Справа № 309/3133/17
Провадження № 1-кп/309/426/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2017 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000918 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні сімох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 388 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 07 лютого 2014 року, користуючись попереднім прізвищем ОСОБА_6 , знаходячись в м. Івано-Франківськ, уклав кредитний договір № 2884.01.00.214 від 07 лютого 2014 року з ПАТ «Кредобанк» на суму 72657 грн. 81 коп. для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки «Богдан 211040», номер кузова НОМЕР_1 та відповідно підписав договір застави, який забезпечує виконання зобов`язання за договором № 2884.01.00.214 від 07 лютого 2014 року, згідно якого предметом застави є транспортний засіб марки «Богдан 211040», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 07.02.2014 року за ОСОБА_6 . Після чого свої зобов`язання перед банком з приводу повернення коштів по кредитному договору виконувати відмовився і маючи намір на відчуження заставного майна, 04.04.2015 року змінив своє прізвище та ім`я з ОСОБА_6 на ОСОБА_4 та в порушення пункту 4.1.4 вищевказаного договору застави, зміст якого полягає в тому, що «одним з обов`язків заставодавця є: не відчужувати предмет застави у будь який спосіб», 15.01.2016 року звернувся з заявою № 83761898 від 15.01.2016 року в територіальний сервісний центр 2142 регіонального сервісного центру МВС України у Закарпатській області в м. Мукачево з метою зміни прізвища та імені в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу автомобіля «Богдан 211040», номерний знак НОМЕР_2 з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 . Того ж дня 15.01.2016 року відповідно до заяви № 83770881 від 15.01.2016 року зняв з обліку вищевказаний автомобіль, для його реалізації та в подальшому 20.01.2016 року з метою відчуження даного транспортного засобу звернувся до територіального сервісного центру 2144 регіонального сервісного центру МВС України в Закарпатській області у м. Хуст, де уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу № 2144-2016-144 від 20.01.2016 року, згідно якого передав у власність громадянки ОСОБА_8 автомобіль марки «Богдан 211040», який в подальшому відповідно до заяви № 84029129 від 20.01.2016 року був зареєстрований за громадянкою ОСОБА_8 .

За вказане кримінальне правопорушення кримінальна відповідальність передбачена ст. 388 ч. 1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 388 ч. 1 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та погодився з обставинами, викладеними у обвинувальному акті.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ст. 388 ч. 1 КК України незаконні дії щодо заставленого майна, тобто відчуження заставленого майна, здійснене особою, якій це майно ввірено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує обставини, які пом`якшують покарання визнав вину та щиро розкаявся, має на утриманні сімох неповнолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні сімох неповнолітніх дітей і приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, обвинувачений підлягає звільненню від покарання, виходячи з наступного.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 подано заяву, у якій він просить суд про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що має на вихованні сімох неповнолітніх дітей.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З матеріалів справи слідує, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 має на утриманні сімох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , щодо яких він не позбавлений батьківських прав.

Відповідно до ст. 12 ч. 2 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості.

Враховуючи те, що на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 має на утриманні сімох неповнолітніх дітей, не позбавлений відносно них батьківських прав, заявив клопотання про застосування до нього акту амністії, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання за амністією.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового слідства та суду не обиралися.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні за ст. 388 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3400 гривень).

На підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.

Речовий доказ автомобіль «Богдан 211040», 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_8 .

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд Закарпатської області.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1 .