№ 1-кп/243/95/2017
№243/5813/16-к
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30 листопада 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001456 від 26.05.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Волгодонськ, Ростовської області, Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28.10.2004 року Апеляційним судом Донецької області за ст. 115 ч. 2 п. 6 п. 12, ст. 187 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на 15 років, звільнений 06 жовтня 2015 року умовно достроково на не відбутий строк 3 роки 8 місяців 13 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого закінчується 02 грудня 2017 року.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений у разі зміни відносно нього запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, може здійснити дії, які можуть істотно вплинути на встановлення обставин кримінальних правопорушень. Прокурор просить подовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд, зобов`язаний, розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вислухавши думку прокурора, який вважає доцільним продовжити ОСОБА_6 міру запобіжного заходу, обвинувачено та його захисника, які заперечувавали проти задоволення клопотання, просили змінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини "Летельє проти Франції", у зв`язку з чим колегія суддів вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи.

У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Вимогами ст. 199 КПК України передбачено, що суд, вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, повинен перевірити наявність ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування та судового розгляду до закінчення попередньої ухвали про тримання під вартою.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Разом з тим, судом в процесі розгляду даного кримінального правопорушення не встановлено, що ризики, визначені ухвалою суду від 04 жовтня 2017 року зменшились.

Судом в якості ризиків, які виправдовують тримання названої особи під вартою, встановлено, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому суд вважає, що на даний час відсутні підстави для обрання обвинуваченому більш м`якої міри запобіжного заходу.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Продовжити ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в Бахмутській УВП № 6 Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

Ухвала, щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, втрачає чинності через 60 днів, тобто строк діє до 28 січня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3