АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2034/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ТОВ «ГОЛД ЛОТО УКРАЇНА» - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно, а саме: 11 (одинадцять) системних блоків персональних комп`ютерів, HP, DELL та 11 (одинадцять) моніторів, що тимчасово вилученні 05.03.2017 року в приміщенні малої архітектурної форми, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-в.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про арешт майна, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ТОВ «ГОЛД ЛОТО УКРАЇНА» - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, представник зазначає, що товариство «ГОЛД ЛОТО Україна»здійснювало законну діяльність із розповсюдження білетів державних лотерей, які проводяться TOB «M.C.Л.». Додає, що документація на підтвердження законної діяльності товариства добровільно надана учасникам слідчо-оперативної групи, яка проводила обшук.

Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує про відсутність підстав для накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, оскільки вилучене під час огляду майно не має жодного відношення до кримінального правопорушення, за ознаками якого відкрито кримінальне провадження.

Також представник зазначає, що огляд приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-в, проведено без ухвали слідчого судді, що вказує не незаконне вилучення електронних інформаційних систем, а саме комп`ютерів. Додає про незаконність ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва про надання дозволу на проникнення житла за вказаною вище адресою.

Крім того, адвокат зазначає, що здобута слідчим під час огляду приміщення інформація, зафіксована у протоколі огляду, повинна бути визнана на подальших етапах кримінального провадження незаконно здобутою та, відповідно, недопустимим доказом.

У підсумку, апелянт звертає увагу суду на порушення статті 172 КПК України через неповідомлення про розгляд клопотання про арешт майна його власника.

Одночасно, автор апеляційної скарги вказує, що копію оскаржуваної ухвали отримано апелянтом лише 20 березня 2017 року, апеляційна скарга подана до суду 24.03.2017 року.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що власник майна та його представник участіу судовому засіданні не приймали, копію оскаржуваної ухвалиапелянтом отримано 20 березня 2017 року, апеляційна скарга подана 24 березня 2017 року (відповідно до штампу на конверті), пятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді апелянтом не порушено, а тому і не підлягає поновленню.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.

Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0016879, відомості про яке 10 грудня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 203-2 ч. 1 КК У країни.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 від 05.03.2017 року вилучене під час огляду місця події майно визнано речовими доказами.

Старший слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 05.03.2017 року майно в приміщенні малої архітектурної форми, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-в, яке ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року задоволено.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання прокурора, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого в межах кримінального провадження № 0016879 про арешт майна, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого та, прийшов до правильного висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене в клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.

Посилання апелянта на те, що товариство «ГОЛД ЛОТО Україна» здійснювало законну діяльність та документація на підтвердження цього добровільно надана учасникам слідчо-оперативної групи, яка проводила обшук, підлягають перевірці на досудовому розслідуванні, як і доводи апелянта з приводу того, що ТОВ «Фірма «Клич» не має жодного відношення до даного кримінального провадження та до товариств зазначених в ухвалі слідчого судді.

Доводи апелянта з приводу того, що огляд приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-в, проведено без ухвали слідчого судді, що, в свою чергу, на думку апелянта вказує не незаконне вилучення майна, не заслуговують на увагу, з урахуванням наданої стороною обвинувачення ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року про надання старшому слідчому Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 дозволу на проникнення до малої архітектурної форми, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення грального обладнання, персональних комп`ютерів, моніторів, документів, інших речей, що можуть використовуватись невстановленими особами для діяльності всупереч ЗУ «Про заборону грального бізнесу в Україні». З цих же підстав не заслуговують на увагу і доводи апелянта про те, що здобута під час огляду приміщення інформація є незаконною.

Крім цього, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна відбувся без повідомлення власника майна заслуговують на увагу, з урахуванням вимог ст. 172 КПК України, проте не тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, з огляду на положення ст. 173 КПК України, яка містить перелік підстав для скасування і до яких наведена підстава не належить.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта, слід визнати непереконливими.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172 ,173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , та накладено арешт на тимчасово вилучене 05.03.2017 року майно в приміщенні малої архітектурної форми, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 19-в, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «ГОЛД ЛОТО УКРАЇНА» - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4