка, почув крик, побачив, як хлопець зірвав ланцюжок з дівчини. Дівчина йшла з коляскою зі сторони 9-ї школи, назустріч свідку. Особливих прикмет не було. Хлопець, який вчинив дане кримінальне правопорушення, йшов позаду дівчини, схопив її за шию, зірвав ланцюжок, побіг у сторону 9-ї школи, туди, звідки йшла дівчина. Нікого більше свідок там не бачив. Спочатку свідок намагався наздогнати хлопця, пробіг повз потерпілу, але не зміг за станом здоров`я, повернувся до дівчини. Дівчина, у якої зірвали ланцюжок, - потерпіла. Обвинувачений схожий на того хлопця. Точно він сказати не може, чи був це обвинувачений, але схожий. Від потерпілої та особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаходився приблизно на відстані 10 м. Під час досудового розслідування свідка не допитували. Свідок побачив оголошення з приводу даного кримінального правопорушення у газеті. Це відбулося навесні.

Допитана в якості свідка ОСОБА_18 суду показала, що потерпіла це її донька, а обвинувачений - сусід по будинку, відносин не має. Пройшов час, як зірвали ланцюжок у доньки. Донька живе біля неї. Обвинувачений сидів на лавочці біля сусіднього під`їзду. Вона підійшла до нього, спитала, що трапилося, він казав, що він не причетний до цього. ОСОБА_18 сказала йому піти разом із нею до потерпілої, вони пішли. Це міг бути вихідний, тому що вся сім`я була вдома. Донька запропонувала обвинуваченому віддати гроші, він сказав, що йому дешевше знайти адвоката. Донька впевнена, що це саме обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення відносно неї. Донька має гарну зорову пам`ять взагалі та на обличчя. Сама ОСОБА_18 дізналася про це майже одразу донька їй зателефонувала, це було приблизно після обіду, точно не пам`ятає. За три місяці до цього з нею стався схожий випадок. На обвинуваченого викрадач не схожий, вона обвинуваченого знає, вона б його впізнала. Донька по телефону розповіла, що в неї з шиї зірвали ланцюжок, вона боялася чинити опір, бо хвилювалася, що хлопець може щось зробити дитині, яка знаходилася в колясці. Сказала, що це зробив хлопець в капюшоні. Вона не викликала поліцію, але поліція приїхала. Пройшов десь місяць, донька йшла з чоловіком та впізнала одного з них - ОСОБА_8 . Вона розказала про це ОСОБА_18 . Після цього вона зустріла біля під`їзду обвинуваченого та запропонувала йому піти до своєї доньки.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_19 суду показав, що з потерпілою та обвинуваченим у відносинах не перебуває. У 2014 році він працював у приватній будівельній бригаді по відновленню бетонних конструкцій. Він тоді працював з ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . До 2014 року у складі цієї бригади пропрацювали десь, може, півроку. Подія сталася у 2014 році, коли потеплішало, точного часу не пам`ятає. ОСОБА_14 знає як добросовісного працівника. ОСОБА_14 в кепці він не бачив, ходив у спортивному одязі. У ОСОБА_14 золотого ланцюжка не було. З кінця лютого вони почали збирати обладнання. Обладнання брали на ділянці по