Справа № 185/765/18
Провадження № 1-кп/185/291/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2018 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 від 03.05.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді інспектора Павлоградського міськрайонного відділу уповноваженого органу з питань пробації Міністерства юстиції України, маючого спеціальне звання капітан внутрішньої служби, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 наказом № 53 о/с від 28.12.2016 року призначений на посаду інспектора Павлоградського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про кримінально-виконавчу службу України», являючись державною службовою особою особливого характеру, та, з урахуванням ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являючись співробітником правоохоронного органу, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, у межах повноважень і способом, передбаченим Конституцією і законами України.

ОСОБА_4 , займаючи посаду інспектора Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП Міністерства юстиції України постійно здійснював функції представника влади та в силу ч. 3 ст. 18 КК України являвся службовою особою.

Отже, інспектор Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП Міністерства юстиції України ОСОБА_4 будучі представником влади та працівником правоохоронного органу, маючи відповідну фахову підготовку та досвід роботи в органах пробації свідомо і цілеспрямовано використовуючи своє службове становище в супереч інтересам служби вчинив кримінальне правопорушення в сфері службової діяльності.

Так, у інспектора Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП Міністерства юстиції України ОСОБА_4 перебувало провадження, пов`язане із виконанням вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого було засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У травні 2016 року, у зв`язку зі зміною місця проживання ОСОБА_6 , його особова справа була передана за територіальністю з Тернівського МВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області до Павлоградського МРВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області для здійснення контролю за виконанням засудженим покарання.

Здійснення профілактичної роботи та контролю за виконанням засудженим ОСОБА_6 покарання було покладено на інспектора Павлоградського МРВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

Незважаючи на покладення вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року на засудженого ОСОБА_6 обов`язків періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та навчання, останній визначені вироком Тернівського міського суду Дніпрпоетровської області від 08.04.2015 року обов`язки не виконував.

В свою чергу, у інспектора Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , який достовірно знав про невиконання засудженим ОСОБА_6 обов`язків покладених на нього вироком суду, з метою покращення показників в роботі, щодо звільнених від покарання осіб, виник єдиний прямий злочинний умисел, направлений на складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, що містять інформацію про факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та можуть бути використані як докази у правозастосовній діяльності.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, 20.04.2017 року ОСОБА_4 діючи умисно, будучі службовою особою органу державної влади, знаходячись у своєму службовому кабінеті № 14, який розташований у приміщенні Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП Міністерства юстиції України за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 59, в робочій час, в порушення ст. 19 Конституції України,, ст. 166 КВК України п.1.4, п.1.7, п. 1.8, п. 1.13 Посадової інструкції, з метою підвищення показників в роботі, особисто вніс подання від 20.04.2017 року про передачу матеріалів до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі, та вніс в зазначене подання завідомо недостовірні відомості, які здатні спричинити наслідки правового характеру та можуть бути використані як доказі в правозастосовній діяльності, при цьому, достовірно знаючи про факт ухилення ОСОБА_6 від виконання вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року, умисно, особисто вказав у поданні інформацію, яка не відповідала дійсності, а саме про те, що за період іспитового строку засуджений ОСОБА_6 обов`язки покладені судом, а саме - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання, роботи та навчання, періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації виконав, за місцем мешкання характеризується задовільно.

В подальшому ОСОБА_4 відповідне подання від 20.04.2017 року про звільнення ОСОБА_6 від покарання призначеного вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі, особисто підписав, чим надав зазначеному поданню статусу офіційного документа.

Після цього, завідомо неправдивий офіційний документ подання про звільнення від покарання ОСОБА_6 , діючи умисно, ОСОБА_4 24.04.2017 року направив (видав) до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 року в задоволенні подання інспектора Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , щодо звільнення від покарання засудженого ОСОБА_6 було відмовлено, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_6 обов`язків покладених на нього вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України визнав повністю, та показав, що наказом № 53 о/с від 28.12.2016 року він був призначений на посаду інспектора Павлоградського міськрайонного відділу з питань пробації Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Йому відомо, що займаючи посаду інспектора Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП Міністерства юстиції України він таким чином постійно здійснював функції представника влади, та в силу ч. 3 ст. 18 КК України являвся службовою особою.

Під час здійснення службових повноважень у нього перебувало провадження, пов`язане із виконанням вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року у відношенні ОСОБА_6 , якого було засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У травні 2016 року, у зв`язку зі зміною місця проживання ОСОБА_6 , його особова справа була передана за територіальністю з Тернівського МВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області до Павлоградського МРВ КВІ УДПтСУ в Дніпропетровській області для здійснення контролю за виконанням засудженим покарання.

