Справа № 214/693/18
1-кп/214/441/18
03 квітня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , приблизно о 12 год. 20 хв. 11.12.2017 року, знаходячись біля гаражу будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, під приводом покупки колісного транспортного засобу мопеда марки «Viper», модель 125j, номер шасі та рами НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_2 , 2007 року випуску, вартість якого відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №15/12.2/21 від 24.01.2018 року складає 13 581,78 грн., який належить ОСОБА_5 , взяв ключі у потерпілого з метою проїхатися, власноручно запустив двигун та керуючи даним мопедом, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 13 581,78 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.289 КК України, за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України визнав в повному обсязі по обставинах зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що у вечірній час доби, наприкінці 2017 року, точну дату та час не пам`ятає, він приїхав до ОСОБА_5 в район вулиці Бикова м. Кривого Рогу, під приводом придбати у нього мопед, однак не маючи такого наміру, отримавши від останнього ключі від мопеду з метою начебто протестувати його, він поїхав на мопеді по вулиці, назви якої не пам`ятає, в район готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Після чого за допомогою мобільного зв`язку, він домовився про продаж вказаного мопеду, який і продав раніше невідомій особі за 3000 грн. Не заперечує проти завдоволення цивільного позову в повному обсязі, щиро кається у скоєному злочині та просить його суворо не карати.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.
Після з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.1 ст.289 КК України.
Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282).
Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т.1 а.с.38).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується нейтрально (Т.1 а.с.36), раніше не судимий (Т.1 а.с.35), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (Т.1 а.с.38, 40).
Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 , повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, однак, із застосуванням ст.75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст.75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_3 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засідання не заперечував з приводу задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 .
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі ст.ст.16, 1166 ЦК України, ст.174 ЦПК України, відповідно до ст.ст. 61, 368 КПК України, позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та заподіяної моральної шкоди підлягають задоволенню частково.
Так, суду надані докази про вартість спричиненої обвинуваченим шкоди у розмірі 13 581,78 грн. (Т.1, а.с.23-24) , крім того суд сприймає позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , в розумінні ч.1 ст.206 ЦПК України, як повне визнання позову в цій частині, а отже суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого 13 581 грн. 78 коп. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.
Відповідно до п.п.3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи встановлені судом обстапвини, суд приходить до висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_5 емоційних, душевних, моральних страждань і переживань, котрі негативно позначилися на моральному стані останнього.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 00 копійок (Т.1 а.с.16).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 00 копійок (Т.1 а.с.16).
- шолом червоного кольору з наклейками з написом «ARAI», який переданий на зберігання ОСОБА_5 залишити у останнього, дозволивши використовувати та розпоряджатися ним на власний розсуд (Т.1, а.с.17).
Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 13 581,78 грн. (тринадцять тисяч пятсот вісімдесят одна) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопрушенням матеріальної шкоди та 7 000 грн. моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1