Справа № 351/1848/16-к
Провадження № 11-кп/779/14/2018
Категорія ч.3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря с/з ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

представника

Коломийської ВК №41 ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні із застосуванням відеоконференцзв`язку в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою далі (АС) засудженого ОСОБА_8 , на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року про відмову у задоволенні його заяви про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» і звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и л а:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» і звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що заява засудженого безпідставна і в її задоволенні слід відмовити, оскільки засуджений не відбув 1/2 строку призначеного покарання за умисний тяжкий злочин, і в судовому засіданні не встановлено підстав для застосування амністії, передбачених ст. 1-5 Закону України «Про амністію в 2016р».

Не погодившись з такими висновками суду, засуджений ОСОБА_8 у своїй АС покликається на незаконність ухвали, також зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті вказаного рішення неповно і однобічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим прийнято необґрунтоване та неправильне рішення.

Просить оскаржувану ним ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо нього ЗУ «Про амністію у 2016 році».

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений відмовився від захисника ОСОБА_10 , і не наполягав на участі адвоката ОСОБА_11 . Пояснив суду, що захист своїх інтересів буде здійснювати особисто.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення засудженого ОСОБА_8 , який підтримав доводи АС, просить оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити апеляційні його вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_12 та представника Коломийської ВК №41 ОСОБА_9 , які заперечили проти доводів АС засудженого, просять залишити її без задоволення а оскаржувану ухвалу без змін; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви АС засудженого, колегія суддів приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Покликання засудженого ОСОБА_8 в своїй АС на те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував щодо нього Закон України «Про амністію у 2016 році» та не звільнив його від відбування покарання, оскільки він вже відбув 1/3 частину строку покарання, має на утриманні двох неповновлітніх дітей та ще двох дітей у цивільному шлюбі, цивільна дружина є малозабезпеченою і проживає у гуртожитку, також його мати пенсіонерка, яка проживає одна і потребує стороннього догляду, а також те, що він є годувальником, як для дітей, так і для матері, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Згідно ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено, що звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом, вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Колегія суддів зазначає, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції, так і на час розгляду справи апеляційним судом, засуджений ОСОБА_8 не відбув половини призначеного йому строку покарання, а тому він не підлягає звільненню від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIІI.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про те, що заява засудженого є безпідставна і в її задоволенні слід відмовити, оскільки ОСОБА_8 не відбув 1/2 строку призначеного покарання за умисний тяжкий злочин, і в судовому засіданні не встановлено підстав для застосування амністії передбачених ст. 1-5 Закону України «Про амністію в 2016 році».

За таких обставин, АС засудженого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 жовтня 2017 року щодо нього без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5