Справа № 461/6250/17
Провадження № 1-кс/461/6184/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в :
Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів викладених у ній, просить таку задоволити.
Прокурор у судовому засіданні проти мотивів скарги заперечив та пояснив, що оскаржувана постанова від 29.08.2017 року винесена з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, на підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження.
Дослідивши матеріали скарги та письмові докази, вважаю, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Нормою статті 304 ч.1 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частиною 5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до Конституції України (ст.ст.124,129) одним із основних принципів судочинства є обов`язковість рішень суду, тому судові рішення, вироки, ухвали, постанови є обов`язковими до виконання на всій території України. Недотримання цього принципу порушує нормальну діяльність органів правосуддя, перешкоджає виконанню судових актів, і тягне за собою відповідальність за злочин, передбачений ст.382 КК України, який є спеціальним видом службового зловживання.
Як вбачається із оскаржуваної постанови слідчий зазначає, що згідно матеріалів кримінального провадження не встановлено, та скаржником не надано документів, що йому завдано матеріальну, фізичну шкоди.
Вважаю, що оскаржувана постанова про відмову у визнанні потерпілим є недостатньо обґрунтованою і прийнята без з`ясування всіх обставин справи. Слідчий не навів мотивів свого рішення.
Як вбачається із п.1 ч.2 ст.56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим.
Згідно ч.3 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.
Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанови слідчого і прокурора - це процесуальні документи, якими оформляються їх рішення під час провадження досудового розслідування. Загальні для всіх постанов слідчого і прокурора вимоги, конкретизуються в статтях КПК, які регламентують порядок складання і зміст постанов про проведення певної процесуальної дії.

Норма ч.3 статті 110 КПК України не передбачає преюдиціального значення для прокурора та слідчого.

В даному випадку, винесення постанови слідчим, у випадку, коли він визнає це за необхідне являється оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи від обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого та відповідає вимогам ст.94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку із для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на наведене, приходжу до переконання, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, адже обставини, наведені у ній слідчим не є достатніми. При цьому, слідчим не вжито належних заходів для з`ясування факту завдання матеріальної і моральної шкоди ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням, а тому таку слід скасувати, зобов`язавши слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про визнання його потерпілим та за результатами розгляду клопотання винести вмотивовану постанову, копію якої вручити скаржнику в порядку та в строки визначені КПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 55, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :
Скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову слідчого Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 29.08.2017 року про відмову у визнанні потерпілою особою у кримінальному провадженні № 0002944 від 07.07.2017 року скасувати.

Зобов`язати слідчого Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 в порядку ст.ст. 55, 56, 110 КПК України вирішити питання процесуальної участі в статусі потерпілого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002944 від 07.07.2017року.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1