№ 1-кп/756/199/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0007235 від 21.07.2016 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Климентове Котовського району Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого малолітню дитину (зі слів), з середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

01.12.2010 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном в 1 рік 6 місяців;

04.03.2011 року Кодимським районним судом Одеської області за ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

20.04.2011 року Котовським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, 13.07.2012 року постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області покарання замінено на 40 годин громадських робіт;

17.01.2012 року Кодимським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 152 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 26.02.2016 року по відбуттю строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_11 ,
в с т а н о в и в:
20.07.2016 року приблизно о 21 год. 35 хв. ОСОБА_6 перебував поряд із будинком № 21 по вул. Тимошенка у м. Києві разом зі своїми знайомими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , де у них виник конфлікт із ОСОБА_11 , охоронцем автостоянки, яка знаходиться за вищевказаною адресою.

В ході даного конфлікту у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, ОСОБА_6 , перебуваючи в тому ж місці в той же період часу, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, наніс ОСОБА_16 удар долонями рук в область грудей, після чого зірвав з його шиї срібний ланцюжок 925 проби вагою 5 грамів вартістю 390 гривень та срібний хрестик 925 проби вагою 1,6 грама вартістю 230 гривень і покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду у розмірі 620 гривень.

Допитаний в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_6 спочатку категорично не визнавав себе винуватим. Він стверджував, що 20.07.2016 року приблизно о 21 год. 35 хв. він разом зі своїми колегами з роботи, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 сиділи на лавочці біля кіоску, розташованого за адресою вул. М. Тимошенка, 21 та обговорювали питання майбутньої роботи, після чого зайшли в кіоск, де хлопці купили собі пиво, а він купив для себе неалкогольний напій. Невдовзі ОСОБА_17 та ОСОБА_17 відійшли в бік та згодом він побачив, що на відстані десяти - п`ятнадцяти метрів у них якась сварка з потерпілим ОСОБА_11 , що вони один на одного простягають руки. Саме тому він підійшов та почав їх розбороняти, взявши своїми руками за одяг ОСОБА_11 та ОСОБА_13 в районі задньої частини шиї кожного з них, сказав їм щоб заспокоїлись, бо довкола було багато людей, а також були діти. Крім того, ОСОБА_6 пояснив, що в цей час до них почав підходити ОСОБА_18 , після чого ОСОБА_11 злякався, шарпнувся і втік, а ланцюжок з хрестиком, що були на шиї ОСОБА_11 , випадково залишились у нього в руках. ОСОБА_13 та ОСОБА_15 побігли слідом за потерпілим ОСОБА_11 , і він також побіг за ними. Всі вони забігли до приміщення поруч розташованої будівлі, де він почав забирати звідти своїх товаришів. Йому вдалося забрати лише ОСОБА_13 , а ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_11 залишилися, що там далі відбувалось між ними він не знає, а про ланцюжок з хрестиком він просто забув, автоматично поклавши їх до своєї сумки, що була при ньому.

