Справа № 344/4/18
Провадження № 11-сс/779/17/2018
Категорія ст. 181 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретаря ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.01.2018 року про задоволення клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком до 03.03.2018 року, в рамках кримінального провадження № 0000075, -

за участю: прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати як безпідставну, відмовити в задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на те, що він не мав, та не має наміру переховуватися від органів досудового слідства, не уникав спілкування зі слідчим, прибував на першу ж вимогу до останнього. Вважає, що слідчим не доведено наявність обґрунтованих підстав вважати, що він буде впливати на свідків, перешкоджати проведенню досудового розслідування, якщо відносно нього буде застосований більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт. Вказує, що доказом вчинення ним кримінального правопорушення є лише протоколи допитів свідків, які неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння злочинів в сфері обігу наркотичних засобів. На думку апелянта, слідчий суддя не врахував його позитивні характеристики, наявність на його утримання малолітньої дитини та дружини, що є інвалідом і не працює, належним чином не оцінив стан його здоров`я та необхідність у постійному прийомі ліків, що потребує значних коштів. Вказує, що заборона у виді цілодобового домашнього арешту буде мати негативні наслідки і для інших осіб, оскільки повністю залишить підозрюваного без засобів для існування.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонено йому цілодобово залишати постійне місце мешкання. Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення злочину, а також те, що підозрюваний тимчасово не працює (на момент вчинення кримінальних правопорушень працював заступником начальника начальником сектору кримінальної поліції Тисменицького ВП ГУ НП в Івано-Франківській області, спеціальне звання підполковник поліції) одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий. Враховуючи наведене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги, просили ухвалу слідчого судді скасувати як безпідставну, відмовити слідчому у задоволенні його клопотання щодо обрання відносно нього цілодобового домашнього арешту або обрати домашній арешт у певний період доби;

- прокурор просив в задоволенні апеляційної скарги підозрюваного відмовити, ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвалу слідчого судді належить залишити без змін з наступних підстав.

Органом досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів в сфері обігу наркотичних засобів, один із яких відноситься до тяжкого злочину, зокрема у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 315 КК України.

08.12.2017р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 315 КК України.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя встановив, що надані сторонами кримінального провадження докази, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаних вище кримінальних правопорушень.

В п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення…».

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, і вважає, що надані слідчому судді матеріали доводять обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів в сфері обігу наркотичних засобів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 315 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, в тому числі, запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Домашній арешт є одним із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчим суддею було встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які може здійснити ОСОБА_10 та на які вказує слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно нього.

Слідчим суддею також обґрунтовано прийнято до уваги під час обрання виду запобіжного заходу те, що підозрюваний ОСОБА_7 тимчасово не працює, на момент вчинення кримінальних правопорушень працював заступником начальника начальником сектору кримінальної поліції Тисменицького ВП ГУ НП в Івано-Франківській області, спеціальне звання підполковник поліції, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимий.

Отже, вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя, враховував як тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , так і дані про його особу, у зв`язку із чим вважає за доцільне застосувати до нього передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваному залишати своє житло цілодобово.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування до ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, зокрема м`якшого ніж домашнього арешту..

Обираючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною цілодобово не залишати житло, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме наявність підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що санкцією ч. 2 ст. 307 КК України за інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачено покарання до десяти років позбавлення волі, та врахував дані про особу підозрюваного, який раніше несудимий, працював в органах поліції, і усвідомлює неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі за інкримінований йому тяжкий злочин.

Посилання апелянта на його потребу в постійному лікуванні, придбанні ліків, не може бути підставою для скасування рішення слідчого судді, оскільки такий запобіжний захід не позбавляє його права на отримання медичної допомоги, а у разі наявності нових обставин або підстав, передбачених ст. 201 КПК України, звернутись до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

Доводи апелянта про наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та дружини-інваліда, що потребує від нього заробляння коштів, самі по собі не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу з огляду на зміст підозри та дані на особу підозрюваного та наявні ризики.

При вирішенні питання щодо часу перебування підозрюваного під домашнім арештом цілодобово, слідчим суддею були враховані доводи апелянта щодо його особи, стану здоров`я та соціальних зв`язків, у зв`язку з чим, слідчий суддя, дійшов правильного висновку, що підозрюваному необхідно встановити заборону залишати житло цілодобово.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть гарантувати, що ОСОБА_7 не буде переховуватись від слідства, впливати на свідків тощо, а тому слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати житло.

Доводи апелянта про те, що доказом вчинення ним кримінального правопорушення є лише протоколи допитів свідків, які неодноразово притягувались до кримінальної відповідальності, в тому числі за скоєння злочинів в сфері обігу наркотичних засобів, не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції на даній стадії судового провадження, оскільки слідчий суддя вирішує питання виключно в частині обґрунтованості наявної підозри щодо особи у вчиненні певного злочину, та не вправі наперед приймати рішення по суті, зокрема щодо допустимості доказі по справі та й винуватості або невинуватості особи, підозрюваної у вчиненні цього злочину.

Питання про неможливість застосування відносно ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу було належним чином мотивоване, що підтверджується змістом мотивувальної частини ухвали, з якої вбачається, що слідчий суддя це питання обговорив та навів мотиви прийнятого рішення.

Слідчий суддя, застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, викладених у клопотанні слідчого аргументів щодо можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню, а також зі ступеня тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає рішення слідчого судді про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту законним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, а доводи підозрюваного, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків слідчого судді, викладених в ній.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 194, 198, 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.01.2018 року про задоволення клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком до 03.03.2018 року, в рамках кримінального провадження №0000075, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_3