АДРЕСА_5 . Працювали до 18.00 год. як мінімум. ОСОБА_14 міг відпроситися раніше з роботи, щоб піти до невеликого магазину, але в основному у бригаді всі йшли додому разом. У товариша був автомобіль, на якому бригада їхала додому. У нього з 2011 року мобільний номер телефону НОМЕР_1 . Коли члени бригади приходили на роботу, їх ніхто не відмічав. Перед збором обладнання у ОСОБА_14 була травма голови. Збирали обладнання для відновлення бетонних конструкцій. Це бетонозмішувач, компресор та інше. Коли члени бригади приходили працювати, вони перевдягалися. Збиралися десь о 08.30 год. на кінцевій біля магазину «Капі» на вул. Степового Фронту. Він раніше не судимий. ОСОБА_14 може охарактеризувати як працелюбного. Потерпілу, окрім як на судових засіданнях, він не бачив. Мобільних телефонів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також ОСОБА_14 у нього не має.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_20 суду показав, що з потерпілою у відносинах не перебуває, з обвинуваченим товаришує, у родинних відносинах не перебуває. Було це в минулому році 28 березня вони перебирали обладнання - компресор. Він не бачив літом потерпілу. Це було по АДРЕСА_5 в цеху. Він не бачив обвинуваченого в кепці. Вони зібралися біля 09.00 години, були він, ОСОБА_9 , обвинувачений та ОСОБА_10 . Вони перебирали вкладиши. Обвинувачений ходив в спортивних штанях, кофті. 08 березня 2014 року в селі за Новоолексіївкою в Мар`їнці, де ОСОБА_14 розбили голову, ушкоджень на обличчі не було. У ОСОБА_14 номер телефону НОМЕР_2 . У нього НОМЕР_3 який був на той час. В цей день вони зізванювалися. Обвинувачений в той день і пізніше був весь час з ними. Вони займаються бетонними роботами і при цьому вони використовують компресор. В той день вони ремонтували компресор. Вони ремонтували десь три дня.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_21 суду показав, що з потерпілою у відносинах не перебуває, з обвинуваченим товаришує, і періодично працює. ОСОБА_22 і його бригада займалася ремонтом компресора. ОСОБА_22 був з ними і був у нього на виду, за що він може поручитися. Хлопці прийшли вдень біля 12.00 години і розійшлися десь біля 19.30 години. Він працював на базі у механічному цеху у його батька на АДРЕСА_5 . Там були він, ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Компресор був оранжевого кольору. Він попросив і вони прийшли. Міняли колінвал. Хто запросив обвинуваченого він не може сказати. Можливо він, можливо ОСОБА_10 або ОСОБА_8 . Він комусь телефонував і просив, кому саме він не пам`ятає. Він телефонував за день до цього. На той час у нього був номер мобільного телефону НОМЕР_4 , а на даний час НОМЕР_5 . Вони постійно разом щось робили, і підтримували обладнання в роботі, а тому він це робив безкоштовно. Вони тоді всі сіли і пригадали, що декілька днів підряд вони були разом. На обличчі у обвинуваченого пошкоджень не було. У обвинуваченого мобільний номер телефону НОМЕР_2 . телефон він записав. Чи був цей номер на той час він сказати не може.

