Справа № 489/3856/16-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/78/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районній суд м. Миколаєва

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

обвинуваченого: ОСОБА_8 ;

захисника обвинуваченого: ОСОБА_9 ;

потерпілої: ОСОБА_10 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002887 від 01.06.2016 р. на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із вищою освітою, раніше не судимого, офіційно непрацюючого, неодруженого, на утриманні має малолітню дитину, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.129, ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ
25.04.2016 р. близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , вчинив сімейну сварку з ОСОБА_10 .

В ході сварки ОСОБА_8 почав виражатись нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою. ОСОБА_10 , усвідомлюючи небезпеку для свого життя вибігла зі своєї квартири до квартири АДРЕСА_4 , в якій проживає ОСОБА_12 , після чого зачинила за собою двері.

ОСОБА_8 пішов за ОСОБА_10 до вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 та діючи з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість, бажаючи явно показати свою зневагу до діючих правил та норм поведінки в суспільстві, самоствердитись за рахунок приниження ОСОБА_10 , протипоставити себе іншим громадянам, почав бити ногами та руками у вхідні двері квартири АДРЕСА_5 , настирливо дзвонити у дверний дзвінок, погрожувати фізичною розправою в бік ОСОБА_10 , незважаючи на зауваження ОСОБА_12 щодо припинення порушення громадського порядку, ОСОБА_8 протягом 10 хвилин голосно висловлювався на адресу ОСОБА_10 нецензурною лайкою, грубо порушуючи громадський порядок в приміщенні під`їзду, з мотивів явної неповаги до суспільства.

З урахуванням вищевикладеного суд визнає ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України, а саме у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Крім того, ОСОБА_8 у кінці травня місяця 2016 р., точну дату під час судового розгляду встановити не представилось можливості, перебуваючи на водійському сидінні автомобіля ВАЗ 2109 д/н НОМЕР_1 , поблизу будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Олійника, 28Б, діставав зпід вказаного сидіння предмет, зовні схожий на бойову гранату, витягнув кільце з неї та почав погрожувати вбивством ОСОБА_10 , яка перебувала на пасажирському сидінні вказаного автомобіля.

ОСОБА_10 , сприйняла погрозу ОСОБА_8 як реальну, оскільки ОСОБА_8 неодноразово висловлював їй погрози вбивством, що викликало у неї підстави побоюватись за своє життя та здоров`я та миттєво покинула вказаний автомобіль.

З урахуванням вищевикладеного суд визнає ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, а саме у погрозі вбивством ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реальними підставами побоюватись здійснення цієї погрози.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений свою вину визнав частково, та суду показав, що він проживав в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 протягом 6 років, у них є спільна дитина 5 років. ОСОБА_10 вирішила спільно з ним не проживати та протягом приблизно року до квітня місяця 2016 року він більшу частину часу проживав окремо, в квартирі брата. 24.04.2016 р. ввечері він приїхав до ОСОБА_10 та залишився в неї ночувати, хоча це викликало в неї обурення. Вранці 25.04.2016 р. у них виник конфлікт на ґрунті того, що ОСОБА_13 категорично не хотіла з ним спільно проживати. Остання схопила телевізор та втекла з ним до сусідів, тому що він зачепив його, ОСОБА_14 почала кричати, щоб він не чіпав його, а він сказав, що розіб`є. Те що ОСОБА_14 забрала телевізор, дуже обурило його, він взяв іграшковий пістолет чорно-сірого кольору, та тримаючи його в руках, пішов до сусідів та стукав в двері руками і ногами. Після цього ОСОБА_13 повернулась з телевізором додому. Весь конфлікт тривав приблизно 30-40 хв. Пізніше приїхав батько та дядько ОСОБА_10 , він взяв сумку, за пояс брюк поклав іграшковий пістолет та пішов з квартири. В подальшому іграшковий пістолет викинув.

Що стосується підриву вибухового пристрою в під`їзді будинку ОСОБА_14 та погроз її вбити, то такого він не вчиняв.

Під час судового розгляду судом були досліджені наступні докази.

