Справа № 639/2637/17
Провадж. № 1-кп/639/96/18

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року м.Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
представника потерпілої сторони ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого: 04.01.1995р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ст.42 КК України (в ред. 1960р.) до 3 років позбавлення волі; 06.05.1998р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ст.17, ч.3 ст.140, ч.3 ст.142, ст.42 КК України (в ред. 1960р.) до 6 років позбавлення волі; 25.01.2010р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 05.03.2013р., на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.02.2013р., умовно - достроково на невідбутий строк покарання 5 місяців 17 днів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення корисного злочину, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно вчинив злочин проти власності за наступних обставин.
ОСОБА_6 , 24 січня 2017 року, приблизно о 09 год., знаходився поблизу пустиря, поруч зі школою № 81, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Червона алея, 49, де помітив залізобетонні дорожні плити розміром 0,2x2x6м. у кількості 4 шт., які належать КП «Харківські теплові мережі», і в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Після чого ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, повернувся додому, та використовуючи мережу Інтернет, на ресурсі «OLX» знайшов оголошення про оренду будівельної спецтехніки і приблизно о 17 год. того ж дня зателефонував зі свого телефону на номер мобільного телефону НОМЕР_1 раніше йому незнайомому ОСОБА_7 .
Під час розмови ОСОБА_6 домовився з останнім про оренду техніки для перевезення зазначених плит наступного дня.
В подальшому ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, 25 січня 2017 року, приблизно о 08 годині, зустрівся в районі пустиря, розташованого поблизу школи № 81, з раніше йому не знайомими водіями 2-х вантажних автомобілів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким запропонував з використанням транспортних засобів із маніпулятором, здійснити завантаження 4 залізобетонних плит, при цьому, не довів до відома водіїв про те, що він не є власником вказаного майна.
Однак ОСОБА_6 , не вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, а саме залізобетонних плит, розміром 0,2x2x6м. у кількості 4 шт., які належать КП «Харківські теплові мережі», загальною вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5658 від 18.04.2017р 8640 грн., до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки приблизно о 10 год. того ж дня, на місце події прибули викликані працівником КП «Харківські теплові мережі» ОСОБА_10 , співробітники поліції, якими ОСОБА_6 був затриманий на місці вчинення злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України визнав частково та пояснив, що дійсно намагався вивезти з пустиря залізобетонні плити у кількості 4 штук за вказаних вище обставин, встановлених в судовому засіданні, для того щоб у подальшому продати, оскільки вважав, що вказані плити нікому не належать. У скоєному щиро кається, цивільний позов КП «Харківські теплові мережі» про стягнення матеріальних збитків не визнає, оскільки плити були вилучені співпрацівниками поліції, судові витрати визнає в повному обсягу, просить суд не призначати суворе покарання.
Суд критично ставиться до зазначеної вище позиції обвинуваченого ОСОБА_6 по справі та вважає, що така викликана бажанням уникнути покарання за скоєння злочину, оскільки його провина повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме.
Представник потерпілої сторони КП «Харківські теплові мережі» ОСОБА_5 , пояснила суду, що про обставини крадіжки дізналась під час досудового слідства по справі. Залізобетонні плити, які намагався вкрасти ОСОБА_6 , належать КП «Харківські теплові мережі», оскільки перебувають на балансі підприємства та знаходились на дільниці теплової магістралі ТМ7601А, яка прокладена біля кільцевої дороги міста. Вказаними діями обвинуваченого підприємству завдано матеріальних збитків, а саме на відновлення 4 плит, на суму 7471 гривня, які просить стягнути з обвинуваченого. При призначенні ОСОБА_6 покарання покладається на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_11 , яка працює заступником головного бухгалтера КП «ХТМ», надала суду аналогічні пояснення щодо спричинених підприємству збитків.
Свідок ОСОБА_10 вказав на те, що працює керівником дільниці КП «ХТМ» та вранці 25 січня 2017 року, йому повідомили, що біля дільниці теплової магістралі ТМ7601А, яка прокладена біля кільцевої дороги міста Харкова, невідомі особи у вантажний автомобіль завантажують залізобетонні плити, які належать підприємству. Він приїхав на місце, запитав у цих осіб дозвільні документи та отримавши відповідь, що таких немає, викликав поліцію. Співпрацівниками поліції присутні особи та вантажний транспорт із плитами були затримані і доставлені до Новобаварського відділу поліції.
Йому зателефонував ОСОБА_14 та попередив, щоб без документів на вантаж вони не виїжджали.
В цей час до них під`їхало авто, з якого вийшов чоловік та повідомив, що ці плити належать КП «ХТМ», спитав в них про документи, звинуватив у крадіжці і викликав поліцію.
Працівники поліції оглянули місце події, під час якого вилучили вантажні автомобілі із плитами, а їх доставили до відділку для дачі пояснень.
Про те, що вказані плити не належать ОСОБА_6 , він не знав, останній, коли зустрів їх повідомив, що документи на плити в нього.
Аналогічні пояснення надані суду свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .
Окрім наведених вище пояснень представника потерпілої сторони та свідків, провина обвинуваченого ОСОБА_6 , також підтверджується наступними письмовими доказами дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до договору про передачу майна в повне господарське відання №1187 від 30.09.2003 року та розпорядження №1635 від 07.09.2011р., укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Харківської міської Ради та Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі», до складу основних фондів останнього зараховані внутрішньо квартальні теплові мережі за адресою: Харківська область, Харківській район, с. Пісочин, вул. Молодіжна, 1, протяжністю 6594, 0 п.м.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи ХНДІСЕ № 5658 від 18.04.2017р., ринкова вартість викраденого майна, однієї дорожньої плити розміром 0,2х2х6м., з урахуванням зниження якості від зносу, станом на січень 2017 року складала 2160 гривень. Вартість 4 таких плит станом на січень 2017 року складала 8640 гривень.
Оцінюючи вищевказані докази суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження в ході судового слідства, і підтверджується сукупністю доказів, досліджених і оголошених в судовому засіданні, які узгоджуються із показаннями представника потерпілої сторони та свідків по справі та спростовують позицію сторони захисту щодо відсутності власника у викраденого майна.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він із середньою освітою, одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення корисних злочинів, судимість не погашена у встановленому законом порядку, має місце реєстрації та місце постійного мешкання в м. Харкові, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує, що ним вчинений злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, думку представника потерпілої сторони щодо призначення покарання обвинуваченому і, вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому покарання, у вигляді позбавлення волі на певний строк, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням вимог ст.68 КК України щодо призначення покарання за незакінчений злочин.
З урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи дані про його особу, встановлені обставини по справі, заяви представника потерпілої сторони щодо призначення покарання обвинуваченому на розсуд суду, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 в ході досудового та судового слідства не обирався.
Цивільний позов потерпілої сторони Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальних збитків в сумі 7471 гривня, суд залишає без розгляду, у зв`язку з не наданням потерпілою стороною доказів на підтвердження позовних вимог щодо вартості відновлювальних робіт та з урахуванням вилучення предмету злочину органом поліції, що не позбавляє права КП «ХТМ» звернутись із позовом до обвинуваченого про стягнення матеріальних збитків у цивільно правовому порядку.
Суд вирішує питання про речові докази на підставі вимог ст.ст. 98, 100 КПК України.
Судово - товарознавча експертиза по справі проведена за рахунок Державного бюджету України. Надані суду стороною обвинувачення докази не містять банківських реквізитів для вирішення питання про відшкодування судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України ОСОБА_6 встановити наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальних збитків в сумі 7471 гривня залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1