Номер провадження: 11-сс/785/1474/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.09.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 29 серпня 2017 року про відмову в застосуванні до ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 29 серпня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м.Одесі ГУНП ОСОБА_11 про застосування до ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло з 22:00 години до 07:00 годину ранку наступної доби та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Строк дії ухвали до 26 жовтня 2017 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні злочинів, за які йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі, а тому він може мати намір переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки не має родини, утриманців та постійного проживання в м.Одесі. Крім того, на думку прокурора, ОСОБА_10 може незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки він є колишнім працівником правоохоронного органу.

В запереченнях на апеляційну скаргу підозрюваний ОСОБА_10 просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги, захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_10 , які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно із п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого виконав вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та врахував їх при постановленні оскарженої ухвали.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги процесуального закону слідчим суддею були дотримані.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочини, передбачені ч.3 ст.296 та ч.2 ст.345 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, оскільки за їх вчинення передбачено максимальне покарання до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів провадження за клопотанням слідчого підозрюваний ОСОБА_10 раніше не судимий.

Згідно з п.3 ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Слідчий СВ Суворовського ВП в м.Одесі ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0005232 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

З витягу з кримінального провадження №0005232 вбачається, що 27 серпня 2017 року близько 03 год.20 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_12 отримав поранення, а саме садна шиї з обох сторін, забої м`яких тканин голови та обличчя

Проте, згідно з ч.2 ст.183 КК України до ОСОБА_10 не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки він раніше не судимий, а злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні апеляційного суду, як на підставу застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор послався на те, що ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, відомості про який були внесені до ЄРДР за №005237.

З витягу з кримінального провадження №0005237 вбачається, що 26 серпня 2017 року близько 23 год. 00 хв. невстановлені особи з явними ознаками неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок за адресою: м.Одеса, вул.Польський спуск, вчиняли дії пов`язані з опором представникові влади або представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, с застосуванням предмету, спеціального пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

На переконання апеляційного суду, слідчий вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинені ОСОБА_10 злочини за ч.3 ст.296 та ч.2 ст.345 КК України, як два окремих кримінальних провадження за фактом одних і тих же подій, які мали місце 27 серпня 2017 року на вул.Польський узвіз в м.Одесі, з метою створення штучних обставин, які відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.183 КПК України надали б слідчому судді (суду) право застосувати до ОСОБА_10 такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Крім того, як на підставу застосування до ОСОБА_10 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий у своєму клопотанні послався на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що прокурором та слідчим було доведено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, так як підозрюваний ОСОБА_10 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочинів середньої тяжкості може переховуватись від органів досудового розслідування, чим негативно вплинути повному, об`єктивному, всебічному та неупередженому досудовому розслідуванню, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з цим апеляційний суд враховує, що ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працевлаштований, має постійне місце проживання в Одеській області, де характеризується виключно з позитивної сторони, проживає разом з матір`ю інвалідом, яка потребує його постійного піклування.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слід зазначити, що з моменту застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний період доби, останній належним чином виконував покладені на нього обов`язки, в тому числі і самостійно з`явився в судове засідання апеляційного суду.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що слідчий суддя об`єктивно врахував всі обставини кримінального провадження, дані про особу підозрюваного та дійшов правильного висновку про те, що під час досудового розслідування та розгляду справи в суді, до підозрюваного ОСОБА_10 може бути застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в певний період доби.

На думку апеляційного суду такий запобіжний буде достатнім та необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також повною мірою зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,3 та 4 ст.177 КПК України, на які слідчий посилався у своєму клопотанні і з якими частково погоджується суд апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 309, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси віл 29 серпня 2017 року про відмову в застосуванні до ОСОБА_10 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4