Потерпіла ОСОБА_10 показала, що 24.04.2016 р. близько 12 год. ночі, її цивільний чоловік ОСОБА_8 почав телефонувати до неї та кричати, що він хоче жити разом, так як певний час до цього вони проживали окремо. Через деякий час він приїхав до неї додому та вона впустила його в квартиру, так як у нього були ключі від квартири. Якщо б вона не відчинила двері, обвинувачений вчинив би сварку. Ночував обвинувачений в неї вдома. Вранці 25.04.2016 р., після того як вона відвела дитину в дитячий садок та повернулась додому, ОСОБА_15 вчинив сварку з приводу того, що вона не хотіла більше спільно з ним проживати. Протягом останнього року перед даними подіями, він проживав окремо, але вони зустрічалися. В ході сварки він підняв ногу та вдарив її ногою в живіт і зачепив телевізор, який придбала її мати та виплачувала за нього кредит. Після цього він вийшов на балкон, а вона схопила телевізор та віднесла його до сусідів. Це сильно обурило ОСОБА_16 , він дзвонив в квартиру сусідів, стукав ногами та руками. Так як вона попросила сусідку не пускати його, ОСОБА_15 повернувся до її квартири та вийшов звідти з пістолетом. При цьому пістолет він тримав піднятим вверх, з-за дверей вона чула звук, схожий на затвор зброї. Після цього вона з телевізором повернулась в квартиру. В ході сварки обвинувачений направляв пістолет то на себе, то на неї. Після цього вона пішла в лікарню, повернувшись приблизно через дві години, конфлікт знову відновився, після чого вона пішла за дитиною в дитячий садок та подзвонила своєму батькові і розповіла, що боїться повертатись додому. До них в квартиру приїхав її батько з дядьком, ОСОБА_16 з ними не захотів розмовляти, забрав пістолет та пішов. У їх дитини ніколи не було іграшок у вигляді пістолету. До цієї події вона знала, що у ОСОБА_16 є зброя, зокрема пістолет, його марку вона не знає, але це був пістолет чорного кольору.

Щодо подій 16.06.2016 р. показала, що близько 04 год. 00 хв. прокинулась від вибуху в під`їзді. В коридорі відчула запах горілого. Зранку вона побачила сліди вибуху. Після того до неї прийшли сусіди, які скаржились на ОСОБА_16 . Сусіди викликали поліцію та зафіксували цей факт. Коли вона подзвонила йому, вона запитала чому він влаштував вибух, на що він відповів що це зробив не він, але в ході розмови вона зрозуміла що це зробив він. Також після того, його друзі підтвердили що це він влаштував вибух. До цього моменту він їй дзвонив та погрожував влаштуванням вибуху. За неділю до вибуху в під`їзді, їй дзвонила його знайома, яка розповіла що ОСОБА_16 сидів з гранатою та кричав що застосує цю гранату якщо вона не прийде.

Щодо подій у травні показала, що кінці травня, точний день вона не пам`ятає, ОСОБА_16 зламав їй замок та поки майстер лагодив замок, останній їй зателефонував та запросив вийти з будинку та поговорити. Вона вийшла, сіла до нього в машину ВАЗ 2109, сірого кольору з чорним капотом, де вони тривалий час спілкувались та після того, як вона повідомила йому що подальших стосунок між ними не буде, він дістав з-під сидіння гранату, висмикнув чеку та сказав, що якщо вони не можуть разом жити то вони помруть зараз разом, але після цього їй вдалося його заспокоїти. Граната була овальної форми болотного кольору, по середині якої знаходилась металева полоса. Цю гранату вона бачила і раніше, він носив її з собою в барсетці.

Свідок ОСОБА_12 показала, що 25.04.2016 р. близько 09 год. 10 хв., до неї в квартиру подзвонила ОСОБА_10 , яка була дуже налякана та попросила залишити телевізор в неї, оскільки ОСОБА_16 погрожує його розбити та пішла. Через 10 хв. вона подзвонила в двері знову, була вся в сльозах та налякана, вона завела її в квартиру та почала запитувати що сталося, але ОСОБА_10 не могла нічого відповісти. З телефонної розмови ОСОБА_14 з батьком почула, що ОСОБА_16 влаштував сварку та попросила батька приїхати. Через деякий час їй подзвонили у двері, там стояв ОСОБА_16 , кричав на весь під`їзд, вона почала його заспокоювати, але він продовжив кричати в т.ч. нецензурною лайкою. Після того він зайшов до квартири та повернувся вже з пістолетом. Звів затвор пістолета та почав махати пістолетом, направляв пістолет на них та наказав ОСОБА_10 йти додому або він когось застрелить. ОСОБА_10 злякавшись, забрала телевізор та пішла додому. Після того прийшов батько ОСОБА_10 , але що там відбувалося не знає.

Також зазначила, що пістолет був бойовим, чорного кольору з затертою фарбою. Раніше про наявність цього пістолету їй розповідав її чоловік.

Свідок ОСОБА_17 показав, що 25.04.2016 р. близько 15 год. 30 хв. він зустрівся з ОСОБА_18 . Через деякий час ОСОБА_18 подзвонила потерпіла, яка приходиться йому донькою та повідомила, що обвинувачений їй погрожує. Він попросив його під`їхати до вул. Паркової. Під`їжджаючи, побачили на перехресті потерпілу, вона плакала. Потерпіла розповіла що не може йти додому, оскільки боїться. ОСОБА_18 попросив його піти з ним до будинку потерпілої. Вони підійшли до квартири, двері були відчиненні, ОСОБА_16 привітався з ним. В кімнаті біля телевізора знаходився пістолет та поруч лежав магазин від пістолету. Обвинувачений взяв пістолет зарядив його магазином та цей пістолет сховав ззаду в брюки. Після того він пішов, а потерпіла повернулася з дитиною додому. Пістолет був марки Форт, темного кольору з рукояткою світлого кольору. В магазині знаходились набої мідного кольору. Пістолет за всіма ознаками був не іграшковий.

