Справа № 369/4931/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1260/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 07.12.2017

УХВАЛА
Іменем України
07 грудня 2017 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

представників потерпілого адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянула у закритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000451 за обвинуваченням ОСОБА_14 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.146, ч. 2 ст.147, ч. 3 ст.187, ч. 2 ст.189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.289 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, -
Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :
До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000451 за обвинуваченням ОСОБА_14 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.146, ч. 2 ст.147, ч. 3 ст.187, ч. 2 ст.189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.289 КК України.

Ухвалою від 12.10.2017 року вказаний обвинувальний повернуто прокурору дляусунення недоліків. Обґрунтовуючи своє рішення, суд послався на те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить формулювання обвинувачення, які не є конкретними та зрозумілими, а саме: не зазначені мотиви та мета, через які обвинувачені попередньо домовились про спільне вчинення злочинів, не зазначені мотиви та мета вчинення обвинуваченими злочинів, передбачених ч. 3 ст.187, ч. 2 ст.189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.289 КК України. В обвинуваченні не конкретизовано якими саме діями обвинувачені вчинили злочин, передбачений ч.2 ст. 146 КК України, а якими злочин, передбачений ч.2 ст. 147 КК України. Відсутність конкретного формулювання обвинувачення порушує право обвинувачених знати у вчиненні якого саме кримінального правопорушення їх обвинувачують.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акту у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що в фактичні обставини в обвинувальному акті викладені в повному обсязі, із дотриманням вимог ст. 91 КПК України. Твердження суду про неконкретність пред`явленого обвинувачення фактично є аналізом висунутого обвинувачення, що не вправі робити суд під час підготовчого судового засідання і свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора потерпілий ОСОБА_8 просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін. Вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а обвинувальний акт неповним та таким, що не відповідає обставинам справи та вимогам КПК, оскільки прокуратура навмисно, з порушенням кримінального процесуального законодавства, звузила коло обвинувачених, виділивши матеріали в окреме провадження, не провела всіх належних слідчих дій, не пред`явила кожному з обвинувачених конкретне та обгрунтоване обвинувачення та не виконали ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.11.2013 року, від 04.06.2014 року, від 08.10.2014 року, від 29.05.2015 року, від 23.07.2015 року, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.07.2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 24.07.2014 року, від 02.12.2014 року, від 08.07.2015 року, від 15.09.2015 року та від 15.09.2016 року.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, потерпілого та його представників, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_13 який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На думку колегії суддів, даних вимог кримінального процесуального закону органом досудового розслідування дотримано не було.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того Європейський суд з прав людини нагадує,що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції , п. 54).
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. Так, в обвинувальному акті не розмежовані дії обвинувачених щодо злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146 та ч. 2 ст. 147 КПК України.

Колегія суддів, враховуючи практику ЄСПЛ, погоджується з висновком суд першої інстанції, що такий виклад фактичних обставин вчинення злочинів, їх правова кваліфікація та формулювання є неконкретним, незрозумілим і таким, що робить неможливим здійснення судового провадження у цій справі та відповідний правовий захист як обвинувачених, так і можливості потерпілого захищати свої права, оскільки у відповідності до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

За таких обставин колегія суддів знаходить за необхідне ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення. а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.10.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000451 за обвинуваченням ОСОБА_14 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.146, ч. 2 ст.147, ч. 3 ст.187, ч. 2 ст.189, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.289 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :