ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/812/17

Провадження № 1-кп/486/100/2017

20 вересня 2017 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 12.06.2017 року приблизно о 03:15 год., знаходячись на алеї біля будинку №5, розташованого по пр-ту. Незалежності в м. Южноукраїнськ Миколаївської області, помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_7 , який тримав в руках мобільний телефон та, вдаривши останнього рукою в область обличчя, відкрито заволодів належними йому гаманцем з грошима в сумі 1000 гривень та мобільним телефоном «Lenovo F-6010» білого кольору, заподіявши ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2379 гривень.

Згідно висновку експерта №367 від 12.07.2017 року на тілі ОСОБА_7 виявлено рвані рани в ділянці обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень при обставинах, вказаних в постанові.

Своїми діями ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, при обставинах, вказаних в описовій частині вироку. У скоєному щиро кається. Просив суд призначити йому покарання, не пов`язане з відбуттям покарання в місцях позбавлення волі.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтвердив показання, які він надавав на досудовому слідстві, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнавав себе причетним до скоєння злочину, пов`язаного з відкритим викраденням належного йому майна, яке вказане в обвинуваченні і яке належать йому на праві власності. Ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. Щодо призначення покарання, потерпілий висловився на розсуд суду.
В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження інших доказів визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

З досудовою доповіддю представника органу пробації сторони кримінального провадження погодилися.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу останнього, який характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіарта та лікаря-нарколога не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважаєможливим призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, однак із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, тобто періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК Українита призначити йому покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: мобільний телефон «Lenovo F-6010» у корпусі білого кольору, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити останньому, як власнику.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк - з моменту вручення копії даного вироку.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1