Справа №: 398/4354/16-к
провадження №: 1-кп/398/109/18
ВИРОК
Іменем України
"16" березня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законних представників неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002768 від 15 вересня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з базовою вищою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого робітником Управління справами Олександрійської міської ради Кіровоградської області за цивільно-правовою угодою, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 , 14 вересня 2015 року, близько 13 години 40 хвилин, керуючи автомобілем «ВАЗ 210994 20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись у світлу пору доби, виїжджаючи з прилеглої території будинку АДРЕСА_2 , в напрямку руху від будинку №134 в бік проспекту Соборного, наближаючись до проїзної частини дороги проспекту Соборного, порушив вимоги п. 1.5., п. п. «б», «д» п. 2.3. п. 10.2. Правил дорожнього руху України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п. 10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає) не надав перевагу у русі скутеру «Аlрhа ZS50F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по проїзній частині дороги проспекту Соборного, в напрямку від площі Соборної в бік вулиці Героїв Сталінграду, внаслідок чого сталося зіткнення зазначених транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій скутеру «Аlрhа ZS50F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої хребцево-спинальної травми поперекового відділу хребта, з багатоуламковим переломом тіла другого поперекового хребця (L2) з компресією спинного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості з розладом здоров`я на термін понад 21 добу.

Зазначеними діями ОСОБА_11 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , свою вину визнав частково та пояснив, що алкогольних, наркотичних чи лікарських засобів перед керуванням транспортним засобом того дня чи напередодні не вживав. Гальмівного шляху у його автомобіля не було, оскільки він рухався з дуже малою швидкістю 4 5 км/год. Коли він почав рух, транспортного засобу на дорозі не було. Він хотів переїхати на протилежну смугу руху. Ліворуч від повороту було припарковано декілька автомобілів, які заважали огляду дороги. Перед початком руху він подивився ліворуч, йому було видно близько 30 метрів проїзної частини дороги. Потім він звернув увагу на іншу смугу руху, так як намагався повернути праворуч. Машина вже повністю була на дорозі, коли він почув гальма мопеда. Лише тоді помітив на дорозі мопед, що рухався йому назустріч по пр. Соборному. Мопед вдарився переднім колесом в бровку, потім в ліве колесо та бампер автомобіля. Потім мопед перелетів через автомобіль. Він вийшов з автомобіля підійшов до потерпілого, який намагався підвестися, сказав, щоб той не рухався. Водій скутера був у свідомості. Першої допомоги не надавав, оскільки розгубився. Відразу зателефонував знайомим попросив викликати швидку та міліцію. Швидка забрала потерпілого. Міліція склала всі необхідні документи, здійснила заміри і він разом зі слідчим поїхав до лікарні здавати аналізи для перевірки його стану. Автомобіль забрали на штраф майданчик. Автомобіль перед виїздом був у справному стані, він керував ним за дорученням. Визнав свою вину, що не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, але через припарковані автомобілі, праворуч від виїзду, він не міг бачити мопед. Після початку руху ліворуч не дивився. В процесі слідства арешт з автомобіля був знятий. Позов прокурора визнав в повному обсязі, в судовому засіданні надав квитанцію про сплату в повному обсязі витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Цивільний позов потерпілого в частині матеріальних збитків визнав частково, не визнав вимоги щодо стягнення з нього суми, сплаченої потерпілим як благодійні внески. В частині моральної шкоди позов визнав частково. Заявив клопотання про застосування амністії та надав згоду на її застосування.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_11 вини, його вина підтверджується дослідженими судом фактичними даними, що містяться в наступних джерелах доказів:

Показаннях допитаного судом потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 14.09.2015 року близько 14 год. їхав мопедом з навчання по пр. Соборному в м. Олександрії, по головній дорозі. Швидкість руху його транспортного засобу була близько 40 км/год. Погода була сонячна. Побачив, що таксист виїжджає з двору і не дивиться, за 5 10 м почав гальмувати та звернув ліворуч аби уникнути зіткнення, але водій автомобіля не зупинився, а навпаки «дав газу» йому назустріч. Передньою частиною мопеда він вдарився в ліву сторону бампера авто, та перелетів через нього. Після цього не міг рухатись, його забрала медична швидка допомога. Він лікувався протягом 5 місяців. Обвинувачений ніяких дій щодо компенсації завданих збитків не вчиняв. Просить стягнути матеріальні збитки та 500 000,00 грн. моральних збитків, оскільки після отриманих травм не може влаштуватися на роботу.

