Номер провадження 11-сс/775/102/2018

УХВАЛА

Іменем України

21.03.2018р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ, та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 (далі прокурор) на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного за ч. 2 ст. 364 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який мешкає в р-ні АДРЕСА_1

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено. Застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 23.04.2018 року включно

прокурора ОСОБА_7

за участі захисників ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

29 січня 2018 року органами досудового слідства ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 364 КК України в тому що він, у період 2008-2012 років обіймаючи посаду голови відділу Держкомзему в Першотравневому районі ОСОБА_6 вступивши в злочинну змову з депутатом Мелекінської сільради - головою комісії з питань соціального розвитку сільради та земельних відносин ОСОБА_9 , здійснив неправомірні дії, внаслідок яких територіальній громаді с. Білосарайська Коса Мангушського р-ну заподіяно майнову шкоду на суму 22 113 442грн.

До суду першої інстанції надійшло клопотання слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_10 , яке погоджено з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 відмовлено. Застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 23.04.2018 року з покладенням до підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, а саме:

- не відлучатися з Мангушського р-ну Донецької області без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання

- утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_9 та його захисником.

- здати до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 183 КПК України є винятковим, у разі доведення прокурором, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Судом першої інстанції зазначено, що слідчий та прокурор у сукупності ризиків, на які вони посилаються у клопотанні, не довели їх наявність та необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор із посиланням на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, прохає її скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а у разі обрання такого запобіжного заходу, розмір застави визначити у 5000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та інших невстановлених осіб територіальній громаді с. Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області заподіяно майнову шкоду в розмірі 22 113 442 грн., яка підлягає відшкодуванню через процедуру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить можливість переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків використовуючи коло своїх знайомств, у тому числі і у правоохоронних органах, знищувати або приховувати від органу досудового розслідування документи та інші докази, які мають значення для досудового розслідування, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню з метою уникнення покарання.

Посилається, що судом першої інстанції не враховано наявність дозволу на перетин лінії розмежування в зоні проведення АТО; він документований паспортом для виїзду за кордон, та протятого 2017 року неодноразово користувався ним, відвідуючи тимчасово непідконтрольні міста Луганськ та Донецьк, а також АРК Крим, а також м. Афіни; має у власності домоволодіння у смт. Мангуш, яке потребує значних матеріальних витрат на утримання; наявність у власності 2 автомобілі середньої ринкової вартості близько 140 та 700 тис. грн.; вчинення злочину групою осіб, яке спричинило настання тяжких наслідків; підозрюваний був депутатом Мелекінської сільради кількох скликань, має авторитет та користується повагою серед місцевих мешканців, має дружні зв`язки серед працівників правоохоронних органів та може впливати на свідків у кримінальному провадженні; відносно нього мається кримінальне провадження за ч. 1 ст. 263 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_7 , яка підтримала доводи поданої апеляційної скарги та прохала про її задоволення, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_6 які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора та прохали рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що кожен з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції визнав обґрунтованість оголошеної підозри ОСОБА_6 достатньою, проте вважав недоведеними існування ризиків, на які у своєму клопотанні послався слідчий.

Стосовно ризику переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду за умови наявності в нього перепустки на перетин ліні розмежування у зоні АТО та наявність паспорту для виїзду за кордон, суд першої інстанції вказав, що будучи обізнаним про кримінальне переслідування з 26.05.2016 року та маючи реальну можливість покинути територію країни (або її підконтрольну частину) цим не скористався, а тому такий ризик є не обґрунтованим та на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції є вірним. Крім того слід зазначити, що сама по собі загроза імовірного покарання у разі визнання вини підозрюваного не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а має бути належно з`ясовано за наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного з ризиків , передбачених ст. 177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ризик щодо можливості знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення у кримінальному провадженні не ґрунтується на фактичних обставинах, які б могли свідчити про реальну можливість підозрюваного вичинити такі дії. Такий висновок суду першої інстанції обумовлений тим, що підозра яку оголошено ОСОБА_6 ґрунтується на доказах, які переважно становлять документи, які вилучені органами досудового розслідування. На підставі цих документів проведено експертизи, та вони перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування, а тому буд який вплив на речові докази є сумнівним, із чим погоджується і колегія суддів.

Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України на думку суду першої інстанції є не обґрунтованим, оскільки доказів на те що ОСОБА_6 спілкувався зі свідками та мав якийсь вплив на них не має. Посилання на можливий вплив ґрунтуються у свідків на їх особистому хвилюванні, проте вони були допитані слідчим суддею, а отже змінити свої покази вже не можуть, а тому такий ризик на думку колегії суддів є необґрунтованим.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано наявність у володінні підозрюваного домоволодіння та існування значних матеріальних витрати на його утримання, а також наявність у нього власного автомобіля, є безпідставними, оскільки ці обставини не впливають на ризики, на яких може ґрунтуватися рішення суду, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а скоріш є предметом розгляду при вирішенні питання щодо засобу відшкодування матеріальної шкоди, проте таке питання наразі не порушувалося.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на вчинення злочину групою осіб, яке спричинило тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди, на думку колегії суддів, не є складовою ризиків, які передбачені законом, а тому не оцінювалися судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Посилання щодо наявності відносно ОСОБА_6 кримінального провадження за ч. 1 ст. 263 КК України не може розглядатися як ризик, запобігання якого є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне. Наявність цього складу злочину в діях ОСОБА_6 є похідним результату слідчих дій відносно нього, та не є вчиненням іншого злочину в контексті ст. 177 КПК України. Цей факт скоріш є обставиною, яка характеризує особу підозрюваного та не може бути вирішальною, або ґрунтовною при вирішені питання щодо обрання запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ґрунтуються на вимогах закону та є вмотивованими, а обраний запобіжний захід є достатнім для забезпечення підозрюваним виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176 -178, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 23.02.2018 року про відмову у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 23.02.2018 року, якою у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено, застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк до 23 квітня 2018 року із покладеними на нього обов`язками залишити без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: