Справа № 206/4385/16-к
Провадження № 1-кп/206/12/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" січня 2018 р. Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Самарського районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпро кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000440 та № 0000986 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 28.09.2011 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 122, ст.ст. 75,76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки;
- 21.12.2011 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднане не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 28.09.2011 року і остаточно визначено покарання 1 рік 3 місяці позбавлення волі. Звільнився з Божковської ІК № 16 Полтавської області 27.06.2013 року по відбуттю строку покарання;
- 07.08.2014 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років
позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
-27.10.2014 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки.
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 289, ч. 3 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
захисника- адвоката ОСОБА_14 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16
ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2016 року в проміжок часу між 03 год. 30 хв. та 03 год. 38 хв. обвинувачений ОСОБА_8 прибув до огорожі будівельного магазину, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_2 , де в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи свій злочинний умисел, обвинувачений переліз через паркан огорожі будівельного магазину, де побачив припаркований автомобіль марки ВАЗ 2106 державний номерний знак НОМЕР_1 світло бежевого кольору ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_2 номер двигуна НОМЕР_3 , що належав гр.-ну ОСОБА_15 , і в цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням в інше сховище, після чого обвинувачений, реалізуючи виниклий злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом,діючи таємно, повторно, всупереч волі власника, побачивши, що двері автомобіля не зачинені, відчинив їх, та через відкриті ворота огорожі виштовхав автомобіль назовні, та покотив його, не вмикаючи двигун, до будинку АДРЕСА_3 , де його і залишив, тим самим повторно незаконно заволодів вказаним автомобілем, причинивши потерпілому ОСОБА_15 згідно з висновком судово-автотоварознавчої експертизи № 115/16А, матеріальну шкоду в розмірі 25540 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 21 серпня 2016 року об 11 годині 50 хв., знаходячись біля кіоску «Апрель» ФОП ОСОБА_16 , розташованого в будинку АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, за допомогою дерев`яної палиці зламав навісний замок на дверях даного кіоску, проникнувши в середину кіоску,після чого в той же день близько 11 год. 53 хв., перебуваючи в приміщенні кіоску, на столі з права від входу в підсобне приміщення кіоску побачив картонну коробку, в якій знаходився білий поліетиленовий пакет з грошовими коштами в сумі 15000 грн., які ОСОБА_8 , діючи таємно, з корисливих мотивів, викрав, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому ФОП ОСОБА_16 матеріальний збиток на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, суду показав, що як у вказані дні, так і в інші дні будь яких злочинів не скоював, постійно знаходився вдома зі своєю вагітною дружиною. Вказав, що на оглянутих судом відеозаписах з камер відеоспостережень по епізоду крадіжки з кіоску «Апрель» зафіксована особа чоловічої статі, вдягнена в одяг, зовні схожий на його одяг, але категорично спростовував факт того, що на даних записах зафіксований був він.
Потерпілий ОСОБА_15 суду показав, що викрадений автомобіль він придбав за деякий час до крадіжки, тому переоформити його не встиг. Даний автомобіль він ставив за усною домовленістю з працівниками сусіднього будівельного магазину у дворі магазину (госпдворі), який огороджений парканом, і розташований на відстані близько 50 метрів від його місця роботи. В квітні 2016 року він як завжди приїхав на добову зміну, поставивши свій автомобіль у госпдворі магазину. А наступного дня, коли після роботи мав намір поїхати додому, прийшов до госпдвору магазину, де не виявив свого автомобіля, при цьому ворота були відчинені. Охоронець магазину сказав, що він не спав майже до 2 годин ночі, нічого підозрілого не чув та не бачив. Про скоєне викрадення автомобіля він, потерпілий, повідомив в правоохоронні органи . Пізніше зі своїм товаришем вони приїздили до житлового масиву Ігрень та ходили питали у місцевих жителів про викрадений автомобіль і хтось з місцевих їм сказав, що житель мікрорайону ОСОБА_17 разом з якимось чоловіком пропонували на продаж деталі його автомобіля. При цьому потерпілий зазначив, що автомобіль був примітний, оскільки на ньому були примітні молдінги, намальовані на дверцятах китайські ієрогліфи.
Пізніше працівниками поліції йому було повернуто кузов автомобіля.
Потерпілий ОСОБА_16 суду проказав, що йому та його дружині належить кіоск магазин «Апрель», що розташований по АДРЕСА_4 . 21.08.2016 року вранці він заїхав до кіоску та передав продавчині кіоску ОСОБА_18 15 тис. грн. для розрахунку з постачальниками продукції, грошові кошти були номіналом 100, 200 та 500- гривневими купюрами. Частину грошей 5 тис. грн.. він брав в борг у батьків. В цей день вони з дружиною поїхали на весілля до родичів. При передачі грошей продавчині жодної сторонньої людини в кіоску не було. Але невдовзі подзвонила ОСОБА_19 та повідомила, що за її відсутності в приміщенні кіоску сталась крадіжка, і гроші було викрадено. Вони з дружиною покинули весілля родичів та змушені були повернутись до м. Дніпра. Оглянувши відеозаписи з камер відеонагляду, вони побачили, що крадіжку скоювали двоє, один з яких - ОСОБА_17 , якого , як постійного покупця та жителя жилмасиву, вони з дружиною та продавчинею впевнено впізнали. Проникнення в приміщення кіоску відбулось, коли злочинець через загратоване віконце розбив скло та відкрили замок, ОСОБА_17 в той день був вдягнений так само ,як і постійно ходив по вулиці - в темний одяг (футболку, шорти), темну кепку, та було добре видно татуювання на його руці. Про те, що в кіоску ведеться відеоспостереження, зазначено на дверях кіоску. Вони оглянули відеозапис з камери відео спостереження деревообробного підприємства, розташованого далі по вулиці, де також було видно цю особу, яка деякий час вешталась біля кіоску, потім недовго знаходилась в кіоску, а пізніше йшла по вулиці з іншою особою чоловічої статі.
Селезень ОСОБА_19 розповіла їм, що вона буквально на декілька хвилин залишила своє робоче місце, так як в неї захворіла дитина, і вона, оскільки проживає в 150 метрах від роботи, побігла до дитини,щоб дати їй ліки, і в цей час відбулась крадіжка.
Разом зі своїм родичем, ОСОБА_18 та її чоловіком ОСОБА_20 вони пішли додому до обвинуваченого, але останній не визнавав факту крадіжки. Мати та дружина ОСОБА_17 теж вказували на те, що останній спав вдома. Після цього він викликав наряд поліції, слідчо-оперативну групу, які почали з`ясовувати обставини крадіжки. Коли учасники СОГ під`їхали до кіоску, з ними в салоні автомобіля знаходився обвинувачений і до приміщення кіоску не заходили. Експерт знімала відбитки пальців. Спочатку мати ОСОБА_21 попрохала надати відео для підтвердження факту крадіжки саме її сином, після огляду якого ОСОБА_17 сказав, що готовий віддати гроші. Вони проїхали додому до ОСОБА_17 , той зайшов додому разом зі слідчим, і відмовився виходити та надати для огляду свою кімнату, тому слідчий повідомив, що не має права проводити зараз обшук в житловому приміщенні ОСОБА_17 , оскільки інший власник житла - його мати проти цього категорично заперечує. На відео було видно, що ОСОБА_17 здійснював крадіжку разом з іншим жителем жилмасиву - ОСОБА_22 , тому вони поїхали і до нього, але за місцем мешкання останнього не було. Зі слів матері та брата ОСОБА_23 , він пішов з дому вранці о 10 годині і зв`язку з ним не було.
Протягом цього часу мати ОСОБА_17 декілька разів дзвонила йому, потерпілому, з пропозицією відшкодувати шкоду в розмірі 3-4 тис. грн., але жодних дій до цього не застосувала і далі балачок справа не дійшла.
Свідок ОСОБА_16 дала суду аналогічні покази, зазначивши, що вона теж постійно працює в кіоску продавчинею, тому ОСОБА_17 , як постійного покупця, знала добре, тому після скоєної крадіжки на записах з камери відео спостереження впевнено впізнала останнього по одежі, татуюванню на руці . Також підтвердила, що ОСОБА_17 спочатку в присутності працівників слідчо - оперативної групи Самарського ВП визнав свою провину і зобов`язувався відшкодувати збитки, а потім зайняв позицію повного заперечення та не визнання провини.
Свідок ОСОБА_24 дала аналогічні покази, повністю підтвердивши обставини скоєння крадіжки грошових коштів з кіоску « Апрель». Також свідок зазначила, що двері кіоску зламані не були, оскільки, повернувшись з дому, вона не зразу виявила крадіжку, а крадіжку скоїли через вікно. З камер відеоспостереження можна було впевнено впізнати жителя ж/м Ігрень ОСОБА_17 , який живе в п`яти хвилинах ходьби від кіоску.
Свідок ОСОБА_25 суду показала, що знає ОСОБА_17 з дитинства, оскільки дружила з його батьками. Навесні 2016 року ( в квітні місяці ) рано вранці ОСОБА_23 прийшов до неї і сказав , що в нього «заглох» автомобіль та попросив залишити цей автомобіль у неї на подвір`ї до наступного дня, але автомобіль простояв у неї на подвір`ї біля 2-3 тижнів, хоча дім, де живе ОСОБА_17 зі своїми батьками, розташований за 3 квартали від її помешкання. Автомобіль був білого, або близького до нього кольору з чорною смугою, можливо були і якісь надписи. Пізніше вона побачила, що у дворі стоять колеса, дверцята від автомобіля. Оскільки автомобіль заважав їй, вона попросила матір ОСОБА_17 , щоб той забрав з її двору автомобіль, Пізніше вона побачила, що автомобіль розрізаний навпіл. На її питання чи угнав він цей автомобіль у свого батька, ОСОБА_17 відповів стверджуючи цю обставину. ОСОБА_17 протягом цього часу знімав з автомобіля деталі. Зник автомобіль з її двору вночі, хто саме його забрав з подвір`я не знає. Автомобіль, що належав батькам ОСОБА_17 , був марки «Жигулі». На досудовому слідстві по фотографії вона впізнала той автомобіль. ЇЇ подвір`я огороджено високим парканом і з вулиці автомобіль видно не було. Аналогічні покази дала свідок на досудовому слідстві, що витікає з огляду в судовому засіданні речового доказу - оптичного DVD R диску (т. 2 а.п. 26).
Свідок ОСОБА_26 суду показав, що раніше він проживав зі співмешканкою в її будинку в сел. Чаплі, а зараз проживає разом з матір`ю ОСОБА_25 в батьківському будинку - по АДРЕСА_3 . Його мати ОСОБА_25 є хрещеною матір`ю обвинуваченого ОСОБА_8 . Ні в нього самого, ні в його матері у власності автомобіля в 2016 році не було. Весною 2016 року разом з співмешканкою він приїздив до матері у гості і побачив на подвір`ї у матері автомобіль марки «Жигулі» світлого кольору. Автомобіль був у зібраному стані. На його питання кому належить автомобіль мати повідомила, що ОСОБА_27 взяв у свого батька той автомобіль. Через місяць він знову відвідав матір, але на подвір`ї автомобіля вже не було. Свідок вказав, що пам`ятав, що батькам ОСОБА_17 належав світлий автомобіль, і при спілкуванні з ОСОБА_28 той повідомив, що дійсно забрав автомобіль у свого батька.
Крім показів потерпілих та свідків, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє повне підтвердження і іншими доказами, дослідженими судом, належність і допустимість яких судом не піддана сумніву:
-так згідно протоколу огляду від 21.08.2016 року та фототаблиці до нього встановлено, що на момент огляду магазину кіоску « Апрель», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Спогадів, 229 вбачається, що навісний замок є у відкритому стані (т. 1 а.п. 11-18), а при огляді господарського двору, прилеглого до магазину будівельних матеріалів, розташованого по вул. Рощинській (Гайовій), 53 в м. Дніпро, що двір огороджений високим парканом та вхід здійснюється через металеві ворота, а при огляді місцевості, прилеглої до домоволодіння № 10 по вул. Спогадів в м. Дніпро, виявлений деформований автомобіль та численні деталі - дах, задні дверцята і т.д., а на місці номеру кузова вбачаються механічні пошкодження (т. 2 а.п. 8-9,16, 18-22);
-протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_25 , яка серед декількох знімків легкових автомобілів впевнено впізнала автомобіль світло бежевого кольору, що знаходився у неї на подвір`ї на прохання обвинуваченого ОСОБА_8 та долученими потерпілим ОСОБА_29 до матеріалів кримінального провадження з впізнаним свідком автомобілем, фотографіям належного йому автомобіля, які є ідентичними ( т.2 а.п. 94-95, 34-35);
-оглянутим в судовому засіданні CD-R диском, яким було зафіксовано, що особа чоловічої статі в районі будинку АДРЕСА_5 штовхає автомобіль марки ВАЗ світлого кольору о 3 годині 38 сек. ранку 09.04.2016 року ( т. 2 а.п. 48, 48а);
-протоколами слідчих експериментів, з яких вбачається, що відстань від території магазину по вул. Рощинській, 53 до будинку № 10 по вул. Спогадів в м. Дніпро , яка складає 1 км 300 м, статист здолав за 24 хвилини 08 секунд, а до будинку АДРЕСА_6 - за 51 секунду (т. 2 а.п. 39-44,96-106);
-висновком судово-автотоварознавчої експертизи № 115/16А про те, що вартість автомобіля ВАЗ 2106 седан ідентифікаційний номер VIN НОМЕР_2 номер двигуна НОМЕР_3 , 1977 року випуску, на момент викрадення складає 25540 грн. (т. 2 а.п. 52-56);
-оглядом оптичних DVD- R дисків з камер записів відео спостереження, де зафіксовано, що особа чоловічої статі, вдягнена в чорний одяг та чорну бейсболку, з наявним татуюванням на руці, підшукує гілку з дерева, щоб зірвати замок, кудись дзвонить, проникає до приміщення магазину кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_3 », проходить до торгівельного залу, а потім повертається з нього, ховаючи у шорти білий поліетиленовий пакет, при цьому інший чоловік постійно знаходиться назовні магазину (т.1 а.п. 24-24а);
-витягом з ЄДРПО про те, що ОСОБА_16 зареєстрована в якості ФОП з видом діяльності роздрібна торгівля (т. 1 а.п. 26-28);
-висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 11/4.6-848 від 13.09.2016 року про те, що вилучений під час огляду місця події по АДРЕСА_4 слід долоні руки розмірами 70х45 мм залишений ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 88-95);
-протоколом огляду від 28.09.2016 року, дерев`яної палиці, вилученої з місця пригоди - кіоску по АДРЕСА_4 ( т. 1 а.п. 113-116).
Таким чином аналіз належних і допустимих доказів в їх сукупності дають підстави суду зробити однозначний висновок про винність ОСОБА_8 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, з проникненням в інше сховище, і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України.
Також суд вважає доведеною вину ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, з проникненням в інше сховище, і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд критично ставиться до показів обвинуваченого ОСОБА_8 про його непричетність до скоєних злочинів і вважає їх продиктованими бажанням уникнути відповідальності за скоєне ним.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, саме ОСОБА_17 залишив викрадений автомобіль на подвір`ї своєї хрещеної матері свідка ОСОБА_25 , про що та засвідчила в судовому засіданні та на досудовому слідстві та впевнено впізнала на представлених фотографіях даний автомобіль. З її ж показів вбачається, що автомобіль піддавався розбиранню: були зняті колеса, скло, дверцята, пізніше кузов автомобіля був розрізаний навпіл, і в такому стані даний автомобіль було виявлено біля будинку АДРЕСА_7 недалеко від місця проживання свідка ОСОБА_25 і згідно розписки всі ці частини автомобіля органом досудового розслідування було повернуто ОСОБА_15 (т. 1 а.п. 36).
Доводи захисту про те, що органом досудового слідства не встановлений власник вказаного автомобіля, оскільки відсутні будь - які дані належності його саме ОСОБА_15 суд не приймає до уваги, оскільки останній пояснив, що даний автомобіль він придбав через мережу Інтернет за 20 тис. грн.. 29.03.2016 року і за короткий час, що пройшов між придбанням та викраденням автомобіля, не зміг своєчасно оформити всі правовстановлюючі документи.
Також суд не вбачає невідповідності показів потерпілого ОСОБА_15 вимогам ст.ст. 85, 86, 97 КПК України в частині того, що зі слів жителя житлового масиву Ігрень йому стало відомо, що саме ОСОБА_17 пропонував жителям деталі з легкового автомобіля, так як останній повідомив суду, що він є не місцевим жителем, а з власної ініціативи разом з другом приїздив до житлового масиву Ігрень, де було скоєно викрадення його автомобіля, та опитував місцевих з цього приводу, тому хтось з незнайомих чоловіків і повідомив йому вказану інформацію.
Також суд вважає необґрунтованими доводи захисту про те, що свідчення гр.-на ОСОБА_26 про обставини виявлення на території подвір*я будинку його матері автомобіля марки «Жигулі» в квітні 2016 року є неправдивими , оскільки ця особа раніше неодноразово засуджена та є залежною від правоохоронних органів, так як ці покази узгоджуються з показами матері останнього ОСОБА_25 , що саме ОСОБА_8 залишив рано вранці в квітні 2016 року цей автомобіль у неї на подвір`ї, та підтверджуються протоколами слідчих експериментів, де зазначено, що молода особа чоловічої статі може за незначний час ( приблизно півгодини) за допомогою лише своєї фізичної сили перегнати автомобіль за півтора кілометри від місця викрадення до місця проживання свідка, що підтверджується відеозаписом з камери відео спостереження з будинку АДРЕСА_5 , яка зафіксувала 09.04.2016 року особу чоловічої статі о 3 год. 38 хв. штовхаючою по вулиці автомобіль марки «Жигулі».
Також суд вважає безпідставними та неспроможними доводи захисту про те, що органом досудового слідства не встановлено час скоєння крадіжки з кіоску, оскільки в матеріалах справи міститься витяг з ЄРДР ( т.1 а.п. 1) , де днем крадіжки значиться 21.09.2016 року, оскільки ці дані були внесені до ЄРДР 22.08.2016 року і вони не могли бути внесені раніше ,ніж злочин було скоєно, тому суд вважає це лише механічною помилкою.
Аналогічно суд вважає механічною помилкою зазначену експертом криміналістом в висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 11/4.6-848 від 13.09.2016 р. ( т. 1 а.п. 88-95) дату вилучення слідів пальців рук 22.08.2016 року, оскільки в тесті вступної частини висновку, де вказуються обставини справи, зазначено, що огляд проводився в проміжок часу з 10.50 год. до 11 год. саме 21.08.2016 року.
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно (т. 1 а.п. 52, т. 2 а.п. 42), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 56, 57), має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв злочини, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом не встановлені.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкцій у вигляді позбавлення волі із призначенням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_8 , суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому основного покарання у вигляді позбавлення волі, та додаткового у вигляді конфіскації майна, з застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання за правилами ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив нові злочини у період його звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком.
Разом з тим, суд не може погодитись зі стороною обвинувачення про наявність обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_8 як повторність, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику застосування судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою до набрання чинності даним вироком залишити тією ж.
Крім того, 24.12.2015 року вступив в силу Закон України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, відповідно до якого судом зараховується строк попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Проте, відповідно до Закону № 2046-VІІІ від 18.05.2017 року до ч. 5 ст. 72 КК України було внесено зміни, згідно з яким «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.» Даний Закон України набув чинності 21.06.2017 року.
Так згідно ч. 4 ст. 5 КК України, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Враховуючи викладене, та те, що обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то період часу з 29.08.2016 року по 20.06.2017 року включно підлягає зарахуванню у строк відбування покарання, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Період часу з 21.06.2017 року по 22.01.2018 року підлягає зарахуванню у строк покарання, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Крім того, потерпілим ОСОБА_16 до обвинуваченого ОСОБА_8 було заявлено позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 15000 гривень. А також потерпілим ОСОБА_15 до обвинуваченого ОСОБА_8 було заявлено позов про відшкодування майнової шкоди у розмірі 25000 гривень (з урахуванням уточнень).

Щодо вирішення цивільного позову суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи те, що під час судового розгляду майнова шкода завдана потерпілим знайшла своє повне підтвердження, цивільні позови підлягають задоволенню.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь експертної установи документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України, долю речового доказу «дві дерев`яні палиці», які визнані речовим доказом по справі (т. 1 а.п. 17), суд не вирішує, оскільки у матеріалах провадження відсутні відомості про передачу їх у сховище речових доказів Самарського ВП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 369, 371-374 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 289 та ч. 3 ст. 185 КК України, за які призначити покарання у вигляді:
-за ч. 3 ст. 185 КК України 5 ( п`яти ) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 289 КК України 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 до відбування покарання у вигляді 6 ( шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності,
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, обраного ОСОБА_8 за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 27.10.2014 року і остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності.
Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 29.08.2016 року по 20.06.2017 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 22.01.2018 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону України № 2046-VIII від 18.05.2017 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 29.08.2016 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_16 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_16 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень на рахунок відшкодування майнової шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень на рахунок відшкодування майнової шкоди.

В частині стягнення на користь потерпілого ОСОБА_15 моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь експертної установи Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати за проведення судової експертизи № 11/4.6-848 від 13.09.2016 року в розмірі 1100,50 грн.; витрати за проведення судової експертизи.
Речові докази: оптичні диски для лазерних систем зчитування (т. 1 а.п. 24 а; т. 2 а.п. 26, 43, 48а, 100); експертні пакети №№ 2835568 та 2835569 (т. 1 а.п. 96) залишити зберігати про матеріалах кримінального провадження; порізані частини автівки, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_15 залишити останньому за належністю.
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1