Показаннях допитаного судом свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що близько півтора роки тому, десь о 13 год., перебуваючи у припаркованому службовому авто «таксі» по пр. Соборному в м. Олександрія Кіровоградської області, за Олександрійським міськрайонний центром зайнятості біля будівельного майданчика, сидів у машині і дивився в телефон. Мимо пролетів мопед, потім почув звук гальм. Коли підняв голову то побачив, що мопед лежить на дорозі, зіткнувшись з авто, що виїжджало з двору. Мопед лежав за машиною, а потерпілий лежав далі. Відразу не підходив до учасників ДТП. Приїхала швидка і забрала потерпілого. Погода того дня була сонячна, швидкість мопеда була досить висока близько 60 км/год, гальмівний шлях довгий близько 10 м. Мопед почав гальмувати трохи далі від його автомобіля. Автомобіль, що виїжджав з двору на головну дорогу, мав дати дорогу мопеду, що рухався по головній дорозі. Він сидів у своєму авто, коли впізнав обвинуваченого, з яким колись разом працювали, то підійшов до нього. Попереду його автомобіля були припарковані ще 3 авто. Дорога на даній частині має по дві смуги руху в кожному напрямку, розділена газоном. Автомобіль виїхавши з прилеглої території, хотів перетнути дорогу і виїхати на дорогу у протилежному напрямку. Після ДТП приїхали швидка, працівники ДАІ та ще три машини, як зрозумів, то були родичі потерпілого.

Показаннях допитаного судом свідка ОСОБА_14 , яка пояснила, що у вересні 2015 року, близько 14 год. вийшла з автобуса на зупинці «Райбит» і йшла по пр. Соборному до стоматологічної лікарні по лівій стороні проспекту. Біля буд. 134 почула звук гальм мопеда. Звернула увагу на автомобіль, який виїжджав з дворів біля недобудованої будівлі. Машина їхала з малою швидкістю і вже повністю виїхала на дорогу, а мопед їхав їй назустріч та намагався уникнути зіткнення. Автомобіль хотів здійснити поворот ліворуч. Вона була за 30 метрів від ДТП. Після зіткнення, потерпілий лежав на дорозі ближче до тротуару, а мопед за автомобілем. Водій автомобіля вийшов і підійшов до потерпілого. Хто викликав швидку вона не знає. Травм водій автомобіля не отримав. Авто отримало незначні механічні пошкодження. Потерпілий не підводився. Першою приїхала швидка, а потім поліція.

Показаннях допитаного судом експерта ОСОБА_15 , який підтвердив висновки проведеної ним судово-інженерно-транспортної експертизи №414 від 18.10.2016 року, зазначивши, що висота протектора шин мопеда не могла впливати на гальмівний шлях у суху погоду та не могла вплинути на довжину гальмівного шляху мопеда. Згідно з проведеними дослідженнями швидкість руху мопеда перед початком гальмування становила 43 км/год, гальмівний шлях 10 м 15 см до місця удару. На його переконання дії обвинуваченого спричинили ДТП.

Показаннях допитаного судом експерта ОСОБА_16 , який підтвердив висновки проведеної ним експертизи №545 від 05 січня 2016 року, зазначивши, що відповідно п. 2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17 січня 1995 року, потерпілий ОСОБА_6 мав ушкодження середньої тяжкості, до яких відноситься перелом поперекового відділу хребта без пошкодження спинного мозку. Данні про інші тілесні ушкодження потерпілого відсутні. Подальше тривале лікування потерпілого не могло вплинути на ступінь тяжкості отриманих ушкоджень.

Фактичними даними, що містяться у наступних джерелах доказів:

- витягу з кримінального провадження №0002768 (т. 2 а. к. п. 1);

- протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події від 14 вересня 2015 року, зі схемою огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицею, відповідно до якого оглянуто місце зіткнення «ВАЗ 210994 20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_11 та скутеру «Аlрhа ZS50F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , оглянуті зазначені транспортні засоби, зображено схематично та зафіксовано на фото їх розміщення після ДТП (т. 2 а. к. п. 9 16);

- висновку експерта №1717 судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи від 18 вересня 2015 року з фототаблицею, відповідно до якого гальмова система, рульове керування та ходова частина автомобіля ВАЗ «210994 20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент настання ДТП знаходилися у технічно справному стані і не мали ознак несправностей (т. 2 а. к. п. 59 61);

- висновку експерта №1718 судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи від 23 вересня 2015 року з фототаблицею, відповідно до якого рульове управління, ходова частина та гальмівна система мопеда «Аlрhа ZS50F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , до моменту ДТП знаходилися у технічно працездатному стані, окрім стану переднього колеса, що має протектор бігової доріжки близько 0,3 мм, що у відповідності до вимог п. 31.4. та п. 31.4.5. (а) Правил дорожнього руху України експлуатація зазначеного мопеда заборонялася (т. 2 а. к. п. 66 68);

- висновку експерта №545 від 05 січня 2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої хребцево-спинальної травми поперекового відділу хребта, з багатоуламковим переломом тіла другого поперекового хребця (L2) з компресією спинного мозку, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості з розладом здоров`я на термін понад 21 добу (т. 2 а. к. п. 82 85);

- протоколі слідчого експерименту з потерпілим від 22 вересня 2016 року зі схемою та фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_6 детально розповів про обставини ДТП (т. 2 а. к. п. 86 89);

- висновку експерта №414 від 18 жовтня 2016 року, відповідно до якого в даній дорожньо-транспортній обстановці в причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів знаходиться саме невідповідні вимогам п. 10.2. Правил дорожнього руху України дії водія автомобіля ВАЗ «210994 20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_11 . При цьому водій скутера «Аlрhа ZS50F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 в даній дорожній ситуації навіть при своєчасному прийнятті мір до екстреного гальмування не мав у своєму розпорядженні технічну можливість зупинити керований ним скутер до лінії руху автомобіля ВАЗ «210994 20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і тим самим не мав можливості уникнути зіткнення з даним автомобілем (т. 2 а. к. п. 95 99);

- протоколі додаткового огляду місця події від 23 листопада 2016 року з фототаблицею, відповідно до якого оглянуто під`їзду дорогу до житлового будинку АДРЕСА_2 (т. 2 а. к. п. 100 104);

- висновку експерта №601 від 09 грудня 2016 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, описані у медичній документації ОСОБА_6 могли утворитися за різних обставин, в тому числі і за обставин, на які вказує ОСОБА_6 під час його допиту (т. 2 а. к. п. 108 110);

- постанові про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу від 16 вересня 2015 року, яким визнано речовими доказами автомобіль ВАЗ «210994 20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та скутер «Аlрhа ZS50F», реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 2 а. к. п. 23).

Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Судом не враховуються фактичні дані, що містяться у висновку експерта №1713 судової інженерно-транспортної (траспортно-трасологічної) експертизи від 30 вересня 2015 року з фототаблицею, відповідно до якого експерту не вдалося встановити якими частинами відбувалось контактування автомобіля ВАЗ «210994 20», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та скутеру «Аlрhа ZS50F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з тих же причин не встановлено і взаємне розташування зазначених транспортних засобів в момент їх первинного контактування (т. 2 а. к. п. 73 75), оскільки вони не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в цьому кримінальному провадженні.

Доводи захисту про наявність в діях потерпілого порушень Правил дорожнього руху України (перевищення потерпілим швидкості руху), у зв`язку з чим, на думку сторони захисту, як обвинувачений, так потерпілий винні у ДТП, суд оцінює критично з огляду на наступне.

Як випливає із правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2015 року у справі №5-218кс15, у випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, необхідно встановити причинний зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали; дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв; хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію); тобто з`ясувати ступінь участі кожного з них у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність водія, який порушив правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншим водієм.

Під час судового розгляду судом встановлено, що обвинувачений, порушуючи п. 10.2. Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не надав дорогу транспортному засобу потерпілого, що рухався по ній, що підтверджується показаннями самого обвинуваченого, потерпілого та свідків, та створив аварійну ситуацію. Зазначені дії обвинуваченого знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП. Вказані висновки суду підтверджуються висновком експерта №414 від 18 жовтня 2016 року. Факт перевищення потерпілим швидкості руху, про який зазначала сторона захисту, а також наявність припаркованих автомобілів, які заважали оглядовості, під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження. Експлуатація потерпілим мопеду з порушенням вимог п. 31.4. та п. 31.4.5. (а) Правил дорожнього руху України, які, виходячи з аналізу обставин даної ДТП, не призвели до наслідків, що складають об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а тому не є первинними в даному випадку стосовно створення небезпечної дорожньої обстановки.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

На думку суду, справа, що розглядається, та справа №5-218кс15, за результатами розгляду якої Верховним Судом України прийнятий правовий висновок, викладений у постанові від 05 листопада 2015 року, є подібними, а мотивів для відступу від цієї правової позиції за результатами судового розгляду не убачається. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне застосувати зазначену правову позицію Верховного Суду України до обставин даної справи.

Таким чином, оцінюючи у сукупності всі досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, з урахуванням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, суд вважає, що зібраними по справі доказами поза межами розумного сумніву підтверджується вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до пунктів 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації і транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Обвинуваченим вчинений необережний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України належить до злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, за місцем проживання, навчання, попередніми місцями роботи та нинішньої роботи характеризується позитивно, скарг та заяв на обвинуваченого не надходило (т. 1 а. к. п. 158, т. 2 а. к. п. 118 124, 129, 131 136).

З досудової доповіді від 01 лютого 2017 року, складеної відносно обвинуваченого вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, а ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб оцінюється як низький, а отже існує ймовірність виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (т. 1 а. к. п. 50 52).

