Ухвала

Іменем України
29 січня 2018 р.

м. Київ
Справа № 202/2750/15-к
Провадження № 51-2136 ск18
Верховний Суд колегією суддів першої палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 9 березня 2017 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Орловщина Новомосковського району Дніпропетровської області,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 2 січня 2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди 7 260 грн, відшкодування моральної шкоди40 000 грн, а всього стягнуто 47 260 грн; на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 7 260 грн, відшкодування моральної шкоди40 000 грн, а всього стягнуто 47 260 грн; на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 7 260 грн, відшкодування моральної шкоди40 000 грн, а всього стягнуто 47 260 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 491,92 грн.
Цим же вироком ухвалено рішення щодо речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Згідно з копіями доданих до касаційної скарги судових рішень, ОСОБА_4 визнано винним у тому, що він, за встановлених судом обставин, 1 січня 2015 року, близько 14 години, знаходячись в кімнаті для відпочинку охоронців, розташованого на території складських приміщень ВАТ «ОлександріяБлік», по вул. Вінокурова, 1 у м. Дніпропетровську, під час вживання алкогольних напоїв на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків з ОСОБА_8 , в ході конфлікту, умисно, з метою позбавлення життя, накинув брючний ремінь на шию ОСОБА_8 та почав стискати. Під час боротьби ОСОБА_8 впав на підлогу, а ОСОБА_4 , знаходячись зверху нього, не даючи можливості чинити опір, продовжував стискати ремінь на шиї ОСОБА_8 , утримуючи в руках обидва кінця ременя, доки не настала смерть останнього. Смерть потерпілого настала внаслідок механічної асфіксії.
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, (далі прокурор) просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону й невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вважає, що суд апеляційної інстанції не врахував та не дав належної оцінки ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та обставинам їх вчинення, даним про особу засудженого, внаслідок чого безпідставно, на думку прокурора, відмовив у задоволенні апеляційної скарги й залишив вирок місцевого суду без змін. Вказує, що апеляційний суд всупереч вимог ст. 419 КПК України не проаналізував усі доводи прокурора та не зазначив підстав, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.

Призначаючи засудженому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Водночас суд врахував дані про особу винного, який на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, характеризувався позитивно, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, є пенсіонером МВС України, раніше не судимий.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк, що перевищує нижчу межу, встановлену санкцієюч. 1 ст. 115 КК України, але наближеної до неї, а також про відсутність підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано погодився з висновком місцевого суду стосовно розміру покарання, призначеного засудженому ОСОБА_4 , зазначивши, що таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.
Суд апеляційної інстанції, розглядаючи матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , дотримався вимог ст. 419 КПК України, належним чином проаналізував доводи апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , та його захисника, дав на них мотивовану відповідь і обґрунтовано залишив апеляційні скарги без задоволення.
Підстав для сумніву в правильності висновків суду апеляційної інстанції немає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судових рішень, у касаційній скарзі не наведено.
З огляду на викладене, суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у суді першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3