Дата документу 21.12.2017
Справа № 334/6185/17
Провадження № 1-кп/334/656/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бобринець Кіровоградської області, неодруженого, освіта незакінчена вища, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2017 року, близько 21 години 50 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень малознайомому ОСОБА_6 , 1980 року народження, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_6 , заподіявши йому таким чином, згідно висновку експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради №2043 від 28.08.2017, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу, синця на нижній повіці лівого ока з розповсюдженням на спинку носа зліва, які в сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у скоєному злочині за ч.2 ст. 125 КК України визнав у повному обсязі, своїми показами повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та розкаявся в скоєному,

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений схватив його спочатку за шию, а потім наніс удар кулаком в обличчя, та погрожував йому.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, скоєний ОСОБА_4 злочин за ч. 2 ст. 125 КК України відносяться до злочину невеликої середньої тяжкості.

ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має статус учасника бойових дій та брав участь в антитерористичній операції, позитивно характеризується, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, вину в вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиросердно розкаявся.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного, суд вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати покарання у вигляді штрафу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він на день набрання чинності цим Законом має статус учасника бойових дій та безпосередню брав участь в антитерористичній операції.
Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим частинами другою, третьою і четвертою статті 408, статтею 410, частинами другою, третьою і четвертою статті 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у частині четвертій статті 86 Кримінального кодексу України, статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» тастатті 9 цього Закону).
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив злочин невеликої тяжкості до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», має статус учасника бойових дій та безпосередню брав участь в антитерористичній операції, обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ч.4 ст.86 КК України, та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалася, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного судом покарання на підставі ст..2 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст..368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання призначеного за ч.2 ст.125 КК України у вигляді штрафу.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1