Справа № 159/1642/17 Провадження №11-кп/773/447/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_9 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2017 року

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ковеля Волинської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого машиністом технологічних компресорів 4-го розряду Волинського управління магістральних газопроводів, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання визначено обчислювати з дня звернення вироку до виконання.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь фінансового управління виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області витрати на лікування потерпілого у розмірі 7152,72 коп.(сім тисяч сто п`ятдесят дві) грн.; в користь потерпілого ОСОБА_9 - витрати на правову допомогу в розмірі 20119,63 коп. (двадцять тисяч сто дев`ятнадцять) та витрати за проведення експертиз 14730,48 коп (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять).

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 25 квітня 2014 року, близько 23 год. 30 хв., управляючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-2107» д.н.з. НОМЕР_1 , слідуючи по вул. Володимирській в напрямку вул. Незалежності м. Ковеля, в порушення вимог п.2.3 Правил дорожнього руху, будучи неуважним та не стежачи за дорожньою обстановкою і, відповідно, не реагувавши на її зміну, а також в порушення вимог п.12.4, п.12.3 зазначених Правил слідував зі швидкістю, що перевищувала 60 км/год та при виникненні небезпеки руху, яку обвинувачений повинен був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого на перехресті вулиць Володимирська-Княгині Ольги скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , чим заподіяв останньому тяжкі телісні ушкодження.

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілого вважає вирок незаконним, таким, що порушує процесуальні та майнові права потерпілого. Просить його скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, оскільки останній винуватості у інкриміновану йому злочині не визнав, пробачення у потерпілого та його рідних не попросив, самостійної участі у відшкодуванні шкоди не приймав, першої медичної допомоги потерпілому після дорожньо-транспортної пригоди не надав. Просить призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

У поданій на вирок апеляції обвинувачений вважає вирок щодо нього надто суворим в частині призначеного покарання. Вказує, що судом при призначенні покарання не враховано його позитивну характеристику, перебування у тверезому стані на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування коштів на лікування та соціально-побутові потреби потерпілого. Вважає, що втрати на правову допомогу в користь потерпілого не можуть стягуватись у даній справі, оскільки вони не передбачені положеннями КПК України.

Просить змінити вирок в частині призначеного покарання із застосуванням положень ст.ст.69,75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням і не позбавляти права керування транспортним засобом.

У поданій на вирок апеляційній сказі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

У запереченні на апеляційні скарги обвинувачений не погоджується із апеляційними скаргами прокурора та потерпілого; підтримує ті ж вимоги, що й у власній апеляції.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку, доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляції в повному обсязі, апеляції потерпілого, прокурора заперечили; прокурора, який свою та апеляцію потерпілого підтримав і заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи ніким із учасників провадження не оспорюються.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку.

При призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання. Окрім цього, при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України, потрібно врахувати не тільки наслідки, що настали, а й характер, мотиви допущених особою порушень Правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень, поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до цього осіб.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, характеризується необережною формою вини, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також відсутність обставин, які обтяжують його покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого є часткове добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

Також суд першої інстанції врахував й дані про особу обвинуваченого: вік обвинуваченого, його поведінку безпосередньо після скоєння злочину, а саме виклик бригади швидкої допомоги та працівників поліції, перебування у тверезому стані , його майновий та сімейний стан, позитивні характеристики і ставлення до скоєного, а також ту обставину, що з часу вчинення злочину обвинуваченим будь-яких інших протиправних дій не скоєно.

Призначаючи покарання в межах санкції статті за якою обвинувачується ОСОБА_7 , суд врахував заподіяння наслідків для потерпілого, те, що він позбавлений можливості пересуватись самостійно та потребує стороннього догляду і тривалого лікування, в тому числі оперативного, ту обставину, що обвинувачений на даний час припинив надання будь-якої матеріальної допомоги потерпілому, хоча вона є необхідною для останнього за станом здоров`я, думку потерпілого, який наполягав на суворому покаранні.

Окрім цього, при призначенні покарання, судом враховано і факт перебування потерпілого на момент вчинення ДТП у стані алкогольного сп`яніння.

Посилання, наведені в апеляціях прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу з вищевикладених мотивів.

З урахуванням цих обставин, апеляційний суд погоджується із рішенням суду першої інстанції про необхідність призначення покарання саме у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально.

Підстав для застосування до ОСОБА_7 інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням апеляційний суд не вбачає.

На думку суду апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу апеляційні вимоги про скасування вироку в частині вирішення цивільного позову про відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого.

Відповідно до ст.118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати на правову допомогу.

Стаття 124 КПК України регламентує, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого документально підтверджені процесуальні витрати.

Судом встановлено, що правову допомогу потерпілому в ході досудового слідства та судового розгляду надавав адвокат, з яким укладена відповідна угоду про надання правової допомоги , розрахунки за надання якої підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру з підписом та печаткою адвоката.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає вищезазначені витрати потерпілого обґрунтованими та документально підтвердженими у відповідності до КПК України такими, що повинні бути відшкодованими обвинуваченим потерпілому.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне, обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування чи зміни вироку та задоволення апеляційних скарг з наведених у них мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду від 03 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий
Судді