В судовому засіданні були дослідженні такі документи.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 березня 2014 року, відповідно до якого до Павлоградського ВП звернулася ОСОБА_4 яка повідомила, що 28 березня 2014 року біля 16.31 години невідома особа, перебуваючи на куті буд. № 44-а навпроти АТП відкрито, шляхом ривку заволоділа золотим ланцюжком з хрестиком загальною вагою 28,56 гр., які належать їй, завдавши збитку на суму 14 000 грн. /Т. 2 а.к.п. 6/.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 липня 2014 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 серед пред`явлених для впізнання осіб впізнала на фото № 3 чоловіка, який є ОСОБА_5 /т. 2 а.к.п. 39-42/.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 липня 2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 серед пред`явлених для впізнання осіб впізнав на фото № 2 чоловіка, який є ОСОБА_5 /т. 2 а.к.п. 48-50/.

Протокол слідчого експерименту від 29 вересня 2014 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_4 показала на місці на статисті, механізм відкритого заволодіння ОСОБА_5 з застосуванням сили золотого ланцюжка з хрестиком /Т. 2 а.к.п. 63-68/.
Висновок судово-медичної експертизи № 127 від 04 квітня 2014 року, відповідно до якого потерпілій ОСОБА_4 були спричинені механічні тілесні ушкодження у вигляді саден в області шиї, які відносяться до ступеню легких. Час спричинення ушкоджень може відповідати терміну вказаному в постанові, тобто 28 березня 2014 року. Садна в області шиї могли утворитися при застосуванні фізичної сили внаслідок зривання масивного золотого ланцюжка, тобто, що можливо при обставинах вказаних в постанові. Утворення саден при падінні з висоти власного зросту виключено /Т. 2 а.к.п. 27-28/.
Висновок судово-товарознавчої експертизи № ГО 36-37 від 04 листопада 2014 року, відповідно до якого вартість золотого ланцюжка складала 12217 грн. 60 коп., і золотого хрестика - 1150 грн. /Т. 2 а.к.п. 135-136/.
Відповідь з ПрАТ «ВФ Україна» за № 17-9217 від 10 липня 2017 року, відповідно до якої у відповідь на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 185/11454/14-к від 09 червня 2017 року повідомляємо, що виконати зазначену ухвалу неможливо, оскільки відповідно до ст. 39 Закону України «Про телекомунікації» оператор зобов`язаний зберігати записи про надані телекомунікаційні послуги протягом строку позовної давності, тобто 3 роки. Тобто інформація за вказаний в ухвалі термін з 28 березня 2014 року по 29 березня 2014 року в ПрАТ «ВФ Україна» не зберігається /Т. 2 а.к.п. 64/.
Допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілу, свідків та дослідивши документи, суд приходить до такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд, даючи оцінку показам свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , вважає, що зазначені свідки не були безпосереднім свідками зазначеного злочину, а тому їх покази не можуть бути покладені на підтвердження винуватості обвинуваченого.

Суд, даючи оцінку показам свідка ОСОБА_16 , вважає, що зазначений свідок не може точно підтвердити того, що саме обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин проти потерпілої. Так свідок зазначає, що «…Обвинувачений схожий на того хлопця. Точно він сказати не може, чи був це обвинувачений, але схожий», а тому його покази не можуть бути покладені на підтвердження саме винуватості обвинуваченого.

Даючи оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_5 , який зазначає, що даного злочину він не вчинював, а працював та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які підтверджують факт того, що дійсно ОСОБА_5 , працював з ними в той день і не міг вчинити даний злочин, суд вважає, що покази зазначених свідків можуть бути покладені на підтвердження саме невинуватості обвинуваченого, та на його виправдання.

Доказів на спростування показів свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 стороною обвинувачення суду надано не було.

Крім того суд критично ставиться до показів потерпілої ОСОБА_4 наданих в судовому засіданні, та протоколу слідчого експерименту за її участі, стосовного того, що саме ОСОБА_5 вчинив злочин проти неї, так як це спростовується показами обвинуваченого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Суд, критично також ставиться до протоколів пред`явлення особи для впізнання, згідно яких, потерпіла ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_13 впізнали на фотознімках ОСОБА_5 як особу, що відкрито заволоділа золотими прикрасами і визнає ці докази недопустимими, так як вони отримані в порушення вимог ч. 2 ст. 228 КПК України яка вимагає, що особа, яка підлягає впізнанню, не повинна мати різких відмінностей у одязі. Як видно з фотознімків /Т. 2 а.к.п. 39-41, 48-49/, ОСОБА_5 єдиний зображений у білій майці, в той час як всі інші особи - у чорних светрах.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 18 Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підстав яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист з прав людини тягар доказування лежить на стороні обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, остаточне рішення від 17 червня 2011 року в пункті 45 зазначено, що, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів.

Враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку що пред`явлене ОСОБА_5 органом досудового слідства обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчиненого повторно - недоведеним, а тому ОСОБА_5 слід виправдати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у зв`язку з не доведенням вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.
В зв`язку з наведеним, цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13 367 грн. 60 коп. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. підлягає залишенню без розгляду.

Речових доказів у кримінальному провадженні не має.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та виправдати в зв`язку з не доведенням вчинення даного кримінального правопорушення.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 13 367 грн. 60 коп. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1