Справа № 445/2395/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 жовтня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Яворів Львівської області, проживаючої на адресою: АДРЕСА_1 , працюючої на посаді вихователя дошкільного навчального закладу № 4 «Малятко» в м. Золочеві, Львівської області, інваліда ІІІ групи, одруженої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 137 КК України, -
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи вихователем дошкільного навчального закладу № 4 «Малятко», що знаходиться за адресою: м. Золочів, вул. Мазепи, 6, 22 липня 2016 року, близько 15 години 00 хвилин, під час виховної роботи з малолітніми дітьми, у порушення вимог посадової інструкції, а саме: неналежно виконуючи свої посадові обов`язки щодо охорони життя та здоров`я ввірених їй групи дітей, через несумлінне ставлення до них, не приділяючи належної уваги за доглядом малолітніх дітей, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча повинна була та могла їх передбачити, залишила останніх без нагляду, в результаті чого малолітній ОСОБА_6 , перебуваючи поза її наглядом, підстрибував на ліжку, впав з нього та отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини лівої ключиці, який відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 135/2016 від 25.07.2016 року по ознаці тривалого розладу здоров`я відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Такі дії обвинуваченої, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 137 КК України, як неналежне виконання професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх, внаслідок недбалого ставлення до них, що спричинило інші тяжкі наслідки.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, заперечила повністю та пояснила, що працює на посаді вихователя в дитячому садочку № 4 «Малятко» понад 20 років. Свої посадові обов`язки виконує сумлінно, жодних випадків травматизму за час її роботи із ввіреними їй дітьми не траплялось. Із вимогами своєї посадової інструкції та правилами внутрішнього трудового розпорядку ознайомлена.
На період літніх канікул та відпусток дитячі садочки міста Золочева припиняють своє функціонування, окрім садочку № 4 «Малятко», тому на період червня-липня до даного виховного закладу батьки тимчасово приводять дітей, які фактично навчаються в інших дошкільних закладах. Потерпілий ОСОБА_6 почав відвідувати садочок №4 «Малятко» орієнтовно з початку липня 2016 року.
22 липня 2016 року вона виконувала свої посадові обов`язки та перебувала на своєму робочому місці. Вказала, що у її підпорядкуванні перебуває помічник вихователя ОСОБА_7 , яка допомагає їй у виконанні посадових обов`язків.
Близько 08.30 год. потерпілого ОСОБА_6 до садочку привела його мати.
Згідно розкладу, о 08.50 год. вона провела з дітьми зарядку. Потерпілий був на ній присутнім, жодних скарг на своє здоров`я не висловлював, виконував усі вправи разом з іншими дітьми. Загальна кількість дітей в групі цього дня становила 13 осіб. Після сніданку вона проводила з дітьми урок розвитку мовлення, що тривав орієнтовно до 10.00 год. Потім діти грались в приміщенні ігрової кімнати настільними іграми, о 10.20 год. разом з дітьми вона вийшла на прогулянку, яка тривала до 12.00 год. Згодом діти мали обід, який тривав приблизно до 13.00 13.15 год. Після цього діти проходять гігієнічні процедури, роздягаються та йдуть спати. Сонний час приблизно триває до 15.15 год., після цього за розкладом у дітей полуденок та заняття.
Цього дня, вона поклала дітей спати орієнтовно о 13.15 год.
Близько 15.10 год., так як це визначено розкладом, помічник вихователя ОСОБА_7 пішла до приміщенні кухні, щоб отримати полуденок для дітей та принести його до приміщення ігрової кімнати. ЇЇ не було близько 5-7 хвилин. В цей час вона залишилась з дітьми сама.
Про обов`язок не залишати дітей без нагляду їй було відомо. Однак, діти почали прокидатись, троє з них захотіли до туалету, а тому вона разом з ними залишила приміщення спальні та супроводжувала їх до вбиральні. Вказує, що це також відноситься до її безпосередніх посадових обов`язків, відмовити дітям у проханні відвідати туалет вона не може та повинна їм у цьому допомогти, оскільки вони ще малого віку та не можуть самостійно себе обслуговувати.
Решту дітей, в тому числі і потерпілого ОСОБА_6 , вона залишила самих в приміщенні спальні орієнтовно на 7 хвилин, при цьому, вона бачила, що потерпілий вже також прокинувся, однак, продовжував перебувати в ліжечку.
З вбиральні вона повернулась одночасно із помічником ОСОБА_7 , яка принесла полуденок. Вона одразу пішла до спальні та почала одягати дітей, ОСОБА_7 в цей час розкладала полуденок.
Зайшовши до приміщення спальні, діти сказали їй, що ОСОБА_6 був не слухняним, стрибав на ліжечку та впав з нього. Вона почала одягати потерпілого, останній поскаржився на біль в руці, однак він не плакав, пояснити, що трапилось потерпілий достеменно не зміг, на запитання відповідав не чітко.