ОСОБА_6 стверджував та наполягав на тому , що він не умисно зірвав ланцюжок з хрестиком з шиї потерпілого ОСОБА_11 , він просто розбороняв ОСОБА_19 та ОСОБА_11 , а коли останній вирвався з його рук, то випадково вийшло так, що було зірвано ланцюжок з хрестиком з його шиї. ОСОБА_6 неодноразово під час розгляду кримінального провадження показував, що ланцюжок з хрестиком опинився у нього в сумці лише через те, що потерпілий сам шарпнувся і побіг. Обвинувачений стверджував у судовому засіданні, що він кричав вслід потерпілому, щоб той забрав свого ланцюжка з хрестиком, однак останній цього не чув, тому він поклав ланцюжок з хрестиком до своєї сумки і вже потім побіг за всіма ними слідом, у приміщенні знову їх розбороняв, а тому про ланцюжок з хрестиком взагалі забув.
Лише в судових дебатах та в останньому слові обвинувачений ОСОБА_6 сказав, що визнає себе винуватим, кається та просить суворо його не карати, дати шанс.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим протягом тривалого судового розгляду своєї причетності та вини щодо вчинення інкримінованого йому злочину проти власності іншої особи, судом було досліджено докази, які підтверджують вищевикладені встановлені судом обставини у кримінальному провадженні.
Так, потерпілий ОСОБА_11 показав в суді, що 20.07.2016 року близько 21 години за адресою вул. М. Тимошенка, 21/1 в м. Києві він знаходився на робочому місці охоронця автостоянки і відповідній будці охорони. Троє невідомих осіб, які були неподалік, кинули пляшку в бік вказаної охоронної будки. Сильно загуркотіло і пляшка розбилась. Він вискочив з будки охоронця та почав робити їм зауваження, на що вони відразу ж пішли на нього і почали штовхати його в груди. Тоді він почав відходити, робити кроки назад, щоб вони його не штовхали. Однак невдовзі, коли він зупинився, ОСОБА_6 , який стояв перед ним приблизно на відстані витягнутої руки, відкрито та відверто різким рухом своєї руки зірвав з його шиї ланцюжок з хрестиком.

ОСОБА_11 показав, що на такі дії обвинуваченого він зразу ж висунув вимогу останньому, щоб той повернув йому його ланцюжок з хрестиком, але ОСОБА_6 декілька секунд подивився на нього, а потім поклав ланцюжок з хрестиком до своєї сумки. Тоді ОСОБА_11 відразу ж застосував до чоловіків, які його оточили, газовий балончик «Терен-1». Однак, газ, який він виприснув, не подіяв, і всі троє чоловіків почали за ним ганятись по парковці, яку він охороняв. Через деякий час він забіг в приміщення будинку, де знаходиться автошкола, і вже в приміщенні автошколи один з чоловіків - «лисий», як потім виявилось це ОСОБА_20 , почав його бити. До цього моменту бійки як такої, не було, і необхідності когось розбороняти, як про це показував обвинувачений, також не було. Тому обвинувачений нікого не розбороняв, а просто відкрито викрав у нього срібні ланцюжок та хрестик, зірвавши їх з шиї, після чого на його очах поклав до своєї сумки. Вже пізніше у приміщенні автошколи йому нанесли декілька ударів, а потім всі троє чоловіків, з якими у нього відбувся конфлікт, пішли на зупинку продовжувати пити пиво, після чого він відразу ж викликав поліцію. Останні і були затримані поліцією біля зупинки та в сумці у ОСОБА_6 виявили і вилучили належні йому ланцюжок з хрестиком, які у сукупності мали вартість 620 гривень. В ході досудового розслідування відкрито викрадене в нього майно було йому повернуто. Крім того, потерпілий показав, що вже під час судового розгляду дружина обвинуваченого та сам обвинувачений різними шляхами виходили на нього та просили, щоб у судовому засіданні він дав такі показання, які б співпадали з показаннями обвинуваченого, а не ті, які відповідали реальним подіям.

У судовому засіданні було допитано і свідка ОСОБА_21 , яка була присутня у якості понятого під час проведення огляду місця події 20.07.2017 року, в ході якого було виявлено у сумці обвинуваченого ОСОБА_6 та вилучено звідти ланцюжок з хрестиком. Однак, остання вказала, що зважаючи на те, що пройшло близько року після вказаної події, а також те, що під час проведення огляду було темно, а вона була дуже стомлена, то вона вже майже нічого не пам`ятає, окрім того, що з сумки у хлопця, обличчя якого вона також не пам`ятає, було вилучено ланцюжок з хрестиком, які були схожі на срібні.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілого та вказаного вище свідка, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується і сукупністю інших досліджених судом доказів.
Протоколом прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, відповідно до якого 20.07.2016 року приблизно о 21 годині 35 хвилин поряд з будинком № 21 по вул. Тимошенка у м. Києві невідомі особи відкритого заволоділи його срібним ланцюжком з хрестиком - підтверджується час, місце та спосіб вчинення злочину проти власності потерпілого, чим останньому було спричинено матеріальні збитки у розмірі 620 грн.

