Копія
Справа № 542/6/18
Кримінальне провадження № 1-кп/542/21/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 квітня 2018 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, вул. Незалежності, 32, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Солонці, Новосанжарського району, Полтавської області , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
23.12.2015 року приблизно о 18:00 годині, в приміщенні магазину «Софія» в с.Лелюхівка Новосанжарського району Полтавської області, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , виникла суперечка, яка переросла в бійку під час якої у ОСОБА_4 виник прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_6 удар долонею правої руки в область лівої вилиці, таким чином спричинив потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 3 від 31.12.2015 року, у вигляді: «Закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин в проекції лівої вилиці з переходом на область лівої щоки, крововилив в слизову нижньої губи зліва, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.»

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив про обставини, за яких його було вчинено, в скоєному розкаюється та заявив клопотання про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні дитину якій не виповнилось 18 років. Цивільний позов потерпілої визнає та не оспорює.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Представник потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечувала проти застосування амністії, просила цивільний позов задовольнити .

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при викладених обставинах, визнав цивільний позов, суд, при визначенні порядку дослідження доказів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, представника потерпілої, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежився допитом обвинуваченого, роз`яснивши при цьому положення ч.3 ст.349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на спецобліках не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно досудової доповіді, підготовленої начальником Новосанжарського районного відділу з питань пробації Північно Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції ОСОБА_8 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення даної особи без обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його молодий вік; майновий, сімейний стан; здоров`я; обставини, що пом`якшують покарання, покарання ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у вигляді штрафу. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідним ступеню тяжкості вчиненого.

Оскільки ОСОБА_4 має неповнолітню дитину дочку ОСОБА_9 2011 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , він подав заяву про звільнення його від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», відсутні визначені ст. 9 вказаного Закону обмеження щодо застосування амністії в даному випадку, суд відповідно до ч.1 ст. 74, ст.ст. 85,86 КК України, ст. 373 КПК України, ст.ст. 10, 11, 15 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 1,3,5,6 Закону України «Про застосування амністії в Україні» вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі п. В ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому зрозумілі.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому не обирати.

При вирішенні заявлених потерпілою позовних вимог суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Потерпілою заявлено позов про відшкодування їй обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди в розмірі 12700 грн., з яких :
-2700 грн. матеріальної шкоди;
-10000 грн. моральної шкоди.
Однак позивачем не доведено належними доказами розмір завданої матеріальної шкоди в сумі 2700 грн., а тому зазначений позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає .
Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. суд приходить до висновку про часткове його задоволення в сумі 8000 грн. та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 .
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. в дохід держави.
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття, призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 8000 (вісім тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя /підпис/

Відповідає оригіналу

ОСОБА_10 .Голови Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1