АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-1147/11Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/279/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядоку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

при секретарі- ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження № 11-кп/789/279/17 за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 18.09.2017 року стосовно ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього увязнення у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 18.09.2017 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) строку попереднього увязнення за період з 18 листопада 2011 року по 11 жовтня 2012 року у строк покарання за вироком Тернопільського міськрайнного суду від 18.04.2016 року, яким його засуджено за ч.2 ст.185 КК України, ст.71 КК України .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду у звязку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним осбтавинам провадження та неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальість. Вказує, що на момент набрання чинності вищезгаданим Законом, а саме 24.12.2015 року, ОСОБА_6 не перебував у місцях позбавлення волі, а згідно ухвали Маневицького районного суду Волинської області від 05.05.2015 року був умовно-достроково звільнений від відбування призначеного покарання у вигляді побавлення волі. В обгрунтування доводів апеляції також посилається на те, що статтею 51 КК України визначено види покарання, серед яких не зазначеного такого виду покарання як умовно-дострокове звільнення, водночас у розділі ХІІ Звільнення від покарання та його відбування КК України, а саме ст.81 КК України передбачено таку підставу як умовнодострокове звільнення від відбування покарання. Тобто на момент набрання чинності Законом ОСОБА_6 не відносився до кола осіб, щодо яких можуть бути застосовані положення даного закону, адже станом на 24.12.2015 рік покарання у виді позбавлення волі він не відбував в звзку з тим, що був умовно-достроково звільнений від його відбування. А тому вважає висновок суду про можливість застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст.72 КК України зі змінами, неправильним, а тому просить постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, пояснення засудженого, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 лютого 2012 року засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 19 квітня 2007 року у виді 5 місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п"ять) місяців. Ухвалою апеляційним суду Тернопільської області від 16 травня 2012 року вказаний вирок змінено та остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_6 визначено 4 (чотири) роки 2 місяці 15 днів.

Вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 червня 2012 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно вироку Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2012 року, ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч.1,4 ст. 70 КК України, остаточно призначено покарання із врахуванням вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 14 червня 2012 року, у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Вказаним вироком, ОСОБА_6 повністю зараховано в строк призначеного покарання відбуте покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі з 18 листопада 2011 року по 25.09.2012 року. Вказаний вирок набрав законної сили 11 жовтня 2012 року.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 05 травня 2015 року, ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбутий термін 1 рік 21 день.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2016 року ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25 вересня 2012 року, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 оскаржив цей вирок в апеляційному порядку. Єдиною підставою для скасування судового рішення у апеляційній скарзі він зазначив незарахування у відповідності до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) у строк покарання терміну попереднього увязнення за період з 18 листопада 2011 року по 11 листопада 2012 року за вироком Заліщицького районного суду від 25.09.2012 року, невідбуте покарання за яким частково приєдно в порядоку ст.71 КК України до вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2016 року , яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України . Ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області від 6 липня 2016 року у задоволенні апеляції ОСОБА_6 відмовлено, роз"яснено право на оскарження ухвали у касаційному порядку.

Відповідно до ст.124 Конституції України рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов"язковому виконанню на всій території України.

Таким чином, клопотання засудженого про зарахування строку попереднього увязнення у строк покарання за період з 18 листопада 2011 року по 11 листопада 2012 року за вироком Заліщицького районного суду від 25.09.2012 року вже вирішено судом, рішення суду набрало законної сили, а тому не може вирішуватись повторно в порядку виконання вироку.

Отже, апеляцію прокурора слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з постановленням нової, якою у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, ст. 72 КК України, колегія суддів, - П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 18.09.2017 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього увязнення в строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року).

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2