ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001675 від 03.10.2015 року відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.05.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 7 місяців 6 днів;

-вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2015 року за ч.2 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 наприкінці вересня 2015 року, точної дати під час слідства не встановлено, приблизно о 16 годині, проходив біля будинку АДРЕСА_2 , де звернув свою увагу на металевий контейнер, двері якого були не зачинені. В цей час, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у приміщення, знаходячись біля вхідних дверей металевого контейнеру, впевнившись та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, умисно, повторно з корисливих мотивів і особистої зацікавленості шляхом вільного доступу проник у приміщення металевого контейнеру, звідки викрав велосипед жовтого кольору, марка якого не встановлена, вартість якого встановити не виявилось можливим (згідно чеку, наданого потерпілою - 1000,00 грн.), три автомобільні шини марки «Kumho» 185/55 R15, вартість якої встановити не виявилось можливим (згідно чеку, наданого потерпілою - 4000 грн.), дві коробки у яких знаходилось три квадратні метри гіпсової плитки для оздоблення стін, вартість яких встановити не виявилось можливим (згідно чеку, наданого потерпілою - 900.00 грн.), туристичний набір який складається зі стола та восьми стільців, вартістю 2401,68 грн., які належать потерпілій ОСОБА_6 . Також ОСОБА_5 викрав декілька електричних переносок, настільну лампу, металеві шампура та решітку гриль, які не мають матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_6 .
Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник отримавши змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій гр. ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 8301,68 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно вчинив злочин за обставин викладених в обвинувальному акті. Так восени 2015 року він побачив гараж, двері якого були відкриті, після чого проник до вказаного гаражу, який розташований на пр. імені Газети «Правда» в м. Дніпро, де таємно викрав речі, перелік яких відповідає обвинувальному акту, а саме: велосипед, три автомобільні шини, дві коробки з гіпсовою плиткою, туристичний набір, електричні переноски, настільну лампу, металеві шампура та решітку гриль.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: "Адаптаційні реакції з порушенням емоцій та поведінки".
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, що передбачено ст. 66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того,вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Оскільки ОСОБА_5 скоїв злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, суд при призначенні остаточного покарання обвинуваченому, застосовує положення ч. 1 ст. 71 КК України, обираючи принцип часткового складання покарань.
При вирішенні питання про залік досудового тримання під вартою ОСОБА_5 , суд керується наступним.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а також згідно до положень ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» внесені зміни в частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України, якими попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Оскільки положення Закону України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» погіршують становище обвинуваченого ОСОБА_5 , з урахуванням вимог ст. 5 КК України, він зворотної дії в часі не має, а тому суд застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року та зараховує в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 09 жовтня 2015 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково (у виді 6 місяців позбавлення волі) приєднати невідбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2015 року, та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 09.10.2015 р.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк тримання під вартою в період з 09.10.2015 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Речові докази: велосипед та гіпсова плитка для оздоблення стін, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 передати потерпілій ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1