Справа № 317/3904/17
Пров. № 1-кп/317/117/2018

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2018 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який проходив військову службу за контрактом, діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст. ст. 3-6, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 6 серпня 2016 року самовільно залишив місце служби, а саме військовий полігон « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_2 ( військова частина-польова пошта НОМЕР_1 ) , який розташований поблизу АДРЕСА_2 , де тимчасово дислокувалась військова частина польова пошта НОМЕР_1 , та був відсутній на військовій службі до 8 листопада 2017 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині, які характеризують особу обвинуваченого.
Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.
Будучи допитаним в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину і пояснив, що дійсно 05.08.2016 року він був згідно з наказом командира військової частини зарахований до списків особового складу військової частинипольова пошта НОМЕР_1 та його поставлено на всі види забезпечення.
6 серпня 2016 року він самовільно залишив частину, тому як зателефонувала мати, та повідомила, що батько знаходиться в тяжкому стані у зв`язку з онкозахворюванням, потребує лікування та стороннього догляду. При цьому пояснив, що був ознайомлений зі Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, та усвідомлював наслідки неявки на місце служби, однак збіг тяжких сімейних обставин, а саме захворювання батька та в подальшому його смерть негативно вплинули на його поведінку. В скоєному щиро розкаявся.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинено в умовах особливого періоду крім воєнного стану.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин, будучи військослужбовцем за контрактом в умовах особливого періоду.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в ході судового розгляду не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є його щире каяття у вчиненому злочині та з`явлення із зізнанням.
Крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до наданих довідок дійсно здійснював нагляд за хворим батьком ОСОБА_5 , який відповідно до свідоцтва про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . За місцем проходження служби характеризується негативно.
Враховуючи вказані вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, ту обставину, що він є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період та на цей час не звільнений, злочин вчинений під впливом тяжких сімейних обставин, враховуючи досудову доповідь органу пробації, з якої вбачається, що обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства і його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі, суд вважає можливим призначити йому покарання з іспитовим строком.
Строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання сплинув 08.01.2018 р. Клопотань прокурором про обрання нового запобіжного заходу не заявлено.
Кримінальним правопорушенням шкоди матеріального характеру не завдано, тому цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.
Судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз та речових доказів по даному кримінальному провадженню немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо протягом іспитового строку один рік він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації..
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1