Ввечері потерпілого забрала його мама. Наступного дня вона телефонувала до матері потерпілого та довідалась, що у нього травмована рука.
Вказує, що їй дуже прикро за цей інцидент, однак, передбачити, що потерпілий може впасти з ліжечка та отримати травму вона не могла.
Оцінивши покази обвинуваченої ОСОБА_4 , що були надані нею в ході судового розгляду кримінального провадження, заслухавши покази свідків та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, є доведеною та підтверджується наступним.
Допитана в судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_8 , яка являється його матір`ю, пояснила, що 22 липня 2016 року вона відвела свого сина до дитячого садочку. №4 «Малятко». Ввечері цього ж дня, забираючи сина з навчального закладу він повідомив, що у нього болить рука, його настрій був пригніченим. Разом з дитиною вона поїхала до лікарні, син був оглянутий лікарями, йому було зроблено рентген, діагностовано перелом руки, одразу було накладено гіпс. При цьому, син повідомив їй, що його вдарила вихователька, з ліжечка він не падав, до цього вона не помічала, щоб син її обманював.
Неповнолітній свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні у присутності законного представника та психолога пояснила, що пригадує, як вона перебувала минулого літа у садочку. Разом з дітьми вона спала, прокинувшись деякі з дітей пішли з вихователем в туалет, вона, ОСОБА_10 та інші діти залишились в спальні. В цей час вихователя не було, ОСОБА_10 був не чемним, стрибав по ліжечку та впав. Вихователька нікого з дітей не била.
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що працює на посаді завідувача дитячого садочка № 4 «Малятко». Обвинувачену знає давно, така зарекомендувала себе з позитивної сторони, працює в садочку понад 20 років. Потерпілий ОСОБА_6 почав відвідувати садочок № 4 «Малятко» з початку липня 2016 року. Безпосереднім свідком події вона не була, про травму руки потерпілого вона довідалась від ОСОБА_4 22.07.2016 року та сказала їй повідомити про це батьків дитини. Зазначила, що у своїй діяльності вихователь дитячого садочка та її помічник керуються посадовими інструкціями. Такі інструкції в садочку № 4 «Малятко» розроблені, ОСОБА_4 із своєю посадовою інструкцією ознайомлена. Звернула увагу, що дітям у віці до п`яти років заборонено самостійно виходити до туалету. Щодо вказано інциденту проводилось розслідування, за наслідками якого обвинуваченій було оголошено догану.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що працює в дошкільному навчальному закладі №4 «Малятко» на посаді помічника вихователя. 22 липня 2016 року вона перебувала на роботі разом з обвинуваченою ОСОБА_4 . Згідно встановленого графіку, о 15.10 год. вона пішла до приміщення кухні, де мала отримати порції полуденку для дітей. ОСОБА_4 перебувала в цей час в приміщенні спальні з дітьми. Полуденок вона забирала близько 5 хвилин, в подальшому повернулась до приміщенні ігрової кімнати. В час її відсутності обвинувачена повела дітей до туалету, решта дітей залишились в приміщенні спальні без нагляду. При цьому свідок підтвердила, що вихователь та помічник вихователь не можуть залишати дітей без нагляду.
Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_13 надала пояснення, що працює вихователем в садочку №4 «Малятко», знає обвинувачену як хорошого педагога. Потерпілого ОСОБА_6 пригадує, запам`ятала його, оскільки він був дуже активною та не посидючою дитиною. Як вихователю їй відомо, що такий несе відповідальність за охорону життя та здоров`я дітей, однак, здійснювати нагляд за всіма дітьми одночасно є досить важко.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надала пояснення, що в липні 2016 працювала на посаді медсестри в садочку №4 «Малятко», де заміняла там іншого працівника. Вранці 22 липня 2016 року, під час сніданку, оглядала дітей, в тому числі дітей з групи ОСОБА_4 . Жодних скарг на стан здоров`я від потерпілого ОСОБА_6 чи інших дітей не було. Після обіду, помічник вихователя повідомила її, що у потерпілого болить рука. Вона оглянула дитину, причину болі потерпілий не повідомив, даний випадок вона не фіксувала, оскільки травм у дитини вона не виявила, повідомила про цей випадок лише завідувача дитячого садочку. Помічник вихователя сказала її, що потерпілий був не слухняним та можливо впав з ліжечка.
