11-кп/775/45/2018(м)
221/2374/16-к

Єдиний унікальний номер 221/2374/16-к Головуюча суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/45/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2018 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000425 за апеляційними скаргами заступника прокурора Донецької області, захисника ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 16 червня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свободне Волноваського району Донецької області, громадянина України, непрацюючого, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину сина ОСОБА_11 , 2010 року народження, з середньо-спеціальною освітою, судимого:

1) 15 квітня 2015 року Волноваським районним судом Донецької області за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 1000 грн., який сплачений 31 серпня 2015 року;

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 240 год. громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування майнової шкоди 2174,35 грн., моральної шкоди 1000 грн., -

в с т а н о в и л а:

вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 26 березня 2016 року приблизно о 16.00 год. прийшов до своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де також знаходився її неповнолітній син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Знаходячись у вказаному місці, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на ґрунті довготривалих неприязних стосунків виник словесний конфлікт, який супроводжувався висловлюваннями на адресу один одного нецензурної лайки. Під час даного конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Так, в процесі вказаного конфлікту, ОСОБА_7 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, наблизившись до потерпілої ОСОБА_9 , схопив її за волосся лівою рукою, а правою рукою завдав 2 удари в область голови з лівої сторони (потиличну область). В цей час, неповнолітній син потерпілої ОСОБА_12 , з метою припинення протиправних дій ОСОБА_7 встав між матір`ю та ОСОБА_7 , намагаючись утримати ОСОБА_7 . В свою чергу, потерпіла ОСОБА_9 побігла в кімнату залу для того, щоб викликати поліцію, однак не встигла цього зробити, оскільки ОСОБА_7 , підбігши до неї, схопив її за волосся, після чого завдав їй три удари в потиличну частину голови. З метою припинення подальших протиправних дій ОСОБА_7 син потерпілої ОСОБА_12 відштовхнув його від неї, що дозволило останній вибігти в кімнату кухні за телефоном. Незважаючи на це, ОСОБА_7 , наздогнавши потерпілу ОСОБА_9 , наніс останній правою рукою по одному удару в область скроні та лівої нижньої губи, а також правою ногою завдав 1 удар по лівій нозі вище коліна. В цей час, почувши крик дитини, до квартири зайшов ОСОБА_13 , який, побачивши конфлікт між Кошовими, відтягнув ОСОБА_7 від ОСОБА_9 , чим припинив протиправні дії ОСОБА_7 .

Внаслідок чого, за вищевикладених обставин умисними діями ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, синців обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які вимагають для свого лікування термін понад шість, але не більше двадцяти одного дня, також синці лівої молочної залози, правого плеча, лівого передпліччя, правого та лівого стегна, правого та лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином своїми діями, що виразилися нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Не погодившись із судовим рішенням заступником прокурора Донецької області, захисником ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 подані апеляційні скарги.

Прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання просить скасувати; ухвалити в цій частині новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Крім того, при апеляційному розгляді, відповідно до вимог п.3 ст.404 КПК України, просить дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого. Вважає, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, у тому числі, які посягають на здоров`я людини, можливо лише за умови призначення реального покарання у виді обмеження волі.

Потерпіла ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати; ухвалити в цій частині новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, та стягнути з обвинуваченого на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. Вважає, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, у тому числі, які посягають на здоров`я людини, можливо лише за умови призначення реального покарання у виді обмеження волі.

Зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 убачається, що він просить вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та виправдати у зв`язку з недоведеністю вини. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник вказав, що суд поклав в основу вироку суперечливі, на його думку, показання потерпілої, які нічим не підтверджені. Крім того, ні на стадії досудового розслідування, ні під час судового розгляду не встановлена обов`язкова ознака об`єктивної сторони час скоєння кримінального правопорушення. Мають місце і ряд процесуальних порушень, зокрема, провадження відкрито за ч.1 ст.125 КК України, відповідно і група слідчих та прокурорів створена для розслідування саме за ч.1 ст.125 КК України тощо.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні скарги заступника прокурора Донецької області та потерпілої ОСОБА_9 , просив вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за ч.2 ст.125 КК України скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити в цій частині новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, в іншій частині вирок залишити без змін; потерпілу ОСОБА_7 , яка також підтримала свою та прокурора апеляційні скарги та просила вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.; захисника ОСОБА_8 , який просив вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати, та виправдати у зв`язку з недоведеністю вини; просив суд задовольнити заяву обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування щодо останнього амністії, оскільки в нього є неповнолітній син і він не позбавлений батьківських прав; обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок суду залишити без змін, а апеляцію прокурора, та потерпілої без задоволення, та застосувати до нього амністію, оскільки в нього є неповнолітній син і він не позбавлений батьківських прав; перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, потерпілої та захисника підлягають частковому задоволенню за наступних обставин.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд першої інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_14 про те, що судове слідство проведено односторонньо та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, вирок обґрунтовано непослідовними показаннями потерпілої та свідків, висновком судово-медичної експертизи, суд не взяв до уваги показання ОСОБА_7 про те, що відбувся тільки словесний конфлікт і що він до потерпілої насильство не застосовував, не ґрунтуються на матеріалах справи і не найшли свого підтвердження під час судового слідства.

Так, в суду першої інстанції ОСОБА_7 вину визнав частково, та зазначив що 26 березня 2016 року він прийшов до свого сина ОСОБА_11 , який проживає разом з колишню дружиною за адресою: АДРЕСА_3 . У нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_9 ,під час якого він схопив її за волосся, жодних тілесних ушкоджень він їй не наносив, а тільки вибив з її рук телефон, щоб вона нікуди не дзвонила, а коли прийшли сусіди - свідки ОСОБА_15 , то він пішов з квартири.

Потерпіла ОСОБА_9 показала ,що ОСОБА_7 - її колишній чоловік, проживають вони окремо, 26 березня 2016 року приблизно о 16.00 год. останній, прийшов по місту її мешкання за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 був у стані алкогольного сп`яніння, то йому було відмовлено в спілкуванні з сином. Після чого ОСОБА_7 побив її, хватав за волосся та наносив удари по різним частинам тіла. На крик прибігли сусіди, після чого вони виштовхали його з квартири,та викликали поліцію.

Ці обставини підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , неповнолітній свідок ОСОБА_12 .

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2016 року встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 добровільно розповіла про обставини скоєння відносно неї злочину ОСОБА_7 , показала як він наносив їй удари в область голови, потилиці, обличчя та стегна( а.с. 73 ).

З висновку судово-медичної експертизи № 761 від 21 квітня 2016 року у ОСОБА_9 виявлені струс головного мозку, синці обличчя,утворилися від двох травматичних впливів тупих предметів в строк, вказаний при освідуванні та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`як і потребують для свого лікування строк понад 6-ти , але не більше 21-го дня; синці на лівій молочній залозі, правому плечі, лівому передпліччі, правому та лівому стегні, правому та лівому колінному суглобі, утворились від семи травматичних впливів тупих предметів, в той же строк, та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин колегія суддів доводи захисника про те, що у справі відсутні докази причетності ОСОБА_7 до вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_9 до уваги не приймаються у зв`язку з тим, що вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами.

Суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та відповідно кваліфікував його дії.

Доводи апеляційної скарги прокурора та потерпілої про те, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин,має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом не дотримано вказані вимоги кримінального закону, внаслідок чого останньому призначено покарання, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особи внаслідок м`якості.

У зв`язку з викладеним, на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Обираючи вид і міру покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, при цьому суд звертає увагу на те, що обвинувачений раніше судимий, на обліках в лікувальних та профілактичних закладах не перебуває.

З урахуванням тяжкості скоєного, даних про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 потрібно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Крім того, суд першої інстанції мотивовано задовольнив цивільний позов потерпілої саме частково, адже за глибину душевних страждань потерпілої, пов`язаних з протиправними діями обвинуваченого, обґрунтованою та достатньою компенсацією є сума в розмірі 1000 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, у зв`язку із чим доводи потерпілої в цій частині є необґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 ріці».

Колегія суддів вважає, що є підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі п.«в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», у зв`язку з тим, що він має неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а:

апеляційні скарги заступника прокурора Донецької області ОСОБА_18 , потерпілої ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 16 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

В решті вирок залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання за вироком Апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2018 року на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що він має неповнолітнього сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок суду апеляційної інстанції може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4