Справа № 703/4604/15-к
УХВАЛА
14 серпня 2015 року слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 з участю слідчого СВ Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3 , розглянувши в залі суду в м. Смілі клопотання слідчого про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів,
встановив:
Стверджуючи, що у цій крадіжці зізнався ОСОБА_5 , слідчий звернулась із клопотанням про надання доступу до відеозапису за період часу з 9 години до 10 години 30 хвилин 10 серпня 2015 року, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Клопотання обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 повідомив про продаж крадених деталей на пункті прийому металобрухту по АДРЕСА_2 .
В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання.
Клопотання не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні слідчого повинні бути зазначені речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати.
В клопотанні слідчий просить: «Надати тимчасовий доступ до відеозапису в період часу з 9 години до 10 години 30 хвилин 10 серпня 2015 року, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ». З наведеного неможливо встановити, до якого саме відеозапису (якої події чи місцевості, ким зроблений, на якому обладнанні тощо) слідчий просить надати доступ.
На підстав п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні певної фізичної або юридичної особи.
Оскільки слідчий не зазначила, в чиєму володінні перебуває відеозапис, в наданні дозволу на доступ до запису має бути відмовлено.
Крім того, відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення суттєвих обставин у кримінальному провадженні.
Крім заяви потерпілого про кримінальне правопорушення (яка складається з однієї фрази, повністю перенесеної у фабулу з витягу ЄРДР) слідчим надано лише один доказ: протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 13 серпня 2015 року. Цей свідок пояснив, що близько 9 години 10 серпня 2015 року з вул. Кутузова до вул. Промислової в м. Смілі перевозив раніше невідомого чоловіка віком близько 35 років, з багажу якого визирала головка ГБЦ. Свій багаж пасажир заніс на пункт прийому металобрухту по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 побачив камери відео спостереження. Після 10-15 хвилин очікування він підвіз зазначеного чоловіка до вул. Мазура.
До клопотання приєднано також пояснення ОСОБА_5 , одержані оперуповноваженим СКР Смілянського МВ УМВС 11 серпня 2015 року.
Однак письмові пояснення не є джерелами доказів у кримінальному процесі. Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експерта.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 КПК України показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватись: 1) у протоколі; 2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії; 3) у журналі судового засідання.
Таким чином, пояснення ОСОБА_5 могли б бути доказами, якби були зафіксовані, зокрема, в протоколі.
Відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення. Оперуповноваженого не наділено правом складати протоколи під час досудового розслідування.
Згідно зі ст. 99 КПК України рапорт оперуповноваженого не є документом у кримінальному провадженні.
На підставі п. 2 ст. 10 ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» матеріали оперативно-розшукової діяльності використовуються для отримання фактичних даних, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні. Таких доказів слідчому судді не надано.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
На підставі наведеного, керуючись п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 163, ст.ст. 159-162, 372 КПК України, слідчий суддя
постановив:
Відмовити слідчому СВ Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_3 у клопотанні про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1