Окрім цього, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
-завіреною копією трудової книжки ОСОБА_4 , з якої вбачається, що остання працює на посаді вихователя дошкільного навчального закладу № 4 «Малятко» відділу освіти Золочівської районної державної адміністрації з 01 січня 2016 року, до цього працювала в цьому ж садочку на посаді вихователя з 10 березня 1997 року;
-списком дітей другої молодшої групи ДНЗ № 4 «Малятко» за 22 липня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 був присутнім на заняттях цього дня;
-орієнтованою інструкцією з безпеки діяльності працівників дошкільного закладу під час навчально-виховного процесу, відповідно до якої педагогічні працівники відповідають за охорону життя та здоров`я вихованців групи, в якій вони працюють, забезпечують їх виховання, навчання і розвиток (пункт 1.8), педагогічні працівники у приміщенні дошкільного закладу повинні бути уважними до дітей не залишати їх без нагляду (пункт 3.1.2). З вимогами даної інструкції ОСОБА_4 ознайомлена 02.09.2015 року, що стверджується її підписом, чого обвинувачена в судовому засіданні не заперечила;
-завіреною копією посадової інструкції вихователя, що затверджена завідувачем дитячої установи №4, відповідно до якої вихователь несе повну відповідальність за охорону життя і здоров`я, за виховання і навчання дітей своєї вікової групи у відповідності з Статутом, програмою виховання та навчання (розділ 3,5). З посадовою інструкцією вихователя ОСОБА_4 ознайомлена 03 вересня 2015 року, що засвідчено її підписом, чого обвинувачена в судовому засіданні не заперечила;
-повідомленням Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації №08.10/3540 від 07.11.2016 року, з якого вбачається, що за результатами службового розслідування з приводу травмування ОСОБА_6 , ОСОБА_4 притягнута до дисциплінарної відповідальності у виді догани за неналежне виконання посадових обов`язків;
-копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зборівського районного управління юстиції Тернопільської області, з якого вбачається, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент вчинення правопорушення такий був неповнолітнім;
-висновком експерта №135/2016 від 25.07.2016 року, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено закритий перелом середньої третини лівої ключиці, який утворився від дії тупого предмету, внаслідок дії сили по осі кістки, характерний для утворення при падінні на плече чи витягнуту руку, міг утворитись 2.07.2016 року, по ознаці тривалого розладу здоров`я відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Покази неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , що був допитаний в судовому засіданні у присутності психолога та законного представника, суд до уваги не бере, оскільки, в силу свого вікового розвитку, такий фактично жодних обставин кримінального правопорушення не повідомив, пригадати та описати події свого травмування не зміг.
Суд звертає увагу, що в своїх показах обвинувачена ОСОБА_4 не заперечила, що залишила дітей в приміщенні спальні без нагляду, хоча знала та розуміла, що ці дії суперечать її посадовим обов`язкам.
Більше того, як вихователю, який спілкується із дитиною впродовж декількох тижнів їй було відомо, що потерпілий є досить активною дитиною та має не посидющий характер, що помітила та підтвердила в своїх показах інший вихователь цього ж дитячого садка свідок ОСОБА_13 .
Із наданих в судовому засіданні показів обвинуваченої вбачається, що вона розуміла, що залишає дітей в приміщенні спальні без нагляду, однак розраховувала швидко повернутись, окрім цього, сподівалась, що за час її відсутності повернеться її помічник, а тому діти не залишаться без нагляду. Падіння потерпілого передбачити вона не могла.
На переконання суду, таке усвідомлене ставлення до вчиненої дії і є недбалістю, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 , в силу свого професійного досвіду, повинна була і могла усвідомлювати, що за час перебування дітей без стороннього нагляду, такі можуть травмуватись.
Суд не бере до уваги доводів сторони захисту, що обвинувачена постала перед вибором залишити дітей в приміщенні спальні без нагляду чи не супроводжувати вихованців до приміщення вбиральні, оскільки за обставинами кримінального провадження, ОСОБА_4 мала реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки в повній мірі, не залишати дітей без нагляду, що є її першочерговим завданням, дочекатись повернення помічника, тим самим убезпечити здоров`я дітей, в тому числі потерпілого, від потенційної загрози.
З урахуванням наслідків, що настали, які перебувають у причинному зв`язку з діями обвинуваченої, суд характеризує її діяння як неналежне виконання професійних обов`язків, спрямованих на охорону життя та здоров`я дітей, що спричинило тяжкі наслідки для неповнолітнього потерпілого, а тому правова кваліфікацій її дій за ч. 2 ст. 137 КК України є вірною.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяного злочином наслідку, особу обвинуваченої, яка характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, її відношення до вчиненого, наявну у неї ІІІ групу інвалідності, а також захворювань серця та нирок.
З урахуванням вищевказаних обставин, а також те, що злочин вчинений з необережності, що певною мірою знижує ступінь суспільної небезпечності діяння і її особи, відсутність обставин, що обтяжують покарання, позиції законного представника потерпілого, реалізуючи принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на три роки із застосуванням статей 75, 76 КК України та без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Не призначаючи обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд виходить з того, що обвинувачена має досить значний стаж роботи на посаді вихователя, позитивно характеризується колегами та керівництвом, займана посада є її єдиним місцем праці.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст. 65,75,76, ч. 2 ст. 137 КК України, ст. 368-371, 373,374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України та призначити їй покарання у виді обмеження волі строком на три роки, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 11 жовтня 2017 року.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1