19 лютого 2018 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області
головуючого ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, працюючого вантажником у супермаркеті «Ютіс», раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_5 , 28 серпня 2017 року, близько 01: 30 год, перебуваючи в громадському місці поблизу кафе-бару «Галичанка», що у с. Кам`янки Підволочиського району Тернопільської області, ігноруючи існуючі елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, виражаючи явну неповагу до суспільства, зневажаючи громадський порядок, бажаючи самоутвердитись в очах свого товариша ОСОБА_6 та знайомого ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , за рахунок безпричинного приниження потерпілого ОСОБА_4 , обізвав його грубими словами, чим спровокував словесний конфлікт, після чого, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась в насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, без будь-якого значного приводу, знаходячись біля ОСОБА_4 , умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, від якого потерпілий ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на землю. Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку, рани і синця із забиттям повік лівого ока та рани носу зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також завдано значної шкоди громадському порядку, спричинено шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_4 , наданих йому Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 відмовився згідно ст. 63 Конституції України давати покази, однак погодився відповідати на поставлені запитання, зокрема на запитання сторони обвинувачення ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно 28 серпня 2017 року, близько 01: 30 год, перебуваючи в громадському місці поблизу кафе-бару «Галичанка», що у с. Кам`янки Підволочиського району Тернопільської області, спілкувався із своїм товаришем ОСОБА_6 . У цей час до них підійшов потерпілий ОСОБА_4 та почав встрявати у їхню розмову, що і стало приводом до вчинення злочину. Він висловився в його сторону нецензурними словами, після чого наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, від якого потерпілий упав, після чого пішов з місця скоєння злочину. У вчиненому щиро розкаявся. На даний час з потерпілим примирився.
Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_5 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні злочину, згідно обвинувального акту за ч. 1 ст. 296 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що його дії кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів невеликої тяжкості, наслідків, що наступили, особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони.
Також, беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді обмеження волі згідно санкцій статті обвинувачення, із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, слід покласти обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Разом із тим суд вважає, що заявлені позовні вимоги прокурора Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Підволочиської районної ради до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування витрат понесених закладами охорони здоров`я на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, підлягає до задоволення, виходячи із наступних міркувань :
Судом встановлено, що в результаті заподіяння тілесних ушкоджень, які перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку із діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 28 серпня 2017 року по 29 серпня 2017 року, вартість його лікування становить 437,20 грн. Вказане підтверджується довідкою Підволочиської КЦРЛ № 227 від 05 жовтня 2017 року.
Згідно ч.1,3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
За вказаних обставин суд приходить до переконання, що в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 порушені права закладу охорони здоров`я, які підлягають до захисту шляхом задоволення позову та стягнення з обвинуваченого в користь держави в особі фінансового управління Підволочиської районної ради понесені закладом охорони здоров`я витрати на лікування потерпілого від злочину, в розмірі 437,20 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати відсутні .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
З метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_5 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, слід покласти обов`язок періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов заявлений прокурором Кременецької місцевої прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі фінансового управління Підволочиської районної ради до відповідача ОСОБА_5 задоволити.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_5 в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн.
Речові докази у кримінальному провадженні та процесуальні витрати відсутні .
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.
Головуючий - підпис
Суддя Підволочиського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1