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого судом не встановлено.

Виходячи із зазначених обставин, відношення обвинуваченого до скоєного, який визнав, що порушення ним Правил дорожнього руху України призвело до ДТП, намагався відшкодувати потерпілому шкоду (т. 1 а. к. п. 170), даних про його особу, з яких вбачається, що він має на утриманні неповнолітню дитину, працює, його вік та стан здоров`я, враховуючи його належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування та судового розгляду, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, яке на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_11 вперше притягується до кримінальної відповідальності за скоєння необережного злочину, пов`язаного з експлуатацією транспортного засобу, данні про те, що останній систематично порушує Правила дорожнього руху України, за що притягується до адміністративної відповідальності судом не встановлено, суд не вбачає підстав для застосовування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Під час судового розгляду 01 листопада 2017 року обвинуваченим подано клопотання про застосування до нього п. «в» ст. 1 Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він має на утриманні дитину, якій не виповнилося 18 років (т. 1 а. к. п. 186 187, 189). Прокурор не заперечував проти застосування щодо обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році» за наявності для цього підстав. Потерпілий та його представник віднесли це питання на розсуд суду. Законний представник потерпілого ОСОБА_7 , вважав неможливим застосування амністії.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання. Так, відповідно до пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», що набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

З огляду на викладене, враховуючи думку всіх учасників процесу, відсутність застережень, зазначених у ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_11 від відбування покарання на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений на день набрання чинності зазначеним законом має дочку ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій не виповнилося 18 років та відносно якої обвинувачений не позбавлений батьківських прав (т. 2 а. к. п. 130, т. 1 а. к. п. 170, 193, т. 3 а. к. п. 4).

У кримінальному провадженні прокурором в інтересах держави в особі Олександрійської міської ради пред`явлений цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в розмірі 1 386,28 грн. Під час судового розгляду обвинуваченим добровільно сплачено зазначені витрати, що підтверджується квитанцією №0.0.704907590.1 від 14 лютого 2017 року (т. 1 а. к. п. 169).

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що заява прокурора про залишення позову без розгляду підлягає задоволенню (т. 3 а. к. п. 7).

Потерпілим заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої злочином в розмірі 508 752,95 грн., з яких 8 752,95 грн. матеріальної шкоди та 500 000,00 грн. моральної шкоди.

Щодо позовних вимог потерпілого про стягнення матеріальної шкоди, що складається з витрат на лікування, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Питання заявленого та підтриманого потерпілим цивільного позову, суд вирішує відповідно до вимог ст. ст. 128, 129 КПК України.

Обвинувачений позов в частині матеріальної шкоди визнав частково, за винятком витрат потерпілого сплачених як благодійний внесок.

Таким чином, з обвинуваченого підлягає стягненню сума матеріальної шкоди, в розмірі 6 050,95 грн., понесених потерпілим у зв`язку з лікуванням внаслідок отримання тілесних ушкоджень.

В той же час, не підлягає стягненню витрати потерпілого, сплачені як благодійні внески на загальну суму 2 702,00 грн. відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера №4029 від 18 вересня 2015 року, №4650 від 09 жовтня 2015 року, фіскальних чеків від 21 вересня 2015 року та від 22 вересня 2015 року (т. 1 а. к. п. 27, 30).

Щодо позовних вимог про стягнення з обвинуваченого відшкодування моральної шкоди в сумі 500 000,00 грн. суд зазначає, наступне.

Згідно з ст. 1168 ЦК України відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідного до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї та близьких родичів. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в заявах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що потерпілому дійсно спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях у зв`язку з тим, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження, у зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні.

При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань потерпілого. Одночасно суд враховує матеріальний стан ОСОБА_11 , який отримує заробітну плату в розмірі 5 500,00 грн. на місяць, з яких після вирахування податків отримує 4 400,00 грн. (т. 3 а. к. п. 6). Крім того, сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1 100,00 грн. щомісяця.

Оцінюючи характер вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних і моральних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_6 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, йому спричинено фізичний біль, що призвело до розладу здоров`я, порушення нормального перебігу та якості життя, і завдало душевних та моральних страждань, та враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди на суму 25 000,00 гривень.

Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виннним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Звільнити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі на підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов прокурора залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , 27 січня 1998 року, суму витрат на лікування потерпілого в розмірі 6 050 (шість тисяч п`ятдесят) гривень 95 копійок та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином.

В іншій частині позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення інженерно-транспортних експертиз в сумі 3 183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.
Речові докази:

- автомобіль ВАЗ 210994 20, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_11 , залишити останньому;

- скутер «Аlрhа ZS50F», реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання законному власнику ОСОБА_8 , залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1