АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/666/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 643/1878/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника власника майна - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за
апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та накладено арешт на майно, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам здійснювати її відчуження, розпоряджатися та користуватися нею. Слідчий суддя, посилаючись на положення ст. 170 КПК України, погодився з доводами клопотання прокурора та вважав необхідним накласти арешт на вказану квартиру. Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді власник майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року. Крім того, ОСОБА_8 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки у судове засідання з розгляду клопотання про арешт майна його не викликали та копії ухвали слідчого судді він не отримував, а про її існування дізнався лише 11.04.2018 року. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що він набув квартиру у власність на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2017 року, укладеного з продавцем ОСОБА_9 . Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10 та зареєстрований у реєстрі за № 1354. Вказаний договір не визнано судом недійсним, тобто на даний час право власності набуте правомірно. На момент укладання договору ОСОБА_8 не знав та не міг знати, що набуваю право власності на майно від особи, яка не мала права його відчужувати. Вказане на думку апелянта свідчить, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем. У клопотанні прокурора не наведено жодних обставин, які б свідчили про можливі ризики передачі майна. Ця квартира є єдиною власністю, а оскаржувана ухвала позбавляє права розпоряджатися та користуватися своїм майном, у зв`язку з чим ОСОБА_8 змушений орендувати інше житло, що призводить до великих матеріальних витрат та порушує право на житло. Вказує, що прокурором також у клопотанні не вказано мети та обгрунтування необхідності накладення арешту на майно. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог власника майна, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів встановила підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи х наступного: Зі змісту клопотання прокурора встановлено, що в провадженні Харківської місцевої прокуратури № 4 знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Матеріали, надані до суду свідчать про те, що досудовим розслідування встановлено, що 21.07.2017 за адресою: АДРЕСА_2 померла ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_11 20.12.2017 року уклала з ОСОБА_9 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 05.10.2012 Київським РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області) договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_12 . Крім того, згідно вказаної інформаційної довідки, 28.12.2017 ОСОБА_13 уклав договір купівлі-продажу зазначеної квартири із ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 03.04.2004 року Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ). Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10 . Наведене вказує на можливе використання паспорта померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час нотаріального посвідчення правочину від 20.12.2017 року, на підставі якого в подальшому здійснено протиправне заволодіння квартирою АДРЕСА_1 . Викладені у клопотанні обставини підтверджуються доданими до нього матеріалами, а саме довідкою Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та дають достатні підстави вважати, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_4 , є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що відповідно до вимог ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту на це майно. Враховуючи, що вказана квартира за невстановлених досудовим розслідуванням обставин була відчужена вже померлою ОСОБА_11 . ОСОБА_9 , а останній продав її третій особі ОСОБА_8 , визначена слідчим суддею заборона на відчуження цієї квартири в даному випадку є обгрунтованою з метою уникнення ризику її подальшого відчуження до з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні. Разом з цим, апеляційний суд приймає до уваги апеляційні доводи власника майна про те, що заборона на користування квартирою призводить до великих матеріальних витрат, оскільки ОСОБА_8 на виконання ухвали слідчого судді змушений орендувати інше житло. Зазначені посилання ОСОБА_8 прокурором у судовому засіданні не були спростовані. Крім того, не є безпідставними посилання апелянта на ту обставину, що договір купівлі-продажу квартири, укладений між ним та ОСОБА_9 , на даний час не визнаний у встановленому законом порядку недійсним. Враховуючи, що прокурором не повідомлено інформації, яка б ставила під сумнів чи спростовувала такі апеляційні доводі ОСОБА_8 , а також приймаючи до уваги, що зміст клопотання прокурора взагалі не містить жодного обгрунтування необхідності у забороні власнику майна користуватися зазначеною вище квартирою, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на квартиру шляхом заборони на користування нею.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та накладено арешт на майно скасувати в частині способу накладення арешту та постановити в цій частині нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково, накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 шляхом заборони відчуження цього майна.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді