Справа № 306/1490/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

08.09.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2017 року обвинувальний акт, складений і затверджений щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плоске Свалявського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не працюючого, не судимого,
за ч. 2 ст. 121 КК України, повернуто керівнику Мукачівської місцевої прокуратури.
В ухвалі суду вказується на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки в такому слідчий, не врахувавши положень ст. 55 КПК України, зазначив, що потерпілою у кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , яка померла. Крім того, в ухвалі вказується на те, що органом досудового розслідування не виконано вимоги ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 06.04.2017, яка ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.05.2017 залишена без зміни.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що підстави, на які послався суд при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту, є необґрунтованими, оскільки не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, яка визначає загальні вимоги до обвинувального акту, а сама ухвала не містить чіткого визначення вимог, які ставить суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору. Крім того, посилається на те, що, приймаючи рішення, суд не звернув уваги, і не дав належної оцінки тому, що під час досудового розслідування близькі родичі та члени сім`ї потерпілої ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовилися від залучення їх у якості потерпілих, оскільки не мають претензій до обвинуваченого, про що написали відповідні заяви. Також, вказує й на те, що під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений та захисник просили призначити судовий розгляд кримінального провадження й, що прийняте рішення призводить до необґрунтованого затягування розгляду кримінального провадження в розумні строки. Просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу й просив її задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , неявка яких з урахуванням положень ст. 405 КУпАП не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що апеляційним судом адвокату та обвинуваченому своєчасно надіслані повідомлення, в яких указується про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому враховується те, що відомості про поважність причин неявки адвоката ОСОБА_9 та обвинуваченого чи заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін до апеляційного суду не надходили.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 прокурору, а висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, оскільки в такому слідчий, не врахувавши положень ст. 55 КПК України, зазначив, що потерпілою у кримінальному провадженні є ОСОБА_8 , яка померла, колегія суддів визнає такими, що не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як убачається зі змісту обвинувального акту, такийпідписаний слідчим і затверджений прокурором, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і до нього додано всі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки (а. к. п. 1-4), у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги про те, що підстави, з яких повернуто обвинувальний акт, не відповідають положенням ст. 291 КПК України, колегія суддів визнає такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
Однак, як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, вищевказані доводи прокурора суд першої інстанції безпідставно залишив поза увагою, у зв`язку із чим, прийшов до незаконного висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, при цьому, не врахувавши положення ч. 7 ст. 55 КПК України, у тому числі й те, що дане кримінальне провадження не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, а тому, доводи апеляційної скарги і в цій частині визнаються обґрунтованими й такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів, проаналізувавши зміст оскаржуваної ухвали місцевого суду, визнає й доводи апеляційної скарги про те, що ухвала не містить чіткого визначення вимог, які ставить суд, повертаючи обвинувальний акт.
З урахуванням вищенаведеного, висновок місцевого суду про те, що органом досудового розслідування не виконано вимоги ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 06.04.2017, яка ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23.05.2017 залишена без зміни, колегія суддів не визнає обґрунтованим, таким, що також суперечить фактичним обставинам справи.
На будь-які інші порушення закону, які би давали підстави для повернення обвинувального акта в ухвалі суду не вказується й такі в матеріалах кримінального провадження відсутні.
Тому, колегія суддів вважає, що повернення обвинувального акту із зазначених в ухвалі підстав, призведе до затягування розгляду кримінального провадження, і як наслідок, до порушення передбачених ст. 28 КПК України розумних строків судового розгляду, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги й у цій частині є обґрунтованими.
Водночас, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, що є одним з основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справ неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
Отже, з наведеного вбачається, що судом першої інстанції порушені вимоги кримінального процесуального закону при прийнятті рішення про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку із чим, оскаржувана ухвала як незаконна та необґрунтована підлягає скасуванню із призначенням розгляду обвинувального акту в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Керуючись ст. ст. 291, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 липня 2017 року, якою обвинувальний акт, складений і затверджений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, повернуто керівнику Мукачівської місцевої прокуратури, скасувати, призначивши кримінальне провадження до розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: