Справа №635/2109/17
Провадження №1-кп/635/568/2017
У Х В А Л А
05 жовтня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
секретар судових засідань ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2016 року відносно ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 січня 2017 року. Строк тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався у встановленому КПК України порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 серпня 2017 року строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 29 жовтня 2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 29 жовтня 2017 року.
Вимогами п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В ході судового розгляду прокурор Прокуратури Харківської області ОСОБА_4 просив продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Представник потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали думку прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечували проти продовження строку тримання під вартою.
Під час обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом було встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
При цьому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років з конфіскацією майна, санкція ч. 4 ст. 190 КК України від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Вирішуючи питання про продовження строків тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, тяжких та особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, значну кількість інкримінованих епізодів злочинної діяльності, дані про особу обвинуваченого, які викладені в ухвалі про обрання запобіжного заходу у тому числі ту обставину, що обвинувачений неодноразово судимий, що свідчить про те, що обвинувачений в разі зміни запобіжного заходу може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також враховуючи ту обставину, що розгляд судового провадження не закінчений, потерпілі та свідки не допитані, письмові та речові докази не досліджені, колегія суддів вважає наявним існування ризиків, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Із зазначених підстав суд приходить до висновку про продовження існування ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу та виправдовують тримання особи під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою в Державній установі «Харківська установа виконання покарань №27» на 60 днів - до 03 грудня 2017 року.
Встановити строк дії ухвали до 03 грудня 2017 року.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

ОСОБА_2