Справа № 296/5246/17
УХВАЛА
Іменем України
04 серпня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира скаргу ОСОБА_3 на постанову прокуратури Житомирської області про відмову у залученні до кримінального провадження як потерпілого ,
ВСТАНОВИВ:
До Корольовського районного суду м. Житомира звернувся ОСОБА_3 із скаргою, в якій оскаржує постанову начальника слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 18.11.2016 про відмову у залученні його як потерпілого в кримінальному провадженні № 0001435 та просить зобов`язати відповідального співробітника прокуратури Житомирської області залучити його в якості потерпілого у рамках вказаного кримінального провадження.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що начальником СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 неправомірно відмовлено у задоволенні заяви від 21.092015 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0001435. При винесенні постанови не враховано, що діями окремих посадових осіб МВС України йому завдано матеріальної та моральної шкоди. Вважає, що постанова є необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
Скаржник, який утримується у Криворізькій установі виконання покарань № 3, в судове засідання не був доставлений.
Слідчий або прокурор прокуратури Житомирської області у судове засідання не з`являлись, у зв`язку з чим суд розглянув скаргу за їх відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд задовольняє скаргу виходячи з наступного.
Відповідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілої.
Зі змісту ч.5 ст.55 КПК України вбачається, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Зі змісту постанови від 18.1.2016 про відмову у визнанні потерпілим вбачається, що слідчий мотивував постанову тим, що на даний час у ході досудового розслідування не здобуто достатніх даних про заподіяння ОСОБА_3 будь-якої шкоди, а тому, відсутні підстави, які визначені ст.55 КПК України, для визнання ОСОБА_5 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що постанова від 18.11.2016 про відмову у визнанні потерпілим є немотивованою, не містить належного обґрунтування прийнятого рішення, в ній не зазначено обставини, які передбачені ч.5 ст.55 КПК України, за наявності яких може бути винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим.
Слідчий не навів в оскаржуваній постанові, які саме докази спростовують твердження ОСОБА_5 про спричинення йому шкоди.
Отже, відсутні очевидні та достатні підстави вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.55, 303-307 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скасувати постанову начальника слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 18.11.2016 про відмову у залученні ОСОБА_3 як потерпілого в кримінальному провадженні № 0001435.
Зобов`язати слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження № 0001435 визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0001435.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1