11-кп/775/529/2017(м)
264/6940/15-к

Категорія ч. 1, 2 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецька, громадянин України, раніше судимий: 1) 12.05.2006 р. вироком Центрально - міського районного суду м. Горлівки за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 3 жовтня 2012 року за відбуттям строку покарання; 2) 3 лютого 2011 року вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області за ст.ст. 291, 71 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі; звільнений 3 жовтня 2012 року за відбуттям покарання; 3) 6 листопада 2015 року вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в сумі 1 020 грн., штраф сплачений 12 листопада 2015 року; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 9 вересня 2015 року у період часу з 18:45 до 19:10 годині повторно, з метою обертання чужого майна на свою користь, через відкрите вікно проник у квартиру АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав ноутбук «НР» QCWВ335, вартістю 3000 грн., зарядний пристрій від ноутбуку, який матеріальної цінності не представляє, гроші в сумі 2610 грн., які належали ОСОБА_9 , заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 5610 грн., та з міста вчинення злочину втік.
В своїй апеляційній скарзі на вирок прокурор, не оскаржуючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій за кримінальним законом, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити остаточне покарання у виді 3-х років позбавлення волі із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.
В обґрунтування своїх апеляційних вимого вказує, що даний злочин ОСОБА_7 вчинено 19 вересня 2017 року тобто до ухвалення попереднього вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 6 листопада 2015 року.
Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого, який згоден з апеляційною скаргою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, є обґрунтованими. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України і в апеляційному порядку не оскаржуються.
Тому вирок суду щодо фактичних обставин провадження, встановлених судом, колегією суддів не перевіряються.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд за сукупності злочинів, призначивши покарання за новим вироком, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 6 листопада 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1 020 грн., який сплачений 12 листопада 2015 року. (а.п. 53, 55 56)
За вироком, який оскаржується, встановлено, що ОСОБА_7 вчинив злочин 19 вересня 2015 року, тобто до ухвалення вироку від 6 листопада 2015 року.
За таких обставин, суд після призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, повинен був визначити остаточне покарання з урахуванням покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 6 листопада 2015 року, враховуючи правила, передбачені ч. 4 ст. 70 та ч. 3 ст. 72 КК України, згідно яких основне покарання за попереднім вироком у виді штрафу повинно виконуватися самостійно, незважаючи на те, що обвинуваченим штраф сплачений.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи наведені порушення вказаних норм кримінального закону, вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,
З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом складання покарань, призначених цим вироком та вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 6 листопада 2015 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_7 у виді 3 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 1 020 грн., який відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України протягом 3-х місяців з дня його проголошення апеляційним судом Донецької області, а засудженим ОСОБА_7 у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3 .

Суддя ОСОБА_4