справа №619/3798/17
провадження №1-кс/619/1422/17
УХВАЛА
іменем України
20 листопада 2017 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора володільця майна адвоката ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0001689 від 16.11.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

встановив
Органом досудового розслідування встановлено, що 16 листопада 2017 року на автодорозі «Харків-Щербаківка» поблизу с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області працівниками СРПП Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області було зупинено автомобіль «Камаз 5511» р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , який перевозив дрова ємкістю 4,900 м3 без відповідних документів. Під час огляду місця події було вилучено автомобіль «Камаз 5511» р/н НОМЕР_1 , що належать на праві власності ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ., з дровами ємкістю 4,900 м3, та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 на автомобіль «Камаз 5511» р/н НОМЕР_1 .

До суду надійшло клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а саме: автомобіль «Камаз 5511» р/н НОМЕР_1 , що належать на праві власності ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з дровами ємкістю 4,900 м3, та свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_2 на автомобіль «Камаз 5511» р/н НОМЕР_1 . В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підставою, в зв`язку з якою необхідно здійснити арешт майна, є те, що, по даному кримінальному провадженню треба провести відповідні експертизи та інші слідчі дії. Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України вилучені речі, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими. У зв`язку з тим, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене майно використовувалося як засоби вчинення кримінального правопорушення. Також арешт майна, обумовлюється обґрунтованою підозрою, що не застосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, пошкоджене чи знищене.
У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання, з підстав які зазначені у ньому.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

У судовому засіданні володілець майна ОСОБА_4 пояснив, що він 16 листопада 2017 року перевозив дрова та був зупинений працівниками поліції. При перевірці документів ним помилково були надані документи на вантаж від 08.11.2017.

У судовому засіданні за клопотання адвоката було допитано в якості свідка старшого майстра лісу Липецького лісництва ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» ОСОБА_8 , який розповів, що 16 листопада 2017 року ним у відповідності до чинного законодавства було оформлено товаро-транспортну накладну при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії УНА №045510 від 16.11.2017 на дрова (ГОСТ 3243-88 для палива) дуб об`ємом 7 м3. Зазначену деревину було передано для перевезення водію ОСОБА_9 автомобілем «Камаз» р/н НОМЕР_1 .

Слідчий суддя на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних мотивів.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ст.214 КПК України до ЄРДР 16.11.2017 внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.246 КК України.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 16 листопада 2017 року під час огляду місця події вилучено автомобіль «Камаз 5511» р/н НОМЕР_1 , що належать на праві власності ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ., з дровами ємкістю 4,9 м3, та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 на автомобіль «Камаз 5511» р/н НОМЕР_1 .
Слідчому судді адвокатом надані наступні документи:
-товаро-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії УНА №045456 від 08.11.2017 на техсировину для ВТП клен об`ємом 4,9 м3, передана до перевезення автомобілем «Камаз 5511» р/н НОМЕР_1 водію ОСОБА_4 ;

-товаро-транспортна накладна при перевезенні деревини автомобільним транспортом (ТТН-ліс) серії УНА №045510 від 16.11.2017 на дрова (ГОСТ 3243-88 для палива) дуб об`ємом 7 м3 передана до перевезення автомобілем «Камаз 5511» р/н НОМЕР_1 водію ОСОБА_9 .

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п.п.1,3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про арешт майна, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.246 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконну порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяла істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.
Таким чином, предметом зазначеного вище даного злочину є незаконна порубка дерев.

В статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий суддя зазначає, що слідчим не доведено, що вилучене майно було знаряддям чи предметом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України або зберегло на собі його сліди.
До того ж адвокатом ОСОБА_5 слідчому судді надані копії ТТН-ліс серії УНА №045456 від 08.11.2017 та ТТН-ліс серії УНА №045510 від 16.11.2017 на підтвердження правовірності відвантаження деревини, які не спростовані прокурором.

Також, у клопотанні не обґрунтовано наявність інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч.1 ст.246 КК України, в тому числі, що вилучене майно є предметом, що було об`єктом кримінальних протиправних дій, або набуте кримінальним протиправним шляхом.
Також, слідчий суддя враховує, що за даним видом злочину спеціальна конфіскація або конфіскація майна як виду покарання не передбачена, шкода не завдана.
Слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власників вилученого майна.
Згідно абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор не довели необхідність арешту вилученого транспортного засобу.

Згідно п.2 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 169-173, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області про арешт майна у кримінальному провадженні №0001689 від 16.11.2017, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, відмовити.

Тимчасово вилучене майно в ході проведення огляду місця події 16 листопада 2017 року, а саме: автомобіль «КАМАЗ 5511» р/н НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_6 , з дровами ємкістю 4,900 м3, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , негайно повернути особі, у якої воно було вилучено, чи відповідному власнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1