Справа № 502/2313/17
УХВАЛА

07 грудня 2017 року м. Кілія

Слідчий суддя Кілійського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні клопотання

слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ,

погоджене з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4

про арешт тимчасово вилученого майна

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся 05.12.2017 року до слідчого судді Кілійського районного суду Одеської області з клопотанням, погодженим з прокурором про накладення арешту на майно, вилучене 05.12.2017 року під час його добровільної видачі свідком ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000821, внесеному 03.12.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав та на його обґрунтування пояснва, в ході досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04.12.2017 р. за № 000821 свідок ОСОБА_5 , який є охоронцем мазагину «АТБ» добровільно видав слідчому зафіксовані на DVD-диску відеозаписи з камер внутрішнього та зовнішнього відеоспостереження в кількості 5 штук, за результатами чого було складено протокол добровільної видачі. Як зазначає слідчий, на вказаних відеозаписах зафіксовано чоловіка, який вчинив викрадення з прилавку відповідного магазину змінних касет для гоління «Gilette Fusion». В зв`язку з необхідністю проведення експертизи у кримінальному провадженні та з метою забезпечення схоронності речового доказу, слідчий просив суд накласти арешт на тимчасово вилучене 05.12.2017 р. під час добровільної видачі майно DVD-диск «СD-R», на якому містяться відеозаписи « ОСОБА_6 », «ch-03-1207-00000000», «сh05-1112-00000000», «ch09-1137-00000000», «ch06-1157-00000000» з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження з магазину «АТБ», розташованого по вул. Гагаріна в м. Кілія; заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт та залишити його на зберіганні у сторони кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.

Заслухавши слідчого та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши відповідні положення законодавства, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як зазначено в ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При цьому згідно ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
А згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 даної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Разом з тим, як встановлено в ході розгляду клопотання слідчого, відповідний DVD-диск було добровільно видано слідчому особою, яка допитана в ході відповідного кримінального провадження як свідок, а не під час затримання підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, або огляду чи обшуку, у зв`язку з чим він не відповідає визначеним КПК України критеріям тимчасово вилученого майна.

Крім того, вказаний диск не відповідає критеріям визначення речових доказів, про які йдеться у ст. 98 КПК України.

Як пояснили в ході судового засідання слідчий та прокурор, на даному диску містяться фрагменти відеозапису з камер відеоспостереження магазину «АТБ», які переміщені /скопійовані/ на вказаний диск з іншого приладу для запису та зберігання інформації. Тобто фактично на ньому міститься копії відеозапису, розділені на окремі фрагменти.

До того ж відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 99 КПК України такий відеозапис може належати до документів, а не до речових доказів, на які за наявності відповідних підстав може бути накладено арешт, і його оригінал слідчий може добровільно отримати у сторони кримінального провадження, яким ОСОБА_5 не є, оскільки, як вбачається з клопотання, перебуває у трудових відносин з юридичною особою, майно якої було викрадене і яка є власником відповідного відеозапису.

На підставі викладеного приходжу до висновку про необґрунтованість клопотання слідчого та необхідність відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 98, 99, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному 04.12.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000821 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1