Справа № 216/3084/15-к
Провадження № 1-кп/216/132/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.04.2017 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 квітня 2017 року.
У судовому засіданні поставлено на обговорення питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зміну запобіжного заходу чи його скасування.
Згідно із інформаційним повідомленням Криворізького УВП № 3 УДПС України в Дніпропетровській області від 05 квітня 2017 року № К-3/19-1101 ОСОБА_4 прибув до КУВП № 3 28 квітня 2015 року з діагнозом: Віл-інфекція ІV клінічна стадія хронічна наркоманія, хронічний гепатит С. Перебуває на диспансерному обліку у лікаря терапевта, психіатра та отримує лікування в МСЧ з діагнозом Віл-інфекція ІV клінічна стадія хронічна наркоманія, хронічний гепатит С, Лімфоаденопатія, ХОЗЛ, пневмофіброз, Гііпертонична хвороба ІІІст.СНІІ, стеноз ниркової артерії, Хронічна ниркова недостатність ІІ. Перебуває на обліку в Криворізькому ЦСНІДу за № Ц-750 від 23 липня 2014 року. З 01 квітня 2016 року ОСОБА_4 отримує ВААРТ-терапію з Криворізького ЦСНІДу. На теперішній час ОСОБА_4 проходить курс лікування в медичній частині КУВП № 3. Виконуються всі рекомендації, надані спеціалістами, але незважаючи на лікування, призначене лікарями, стан хворого погіршується. Станом на 05 квітня 2017 року ОСОБА_4 потребує тривалого стаціонарного лікування у багатопрофільній лікарні, стан хворого розцінюється як важкий.
Ураховуючи зазначені обставини, прокурор у судовому засіданні не заперечував проти зміни обвинуваченому обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила суд змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби, враховуючи його стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації. Крім того, послалась на таке.З 28 квітня 2015 року ОСОБА_4 перебуває у КУВП №3. Через досить тривале перебування під вартою (майже два роки) у ОСОБА_4 значно погіршився стан здоров`я. Протягом двох років він не отримує належного медичного догляду та терапії, йому не проводять належні медичні обстеження. Підзахисний неодноразово звертався до медичної частини СІЗО з заявою щодо проведення йому медичного обстеження, але його прохання безпідставно ігноруються, що призвело до того, що з квітня 2017 року ОСОБА_4 знаходиться у Криворізькому слідчому ізоляторі (медсанчастині) № 3 та, навіть не дивлячись на свій досить тяжкий стан, він взагалі не отримує належного медичного догляду та лікування. Разом з тим керівництво СІЗО неодноразово не надало можливості бригаді швидкої допомоги направити ОСОБА_4 до лікарні для надання йому необхідного лікування, посилаючись на те, що у вільному розпорядженні не має конвою. Отже, через злочинну бездіяльність керівництва СІЗО, на її думку, ОСОБА_4 може втратити життя, а зміна запобіжного заходу на домашній арешт та фактичне перебування на волі дозволить йому отримати належну медичну допомогу. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, родину та перешкоджати судовому розгляду намірів не має. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Згідно принципу правової визначеності, принципу презумпції невинуватості, особа вважається невинуватою, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. У справі «Єлоєв проти України» (Заява № 17283/02), рішення Європейського суду з прав людини від 6 листопада 2008 року, суд зазначив, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа «Буткевічюс проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania), № 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II). У справі «Третьяков проти України» ЄСПЛ констатує, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою. Окрім всього вищевказаного, просить звернути увагу суду на лист-клопотання від керівника Благодійної організації «Центр соціальної реабілітації наркозалежних «Свобода», в якому він вказує про те, що адміністрація Центру «Свобода», за бажанням ОСОБА_4 , бере на себе зобов`язання в розміщені його в реабілітаційному центрі «Свобода», в якому з ним будуть проводитися роботи та бесіди, спрямовані на придбання християнських цінностей та допомога у звільненні від шкідливих звичок. Вона вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та надасть йому змогу звернутися до лікарні для надання йому належної медичної допомоги.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.
Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченого главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється провадженні, вік та стан його здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини, наявність у підозрюваного постійного місяця роботи або навчання, репутацію підозрюваного, наявність судимостей.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.
Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.
Також згідно із пунктом 3 статті 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про необхідність зміни ОСОБА_4 раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а саме на домашній арешт, ураховуючи вищенаведене.
Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194, 205, 331 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт строком на два місяці, тобто до 20.06.2017 року.
Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатись із м. Кривого Рогу Дніпропетровської області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання або реєстрації та роботи;
- не залишати приміщення будинку АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 години до 08.00 години.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою контролю передати для виконання до Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала підлягає негайному виконанню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в приміщенні Криворізького УВП № 3 УДПС України в Дніпропетровській області та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1