Провадження № 1-кп/331/331/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у залі суду кримінальне провадження № 1-кп/331/331/2017 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлівщина Новомосковського району Дніпровської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:
- 08.09.2003 року Новомосковським міським судом Дніпровської області за ч.4 ст.296 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.
- 09.12.2005 року Новомосковським міським судом Дніпровської області, за ч.1 ст. 188, ч.3 ст.185, ст.304 КК України до 3 років та 3 місяців позбавлення волі. 13.07.2007 року звільнений по відбуттю строку покарання.
- 24.10.2007 року Новомосковським міським судом Дніпровської області за ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України до 5 років шести місяців позбавлення волі. 18.09.2012 достроково звільнений від відбуття покарання на 7 місяців 15 днів,
у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
13 квітня 2017 року приблизно о 12 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 зайшов до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , у дворі якого він спільно із ОСОБА_6 орендував тимчасову споруду для проживання, з метою набрати воду для господарських потреб, та побачив у кімнаті на дивані чоловічу сумку. У цей момент, розуміючи, що у будинку нікого немає, у нього виник умисел на заволодіння чужим майном. Тоді, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше засуджувалась за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, із чоловічої сумки чорного кольору, яка знаходилась на дивані у кімнаті, таємно викрав банківську картку ПАО «Пумб», яка належить ОСОБА_7 , на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 15 000 гри. та аркуш паперу на якому знаходився PIN-код до вказаної банківської карти. Продовжуючи свій злочинний умисел, 13 квітня 2017 року о 15 годині 14 хвилин ОСОБА_3 з метою досягнення злочинного результату за допомогою банкомату ПАО «Пумб», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Базарна,11, та за допомогою викраденого PIN-коду з банківської картки ОСОБА_8 таємно викрав грошові кошти, які належать ОСОБА_7 , шляхом зняття готівкових грошових коштів з рахункового рахунку на загальну суму 15000 грн., які належать ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що у квітні 2017 року він зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 винаймали для проживання флігель у дворі будинку по АДРЕСА_3 . Так як господарі з`їхали з основного будинку та у ньому ніхто не мешкав, вони дали ОСОБА_6 ключі від будинку для того, щоб вона могла користуватися водою у зимовий період. Ключ від будинку висів на цвяху у флігелі. У будинок за водою або для прання білизни ходив або він, або ОСОБА_6 13.04.2017 року він був у флігелі, а ОСОБА_6 на роботі, та у денний час вирішив сходити за водою. Зайшовши до будинку, який він відкрив ключами, які були у його користуванні, він побачив у кімнаті сумку, яка привернула його увагу. Подивившись зміст сумки, він знайшов банківську картку поруч із якою знаходився пін-код. Тоді він взяв картку та поїхав на ринок ОСОБА_9 , де зняв із банкомату 15000 грн. У тому, що він вчинив крадіжку грошових коштів ОСОБА_5 свою провину визнає повністю, однак не згоден із кваліфікуючою ознакою проникнення у житло, оскільки він на момент входу до будинку не знав про те, що там є сумка, наміру вчиняти крадіжку раніше запланового у нього не було. Цивільний позов визнав у повному обсязі та просив суворо його не карати.