Зазначене підтверджується і протоколом огляду місця події від 20.07.2016 року, відповідно до якого в цей день в період часу з 23 год. 10 хв. до 23 год. 30 хв. у ОСОБА_22 в сумці поблизу місця вчинення злочину було виявлено та вилучено срібні ланцюжок з хрестиком. У вказаному протоколі міститься власноручний допис обвинуваченого про те, що він добровільно видав власні ланцюжок з хрестиком.

Копіями цінника та товарного чеку, наданих потерпілим, підтверджується вартість срібного ланцюжка 390 грн., та вартість срібного хрестика 230 грн.

Протоколом впізнання особи по фотознімкам від 21.07.2016 року, проведеного за участю потерпілого, та відповідним додатком до вказаного протоколу підтверджується, що саме ОСОБА_6 є тією особою, яка відкрито викрала майно ОСОБА_11 за викладених вище обставин.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 21.07.2016 року були оглянуті та детально описані виявлені та вилучені у ОСОБА_6 20.07.2016 року срібний ланцюжок та срібний хрестик, які в ході пред`явлення речей для впізнання потерпілому на підставі відповідного протоколу, були впізнані ОСОБА_23 серед інших як такі, що були в нього відкрито викрадені за викладених вище обставин. Зазначені речі постановою слідчого від 21.07.2016 року були визнані речовими доказами та на підставі відповідної розписки ОСОБА_11 були передані йому на зберігання як власнику.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 1849 від 21.07.2016 року у ОСОБА_11 виявлено легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Таким чином, розглядаючи справу з дослідженням повного обсягу доказів, наданих сторонами безпосередньо під час судового розгляду, не дивлячись на невизнання своєї вини обвинуваченим та на суперечливість його показань, які він надавав первісно, а потім надавав згодом, суд дійшов до висновку про те, що саме ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. ст. 65 - 67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу виннного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, що обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.66 КК України, судом не становлено.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину (відносно його непогашеної судимості за ч.1 ст. 152 КК України).
Відповідно до правил ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до тяжких злочинів.
ОСОБА_6 на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, зі слів має малолітню дитину, не працює, раніше був неодноразово судимим, з місць позбавлення волі після відбуття покарання за попереднім вироком звільнився 26.02.2016 року, а 20.07.2016 року був затриманий на місці вчинення нового злочину, перебував під вартою у даному кримінальному провадженні до 26.05.2017 року, коли судом йому було змінено запобіжний захід на більш м`який.
Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої йому частини 2 статті 186 КК України, як необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, зарахувавши йому при цьому в строк покарання попереднє ув`язнення за правилами ч.5 ст. 72 КК України в редакції, яка діяла до 21.06.2017 року.
З урахуванням обставин справи, тяжкості вчиненого злочину та особи винного суд не знаходить підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки його перевиховання та виправлення не можливі без відбування покарання.
Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, особу винного, обраний судом вид покарання, суд з метою забезпечення виконання вироку вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази срібний ланцюжок 925 проби вагою 5 г вартістю 390 грн. та срібний хрестик 925 проби вагою 1,6 г вартістю 230 грн. слід залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Початок строку покарання ОСОБА_6 обчислювати з 10 жовтня 2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України (в редакції, що діяла до 21 червня 2017 року) зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання його попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні з 20 липня 2016 року по 26 травня 2017 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», взявши його під варту в залі суду.
Речові докази: срібний ланцюжок та срібний хрестик - залишити у розпорядженні потерпілого ОСОБА_11 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - протягом тридцяти днів з моменту вручення їй копії вироку.
Суддя ОСОБА_1