Здійснення профілактичної роботи та контролю за виконанням засудженим ОСОБА_6 покарання було покладено саме на нього.

Незважаючи на покладення вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року на засудженого ОСОБА_6 обов`язків періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та навчання, останній визначені вироком Тернівського міського суду Дніпрпоетровської області від 08.04.2015 року не виконував.

Але він, достовірно знаючи про невиконання засудженим ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього вироком суду, з метою покращення показників в роботі щодо звільнених від покарання осіб, 20.04.2017 року, знаходячись у своєму службовому кабінеті № 14, який розташований у приміщенні Павлоградського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП Міністерства юстиції України за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпровська, 59, в робочій час, особисто вніс подання від 20.04.2017 року про передачу матеріалів до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про звільнення ОСОБА_6 від покарання, призначеного вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі, та вніс в зазначене подання завідомо недостовірні відомості, про те, що за період іспитового строку засуджений ОСОБА_6 обов`язки покладені судом, а саме - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця постійного проживання, роботи та навчання, періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації виконав.

В подальшому, зазначене подання від 20.04.2017 року про звільнення ОСОБА_6 від покарання призначеного вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі, він особисто підписав, чим надав зазначеному поданню статусу офіційного документа.

Після цього, вказаний завідомо неправдивий офіційний документ подання про звільнення від покарання ОСОБА_6 , діючи умисно, він 24.04.2017 року направив до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, де Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 року в задоволенні зазначенного подання було відмовлено, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_6 обов`язків покладених на нього вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.04.2015 року.

Додав, що щиро розкаюється у вчиненому, вказаний злочин вчинив не з якихось корисливих спонукань, а з метою зменшити обсяг роботи та таким чином покращити показники роботи.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, а також допитувати осіб, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_4 , суд робить висновок про те, що показання обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.1 ст.366 КК України, як складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

При призначенні виду і розміру покарання суд, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Пом`якшувальними обставинами суд визнає повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння досудовому розслідуванню у розкриттю злочину та судовому слідству у швидкому розгляді справи, відсутність судимостей у минулому

Обтяжливі обставини у справі відсутні.

Разом з тим, до завершення судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності за правилами, передбаченими ст.45 КК України, та закриття кримінального провадженняє.

При цьому, поруч із наведеним клопотанням, з огляду на наявність у нього неповнолітньої дитини на утриманні, ОСОБА_4 зазначив, що не бажає аби до нього застосовувався Закон України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України суд має невідкладно розглянути зазначене клопотання обвинуваченого.

Вислухавши зазначене клопотання, перевіривши вказані в ньому обґрунтування, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення вказаного клопотання, зазначаючи, що до обвинуваченого не можуть бути застосовані положення ст.45 КК України, оскільки останній не щиро покаявся, а відтак, до нього має бути застосований Закон України «Про амністію у 2016 році», позицію обвинуваченого, який беззастережно визнав свою провину в обсязі висунутого обвинувачення та підтримав своє клопотання за ст.45 КК України, роз`яснивши обвинуваченому сутність висунутого обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих підстав з якими обвинувачений погодився, та право заперечувати проти закриття кримінального провадження за таких обставин, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 45 КК України передбачено звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Частиною 1 тієї ж статті КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.366 КК України, який згідно примітки до ст. 45 КК України не є корупційним злочином, та відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, раніше не був судимим, виявив дійове каяття, яке характеризувалося щирим розкаянням, активним сприянням розкриттю злочину, яке полягало у повному визнанні своєї вини на всіх стадіях кримінального провадження, прийнятті участі у всіх слідчих діях, тощо. Шкоду вчиненим злочином ОСОБА_4 не заподіяв.

Наявність на стадії досудового розслідування в процесуальній поведінці ОСОБА_4 щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину зазначено й слідчим та прокурором під час складання та направлення до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.366 КК України.

Згідно з клопотанням обвинуваченого ОСОБА_4 , останній клопоче про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, та не заперечує проти закриття кримінальної справи з нереабілітуючих обставин.

Враховуючи наведені обставини, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження має бути задоволено, оскільки ґрунтується на вимогах, передбачених ст.45 КК України.

Позовних вимог у справі не пред`явлено, запобіжний захід не обирався.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 285, 286,288, 372КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст.45 КК України, у зв`язку із дійовим каяттям.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.366 КК України - закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання рішенням чинності - не обирати.

Речові докази:

- особову справу засудженого ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк сім днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .