справа № 462/1706/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000812 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, перебуваючи в приміщенні магазину № 103 ТОВ ?Сільпо-Фуд?, що за адресою: м. Львів, вул. Широка, 87, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю стороннього нагляду з боку працівників магазину та інших покупців, таємно викрав три плитки чорного шоколаду марки ?Lindt Excellence швейцарський з морською сіллю?, вартістю 197 грн. 97 коп., одну плитку молочного шоколаду марки ?Lindt Excellence швейцарський?, вартістю 68 грн. 51 коп. Вказані плитки шоколаду заховав у праву внутрішню кишеню своєї куртки та проніс їх повз касову зону, не оплативши за них, однак не довів свого злочинного умислу до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був викритий працівниками охорони. Загальна сума завданих збитків ТОВ ?Сільпо-Фуд? становить 266 грн. 48 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості; особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, а.с. 67, не працює, не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері та КЗ ЛОР ?ЛОМЦП та ТУ (а.с.70, 71), згідно наданої характеристики за місцем реєстрації характеризується позитивно (матеріали кримінального провадження, а.с.68).
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді штрафу.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ - чотири шоколадки марки ?Lindt Excellence? (а.с.31) повернути ТОВ ?Сільпо-Фуд?.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1