Справа № 199/7819/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.11.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя міста Дніпропетровська (місто Дніпро), громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, вдовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Під час руху в районі перехрестя з автодорогою Полтавський шлях міста Дніпро ОСОБА_6 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та їх змінам, виїхав із другорядної дороги на головну дорогу та не надав дорогу автомобілю «Тойота-Королла» № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався зі сторони Донецького шосе в напрямку селища Обухівка, якого він об`єктивно спроможний був виявити, заходів до негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобі або безпечного об`їзду не прийняв, в результаті чого скоїв зіткнення вказаних транспортних засобів.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, що зумовили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (відповідно висновку експерта № 3281е від 29.09.2017).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив вимоги п.16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»; дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» - «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі…», невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.
Сторона захисту під час підготовчого судового засідання звернулася до суду з клопотанням про закриття відносно нього кримінального провадження і звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, оскільки він не є судимою особою, скоїв вперше злочин, який є необережним, невеликої тяжкості, відшкодував потерпілому завдану шкоду.
Прокурор та потерпілий ОСОБА_4 підтримали клопотання обвинуваченого і не заперечували.
Вислухавши думки учасників підготовчого провадження, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, оскільки є підстави, передбачені ст.46 КК України, для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 3 ст.288 КПК України передбачено, що при розгляді питання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Стаття 46 КК України визначає, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
У відповідності з ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до п.4 Постанови № 12 від 23 грудня 2005 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у ст.46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості з необережності, відшкодував збитки, заподіяні потерпілому ОСОБА_4 внаслідок ДТП, у зв`язку з чим з боку потерпілого не мається до обвинуваченого жодних претензій, підтримав клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням.
Таким чином, викладені вище обставини та вимоги закону, свідчать про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без застосування заходів кримінального покарання, тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, а кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України закриттю на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України.
Керуючись ст.ст. 110, 284, 285, 286, 350, 369, 371, 372 КПК України, ст.46 КК України суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити на підставі п.1) ч.2 ст.284 КПК України, а ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.
На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги протягом 7 днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Суддя: ОСОБА_1