Справа № 523/9485/17
Провадження №1-кп/523/646/17
УХВАЛА

27.09.2017 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться зазначене кримінальне провадження.

З урахуванням закінчення строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту, судом поставлено на обговорення питання щодо міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

В судовому засіданні прокурор просив міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, продовжити у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те що обвинувачений скоїв тяжкий злочин у період іспитового строку, судовий розгляд не розпочатий, на сьогоднішній день ризики не втратили своєї актуальності, обвинувачений може переховуватися від суду та впливати на свідків та потерпілого. Крім того, просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу як домашній арешт, не зменшилися та не перестали існувати.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та просив змінити на більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як ризики передбачені ст. ст. 177,178 КПК України прокурором в судовому засіданні не доведені. Щодо міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишив на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_8 підтримали позицію захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Вислухавши думку учасників кримінального процесу, суд дійшов до висновку про необхідність продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , оскільки як вбачається з пред`явленого ОСОБА_4 , обвинувачення ним вчинено кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не

може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За такого, беручи до уваги, що судовий розгляд по справі не завершений, дії обвинуваченого відносяться до злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Крім того, ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення в період відбування іспитового строку, а тому застосування до нього запобіжного заходу більш м`якого є недостатнім для запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно вливати на свідків, потерпілого, які ще не допитувались в судовому засіданні, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження. Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 ніде не працює та не навчається, неодружений. Характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризують його як особу, яка залишаючись на волі, може продовжувати займатися злочинною діяльністю і тим самим вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд при прийнятті рішення щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 враховує, що останній обвинувачується в скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, та вважає за необхідне, в силу ч.4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави.

Вирішуючи питання по мірі запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд прийшов до наступного.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, судове слідство по даному провадженню не закінчено, обвинувачений є неповнолітнім, має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, тому суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо нього такого запобіжного заходу як домашній арешт, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, немає. Однак з урахування того, що обвинувачений ОСОБА_5 , навчається, суд приходить до висновку про можливість застосування щодо нього домашнього арешту у певний період доби .

На підставі викладеного, керуючись ст.331 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ :
Запобіжний захід обвинуваченому за ч.2 ст. 187 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Одеській установі виконання покарань № 21 УДПтСУ в Одеській області вважати продовженим строком на 60 діб, тобто до 25 листопада 2017 року включно .
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, тобто до 25 листопада 2017 року включно.
Протягом строку застосування домашнього арешту заборонити ОСОБА_5 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 21 години до 6 години ранку наступної доби.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язок утримуватись від можливого спілкування із потерпілим, свідками в даному кримінальному провадженні, а також прибувати за викликом суду для участі в судовому розгляді.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :