Справа № 405/7845/17

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" січня 2018 р. м. Кропивницький
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала та просила її задовольнити, вказавши, що слідчий ненадала їй можливості надати докази шкоди, оскільки на другий день без її допиту відмовлено у визнанні потерпілою
Слідчий в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до слідчого судді з заявою про неможливість прийняти участь у судовому засіданні у зв`язку з проведенням слідчих дій в іншому кримінальному провадженні.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч. 1 ст. 26 КПК України).
Слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд справи за даної явки.
Заслухавши заявницю та дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.
Згідно ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, зокрема рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до положень ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що постанова про відмову у визнанні потерпілим має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі очевидні та достатні підстави, з яких вбачається, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів потерпілого як учасника кримінального провадження.
Разом з цим, слідчим при прийнятті оскаржуваної постанови зазначених вимог закону не дотримано.
При цьому, слідчий суддя зазначає, що відомості за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді від 11.10.2017 року 12.10.2017 року, після чого старшим слідчим СВ прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 13.10.2017 року прийнято рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, тобто на наступний день після внесення відомостей до ЄРДР, а відтак на думку слідчого судді ОСОБА_3 була позбавлена можливості звернення до слідчого з заявою про визнання її потерпілою, а також надання доказів, які б могли вказувати на наявність спричинення їй шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 382 КК України.
Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчим при прийнятті даного рішення не проведено жодної слідчої дії з метою з`ясування та отримання відповідних належних та допустимих доказів, які вказували на наявність або відсутність даних, які б свідчили, що вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 завдана матеріальна, фізична та моральна шкода, зокрема не допитано ОСОБА_3 з цього приводу.
Системний аналіз наведених положень закону та змісту оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку, що оскаржувана постанова винесена передчасно, без дотримання вимог КПК України та не вмотивована належним чином, а тому підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.303-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда ОСОБА_5