Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 лютого 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 0000025 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, голови відокремленого підрозділу № 2 автомобільної федерації України у Львівській області, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за участю учасників судового провадження: потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року задоволено клопотання захисника-адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, із закриттям кримінального провадження.

Цивільний позов прокурора Дубенської місцевої прокуратури та потерпілого ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі та скасовано арешт автомобіля марки BMW X6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 .

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 11 січня 2014 року приблизно о 18 год 20 хв, керуючи автомобілем марки BMW X6 р.н. НОМЕР_3 , рухаючись в напрямку м. Львів, на автодорозі сполученням Київ-Чоп 413 км+400 м, що поза межами населеного пункту с. Коти Радивилівського району Рівненської області, в порушення вимог п.п. 2.3.б), 12.2, 12.3, 12.6г та 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки і, не обравши безпечної дистанції, допустив контактування передньою частиною свого автомобіля з задньою частиною автомобіля марки ГАЗ 5327 р.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , що рухався у попутному напрямку, внаслідок чого автомобіль «ГАЗ 5327», будучи некерованим, виїхав на зустрічну смугу, контактуючи лівою боковою частиною із зустрічним транспортним засобом марки « Івесо Stralis р.н. НОМЕР_5 .

В результаті ДТП водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я.

У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 , покликаючись на неповноту судового розгляду, під час якого не встановлено обставин причетності чи непричетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, та помилковість застосування законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, вказує, що судом неправомірно вирішено його цивільний позов та питання скасування арешту автомобіля марки BMW X6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , у зв`язку з чим просить частково скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою вирішити його цивільний позов по суті.

У запереченні на апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_9 доводить, що твердження потерпілого про незаконність оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки кримінально-процесуальний закон не передбачає вирішення цивільного позову у разі закриття кримінального провадження з передбачених законом підстав. Просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого без задоволення.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

При апеляційному розгляді потерпілий ОСОБА_6 уточнив свої апеляційні вимоги і просить скасувати оскаржувану ухвалу, як незаконну, з вирішенням його цивільного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи потерпілого ОСОБА_6 та представника-адвоката ОСОБА_7 щодо незаконності оскаржуваної ухвали, думку прокурора, яка частково визнає апеляційну скаргу і просить скасувати ухвалу суду першої інстанції з призначенням нового розгляду кримінального провадження, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_9 про залишення ухвали без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим, згідно норм матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом, відповідно до статті 94 КПК України.

Однак, зазначених вимог закону суд першої інстанції належним чином не дотримався, про що наголошено і прокурором в судовому засіданні, допустивши істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, яке, відповідно до ст. 409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційній інстанції.

За роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2006 року № 12 Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності, передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Між тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, питання винуватості чи невинуватості ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в суді першої інстанції не з`ясовувалося, і суд не досліджував доказів щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, обмежившись покликанням ОСОБА_5 про його невинуватість у пред`явленому обвинуваченні, що підтвердили при апеляційному розгляді, як сам ОСОБА_5 , так і його захисник-адвокат ОСОБА_9 .

Отже, фактично суд взагалі не встановив і не зазначив у мотивувальній частині ухвали передбачені ст. 91 КПК України обставини, які мають значення для кримінального провадження, в тому числі, і для вирішення цивільного позову потерпілого.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає допущені судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження порушення вимог кримінально-процесуального закону, що стосуються прав та законних інтересів, як самого потерпілого ОСОБА_6 , так і обвинуваченого ОСОБА_5 , істотними, які перешкодили суду постановити законне і обґрунтоване рішення, і які суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст. 404 КПК України, позбавлений можливості усунути.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути вказані порушення вимог кримінально-процесуального закону і в залежності від встановленого прийняте відповідне процесуальне рішення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Демидівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2017 року щодо ОСОБА_5 скасувати з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3