Справа №173/1687/17
Провадження №1-кс/173/384/2017
У Х В А Л А
іменем України

10 жовтня 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ст.слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 30001201 від 07 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
встановив:
До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернувся слідчий Верхньодніпровського ВП Жовтоводськогоо ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 з клопотанням про арешт майна - автомобілю «ВАЗ 21043» 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В обґрунтування клопотання зазначено, що 7.10.2017 року, близько 12.05 години, на автодорозі Н-08 Запоріжжя-Дніпро-Бориспіль за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Павлівка, вул. Шевченка навпроти будинку № 9 мопед марки Sabur (без державної реєстрації) під керуванням ОСОБА_5 не подавши попереджувального сигналу про намір зміни траєкторії руху, з крайньої правої сторони дороги почав поворот наліво, коли автомобіль марки ВАЗ 21043 Д/Н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 пішов на обгін (який завчасно подав попереджувальний сигнал про намір змінити траєкторію руху) в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів, в наслідок чого водій мопеда ОСОБА_5 та пасажир мопеда ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження та були доставлені до КЗ «Кам`янської міської лікарні швидкої допомоги» ДОР». Водій автомобіля марки ВАЗ 21043 Д/ НОМЕР_2 ОСОБА_6 . Згідно висновку КЗ «ВЦРЛ» ДОР» в ОСОБА_6 ознак сп`яніння не виявлено. У водія мопед марки Sabur (без державної реєстрації) ОСОБА_5 малися характерні ознаки алкогольного сп`яніння (на даний час в матеріалах кримінального провадження відсутній висновок лікаря, щодо стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_5 в зв`язку з доставленням останнього в КЗ «КМЛШД» ДОР»).

07.10.2017 року на автодорозі Н-08 Запоріжжя-Дніпро-Бориспіль за адресою: Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, с. Павлівка, вул. Шевченка навпроти будинку №9, проведений огляд автомобіля «ВАЗ 21043» 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 належний, ОСОБА_8 , яким користується ОСОБА_6 , в ході огляду на вказаному автомобілі виявлені пошкодження характерні для дорожньо-транспортної пригоди та огляд мопеду марки Sabur без державної реєстрації, VIN НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_5 , в ході огляду на вказаному мопеді виявлені пошкодження характерні для дорожньо-транспортної пригоди. Цього ж дня вказаний автомобіль та мопед вилучений та поміщений на зберігання на територію Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області та на даний час являється тимчасово вилученим майном.

07.10.2017 року автомобіль «ВАЗ 21043» 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та мопед марки Sabur без державної реєстрації, VIN НОМЕР_3 визнано речовим доказом, так як він являється знаряддям кримінального правопорушення та містить на собі ознаки та сліди кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, підтвердив обставини, викладені в клопотанні.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення слідчого, дослідивши додані до клопотання документи, приходить до такого висновку.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Встановлено, що 7 жовтня 2017 року до ЄРДР за № 30001201 внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце між транспортними засобами під керуванням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Обставини вчиненого кримінального правопорушення підтверджуються копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, копією технічного паспорту та водійського посвідчення ОСОБА_6 , копією протоколу допиту свідка ОСОБА_6 , копією постанови про визнання речовим доказом.

Вказаними доказами підтверджується обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Однак на думку слідчого судді в клопотанні слідчого не містяться докази того, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення арешту в цьому випадку є необґрунтованим.
Слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують арешт майна, про яке йдеться в клопотанні та що таким заходом забезпечення кримінального провадження може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий заявляє клопотання. А тому застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, на думку слідчого судді, в цьому випадку є недопустимим у відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172-173 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
Клопотання ст.слідчого Верхньодніпровського ВП Жовтоводського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1