Крім повного визнання своєї провини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні крадіжки чужого майна підтверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що будинок за адресою: АДРЕСА_3 належить йому на праві власності. Після розлучення із дружиною він дозволив їй проживати у будинку. АДРЕСА_4 році його дружина за його згодою дозволила проживати у флігелі ОСОБА_6 , яка була їх знайомою. Про те, що з нею мешкає ОСОБА_3 , він дізнався влітку 2016 року, однак дозволу на його проживання не давав, оскільки ОСОБА_6 запевняла, що він лише іноді залишається ночувати. 13.04.2017 року приблизно о 12 годині він приїхав до свого будинку, щоб прибрати на подвір`ї, переодягнувся та пішов працювати. Почув, що у флігелі грає музика, тому зателефонував ОСОБА_6 , яка повідомила, що знаходиться на роботі, а, напевно, додому повернувся ОСОБА_3 , щоб зібрати свої речі, оскільки вони припинили спільні стосунки. Не придавши цьому значення, він продовжив роботу. Приблизно о 15 годині йому на телефон стали приходити смс-повідомлення про зняття грошових коштів, після чого він виявив крадіжку картки зі своєї сумки та зрозумів, що крадіжку міг вчинити ОСОБА_3 , про що і повідомив працівників поліції. Просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 17087 грн. з урахуванням відсотків, які він вимушений був сплатити банку через неправомірні дії ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що приблизно півтора року потому вона проживала у флігелі за адресою: АДРЕСА_3 з дозволу господарів. Разом із нею мешкав її співмешканець ОСОБА_3 .. Оскільки води у флігелі не було, господарі дали їм ключі для того, щоб вони могли заходити у будинок та набирати воду. На тих самих умовах до будинку заходив ОСОБА_3 , ключ від будинку висів на видному місці. 13.04.2017 року ОСОБА_3 вдома не було, в середині дня він повернувся із м. Дніпро та пізніше привіз їй ключі від будинку. Приблизно о 16 годині їй став телефонувати ОСОБА_5 та питати, хто знаходиться вдома. Оскільки на той момент, вона ще не знала, що ОСОБА_11 повернувся, то відповіла, що вдома нікого не повинно бути. Про те, що ОСОБА_3 вчинив крадіжку, вона дізналась пізніше.
Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснила, що після розлучення вона мешкала у будинку свого чоловіка по АДРЕСА_3 . У серпні 2016 року вона змінила місце проживання, а у флігелі на території подвір`я залишилась проживати ОСОБА_6 . Іноді до неї приходив у гості ОСОБА_3 , із яким вона мешкала у цивільному шлюбі. У зимовий період колишній чоловік дозволяв ОСОБА_6 ходити до будинку та користуватися водою, для чого дав їй ключ у користування. Для того, щоб набирати воду, заходити до інших кімнат будинку немає необхідності. Про обставини крадіжки їй стало відомо зі слів колишнього чоловіка.
Крім того, провина ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:
-протоколом прийняття заяви про вчинений злочин від потерпілого ОСОБА_5
-протоколом огляду місця події - будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де у спальній кімнаті виявлено сумку чорного кольору, у якій знаходився файл із кредитною карткою, яка на момент огляду була відсутня;
-звітом по транзакціям, згідно якого з карткового рахунку ОСОБА_5 13.04.2017 року було знято готівкою 15000 грн.
-протоколом огляду ДВД диску із матеріалами фотофіксації з банкомату ПАО «ПУМБ» по вул. Базарній , 11 у м. Запоріжжі.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умиснi дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.
Так, ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості, на обліках у лікаря психіатра або нарколога не перебуває, власної родини немає, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини.
Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді арешту, що буде відповідати принципам та меті його призначення. При цьому підстав для призначення покарання із випробуванням не вбачається з огляду на дані біографії обвинуваченого, а саме наявність трьох судимостей, які не зняті та не погашені, що свідчить до схильність обвинуваченого до протиправної поведіки.
Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілого ОСОБА_5 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 через банківську мережу заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 на загальну суму 15000 грн., які знаходились на кредитній картці потерпілого. При цьому потерпілим окрім повного погашення усієї суми тіла кредиту було здійснено перерахування на користь банку додатково 2087 грн. Оскільки потерпілим не було підтверджено цільове призначення додатково сплачених коштів, які були ним перераховані на виконання кредитного договору із банком, вказана сума не відноситься до прямих реальних збитків, які були заподіяні потерпілому, суд приходить до висновку про те, що стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого підлягає сума шкоди, яка встановлена у судовому засіданні у розмірі 15000 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох місяців арешту.
Строк відбуття покарання обраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_3 .
Підстав для обрання запобіжного заходу до дня набрання вироком суду чинності немає.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди від злочину у розмірі 15000 грн. В іншій частині позову відмовити.
Речові докази : два ДВД-диск та чотири роздруковані фотокартки зберігати у матеріалах провадження суду.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1