Свідок ОСОБА_19 показав, що 25.04.2016 р. зранку йому подзвонила донька та повідомила, що до неї чіпляється обвинувачений. Він поговорив з ним і останній нібито заспокоївся. Після того через деякий час йому знову зателефонувала потерпіла та повідомила що вона боїться повертатися додому, оскільки обвинувачений сказав, що якщо вона повернеться то він її застрелить. Він разом з ОСОБА_17 поїхав до потерпілої. Зустріли її на вул. Парковій, вона плакала. З ОСОБА_17 зайшли до квартири, де знаходився обвинувачений. На тумбочці побачив пістолет поруч з яким лежав магазин. Обвинувачений без слів вставив магазин в пістолет та сховав пістолет за спину, вдягнувся та пішов. В січні 2016 р. цей пістолет він бачив у обвинуваченого. Пістолет був марки Форт, чорного кольору з подряпинами на стволі.

Після того донька розповідала що в той день обвинувачений погрожував її вбити. Погрози вона сприймала реально.

Також повідомив, що в 2012 р. обвинувачений в мережі Інтернет демонстрував гранату його брату.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.06.2016 р., відповідно до якого, ОСОБА_10 заявила про те, що 16.06.2016 р. близько 04 год. 00 хв., ОСОБА_8 , погрожував їй вбивством, а саме кричав через двері погрози та підірвав вибуховий пристрій біля дверей її квартири за адресою: АДРЕСА_6 , що викликало реальні підстави побоюватися здійснення цих погроз.

Протокол огляду місці події від 20.07.2016 р., відповідно до якого, було оглянуто ділянку місцевості, що розташована навпроти будинку за адресою: АДРЕСА_7 . В ході огляду, між гаражами, які розташовані біля будинку було виявлено та вилучено предмет ззовні схожий на іграшковий пістолет, пофарбований фарбою сірого та чорного кольору, на корпусі якого наявна тріщина.

Як пояснив ОСОБА_8 , вказаний іграшковий пістолет він викинув у вищевказаному місці 25.04.2016 р. після сварки з ОСОБА_10 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 07.07.2016 р., відповідно до якого, ОСОБА_10 розповіла фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 хуліганства, що мало місце 25.04.2016 р. близько 09 год. 00 хв., на першому поверсі під`їзду будинку АДРЕСА_7 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 07.07.2016 р., відповідно до якого, свідок ОСОБА_12 розповіла фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 хуліганства, що мало місце 25.04.2016 р. близько 09 год. 00 хв., на першому поверсі під`їзду будинку АДРЕСА_7 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 26.07.2016 р., відповідно до якого, ОСОБА_8 розповів про фактичні обставини, що мали місце 25.04.2016 р. за адресою: АДРЕСА_7 .

Протокол огляду аудіозапису від 17.06.2016 р., відповідно до якого, було оглянуто аудіо-диск з записом телефонних розмов ОСОБА_10 з ОСОБА_8 за 26.04.2016 р., 29.04.2016 р.,23.05.2016 р., 24.05.2016 р., 02.06.2016 р.

Протокол огляду від 16.06.2016 р., відповідно до якого, було оглянуто перший поверх підїзду № 1 буд. АДРЕСА_7 . На половому килимі було виявлено залишки паперу, залізні предмети зі слідами горіння. Зліва від входу на стіні наявний чорний слід, розмірами приблизно 70х30 см. В місці виступу на стіні наявна тріщина від підлоги до стелі (приблизно 2,5 м). На кінці тріщини наявні пошкодження облицювального шару до рівня цегляного покрову. На керамічній плитці на підлозі наявний чорний слід, схожий на слід горіння. На стіні наявні подряпини.

Під час огляду було вилучено: 32 металеві заклепки, 4 металеві шайби, залишки пластикових хомутів, пластикову кришку червоного кольору, залишки обвугленого та обгорілого паперу на якому читаються написи "АТБ" з 08.06 по 14.06, фрагменти шнурка, фрагменти пластикових хомутів.

Висновком експерта № 53/385 від 02.06.2017 р., відповідно до якого, надані на дослідження компоненти які були вилучені під час огляду місця події від 16.06.2017 р., характерні для саморобної сумішевої вибухової речовини системи "паливо+окисник", а саме: металевий алюміній (паливо) та свинцевий сурик (окисник).

Надані на дослідження об`єкти є залишками саморобного вибухового пристрою осколково-фугасної дії, якому притаманні такі вражаючі фактори як осколковість та фугасність.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 16.06.2017 р., нитки та полімерні залишки, металеві уламки, папір було визнано речовими доказами.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.07.2017 р., іграшковий пістолет було визнано речовим доказом.

Аналізуючи досліджені докази суд вважає, що вина обвинуваченого за вказаним обвинуваченням повністю доведена сукупністю досліджених вище судом доказів, які узгоджуються між собою. Сукупність цих доказів, суд вважає такою, що поза розумним сумнівом доводить вину обвинуваченого у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннях (злочинах) в обсязі встановленому судом.

Так, вчинення ОСОБА_8 хуліганства 25.04.2016 р. повністю найшло своє підтвердження у показах, як самого обвинуваченого, так і показах потерпілої, свідка ОСОБА_12 та протоколах слідчого експерименту.

Обвинувачення у погрозі вбивством ОСОБА_10 на думку суду повністю знайшло своє підтвердження у показах потерпілої, які надавались останньою під присягою та щодо яких у суду відсутні сумніви у їх достовірності, протоколі огляду аудіозапису від 17.06.2016 р., відповідно до якого, було оглянуто аудіо-диск з записом телефонних розмов ОСОБА_10 з ОСОБА_8 за 23.05.2016 р. та 24.05.2016 р., показами свідка ОСОБА_19 щодо демонстрування обвинуваченим гранати в мережі інтернет.

Частиною третьою ст. 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачуються у хуліганстві, вчиненому із застосуванням вогнепальної зброї.
Оцінивши вищедосліджені докази, суд вважає необхідним кваліфікувати дії обвинуваченого, як хуліганство за ч.1 ст. 296 КК України.

При цьому, суд також приймає до уваги і те, що застосування вогнепальної зброї під час хуліганства можливо встановити лише висновком експерта, виключно до компетенції якого, відповідно до положень ст.242 КПК України, відноситься встановлення обставин чи є предмет вогнепальною зброєю чи ні, а тому вказане дає підстави визнати невстановленими обставини застосування ОСОБА_8 під час вчинення хуліганських дій вогнепальної зброї.

З огляду на вищезазначене неможливо стверджувати про застосування ОСОБА_8 під час хуліганських дій вогнепальної зброї виходячи з показів допитаних під час судового розгляду свідків та потерпілої.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе вийти за межі висунутого обвинувачення і кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.1 ст.296 КК України, а саме як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він із вищою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості, сукупність усіх обставин, що характеризують дані злочини, особистість обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи вищезазначене та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді арешту.
Окрім того ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 16.06.2016 р. близько 04 год. 00 хв., перебуваючи на першому поверсі першого під`їзду будинку за адресою: АДРЕСА_7 , діючи з хуліганських спонукань, проявляючи особливу зухвалість, бажаючи явно показати свою зневагу до діючих правил та норм поведінки суспільства, самоствердитись за рахунок приниження ОСОБА_10 , протипоставити себе іншим громадянам та суспільству, встановив на підлозі під`їзду саморобний вибуховий пристрій, заздалегідь пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, який підірвав, чим грубо порушив громадський порядок та спокій мешканців вказаного будинку, пошкодив стіну під`їзду, створив реальну загрозу для життя і здоров`я мешканців будинку.

Дії обвинуваченого кваліфіковано органами досудового розслідування як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.ст. 91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
При цьому у відповідності до ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Жодним з досліджених вище та визнаних судом допустимими доказами, які були надані прокурором та досліджені в ході судового розгляду, не доведено, що саме ОСОБА_8 встановив на підлозі під`їзду Томашевської саморобний вибуховий пристрій, заздалегідь пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, який потім підірвав.
Надані прокурором докази, суд не вважає такими, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину за ч.4 ст. 296 КК України поза розумним сумнівом.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно до приписів ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Враховуючи, що жодний з досліджених судом доказів по цьому епізоду не доводить вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, в межах висунутого обвинувачення, суд усі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачить на його користь, та вважає необхідним обвинуваченого виправдати за цим епізодом у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення саме обвинуваченим.
Керуючись ст.ст. 100, 374, 375, 532 КПК України, суд,
УХВАЛИВ
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.129 КК України та призначити йому покарання:

- за частиною 1 ст. 296 КК України 2 (два) місяці арешту;

- за частиною 1 статті 129 КК України - 3 (три) місяці арешту;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання.

У строк відбуття покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням за період з 17.06.2016 р. по 14.07.2016 р. включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

ОСОБА_11 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь Держави процесуальні витрати на проведення експертиз в загальному розмірі 5353,92 грн.
Речові докази: нитки, полімерні залишки, металеві уламки, папір, іграшковий пістолет знищити;

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя