Справа № 563/1019/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2017 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Корець кримінальне провадження №0000285 від 16 червня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає в АДРЕСА_1 , громадянки України непрацюючої, із професійно-технічною освітою, одруженої, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

в с т а н о в и в :

З травня 2017 року ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_4 у своєму житловому будинку АДРЕСА_1 заряджала через кожні 2-3 дні мобільний телефон «Samsung GalaxyJ5, DuosSM J510H 16 GbGold 2016», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , котрий належить останній на праві власності.

14 червня 2017 року приблизно о 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 , отримавши в черговий раз вказаний мобільний телефон для зарядження, будучи, згідно усної домовленості зобов`язаною зберігати речі, які передані, та повернути їх ОСОБА_4 у схоронності, умисно незаконно привласнила ввірене їй майно, мобільний телефон «Samsung GalaxyJ5, DuosSM J510H 16 GbGold 2016», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та розтратила його шляхом відчуження. Своїми діями ОСОБА_5 завдала потерпілій ОСОБА_4 майновий збиток на суму 2899 грн. 40 коп.

22 серпня 2017 року потерпіла ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрювана ОСОБА_5 , з іншого боку, керуючись ст.ст.468, 469, 471 КПК України уклали угоду про примирення.

Відповідно до змісту угоди про примирення дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.191 КК України, як привласнення, розтрата чужого майна, яке було їй ввірене.

Під час досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість в інкримінованому злочині і зобов`язалась беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони погодились на призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за ч.1 ст.191 КК України у виді 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Суд переконався у тому, що обвинувачена правильно розуміє зміст угоди про примирення і наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди відповідно до ст.473 КПК України. Обвинуваченій роз`яснено обмеження права на оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному і касаційному порядку та відмову від здійснення права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого їй кримінального правопорушення; на допит свідків обвинувачення у судовому засіданні; заявлення клопотань про виклик свідків і подання доказів, що свідчать на її користь (п.1 ч.4 ст.474 КПК України) та, що, у разі невиконання нею угоди про примирення, відповідно до ст.476 КПК України потерпіла чи прокурор має право у продовж строків давності притягнути її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України і звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду даного кримінального провадження в загальному порядку.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 наполягла на істинності своєї позиції у визнанні винуватості і просила суд затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримала угоду про примирення та просить її затвердити, претензій до обвинуваченої не має.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив суд затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнала себе винуватою, згідно із ст.12 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає вчинення злочину вперше, щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

По місцю проживання обвинувачена характеризується позитивно.

На обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження та перевіривши угоду про примирення на відповідність закону, суд переконався в тому, що: умови угоди не суперечать вимогам ст.ст.470, 471 КПК України, правова кваліфікація злочину є правильною, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладання угоди було добровільним, виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань є можливим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення та ухвалення вироку з призначенням міри покарання узгодженої сторонами угоди.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена подала суду заяву про застосування до неї амністії, оскільки вона має чотирьох дітей, щодо яких не позбавлена батьківських прав.
У відповідності до п.в) ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнала себе винуватою, відноситься до категорії середньої тяжкості. Із свідоцтв про народження видно, що обвинувачена має чотирьох малолітніх дітей, щодо яких не позбавлена батьківських прав.

Обмежень щодо застосування відносно ОСОБА_5 амністії, передбачених ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст.9 Закону України «Про амністію в 2016 році», судом не встановлено.
Статтею 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» передбачено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги думку прокурора та потерпілої, які просили задоволити заяву обвинуваченої, суд вважає, що обвинувачену на підставі п.в) ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» необхідно звільнити від призначеного покарання.
Запобіжні заходи щодо обвинуваченої не обирались.

Речовий доказ по кримінальному провадженню підлягає повернення власнику.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченої необхідно стягнути на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 370, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення від 22 серпня 2017 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000285 від 16 червня 2017 року.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.191 КК України та призначити їй покарання штраф у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

На підставі п.в) ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 на користь держави витрати, понесені на залучення експерта, в сумі 395 (триста дев`яносто п`ять) грн. 40 коп.

Речовий доказ по кримінальному провадженню - мобільний телефон «Samsung GalaxyJ5, DuosSM J510H 16 GbGold 2016» повернути ОСОБА_4 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченою в такий же спосіб, але з моменту вручення їй копії вироку.

Обвинуваченою може бути подана апеляційна скарга виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгодженого сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом умов, встановлених ч.ч.5, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладання угоди.

Потерпілою може бути подана апеляційна скарга виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгодженого сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; нероз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом умов, встановлених ч.ч.6 ч.7 ст.474 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно із ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

С у д д я :