Дата документу Справа № 336/5573/17
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-сс/778/1369/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/5573/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2017 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з 19-00 до 06-00 години.

Покладено на підозрюваного обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, в суд за першим викликом;

2) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання та роботи.

Роз`яснено підозрюваному його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє до 16 січня 2018 року.

Згідно зі змістом судового рішення, слідчий СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10 листопада 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що передбачений ч. 3 ст. 296 КК України.

Слідчий просив про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку слідчого, є підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може переховуватися від слідчого та суду і впливати на свідків і потерпілих з однією з яких, що доводиться йому матір`ю, він проживає в одному житлі.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя вважала, що у відсутність заявлених слідчим ризиків, дані про особу обвинуваченого, який має родину, міцні соціальні зв`язки, його соціальна зайнятість, про що свідчить надана захисником інформація про працевлаштування в одному з суб`єктів господарювання державної форми власності, відсутність оголошень про підозру у вчиненні іншого злочину, хронічне захворювання нижніх кінцівок, процесуальна позиція, що зводиться до повного визнання винуватості за обставин, зазначених в повідомленні про підозру, не дають підстав для ухвалення процесуального рішення на користь особи, що звернулась з цим клопотанням.

Разом з тим, враховуючи об`єкт злочинного посягання, що інкриміновано підозрюваному, обстановку вчинення кримінально караних дій, суддя вважала за необхідне, відмовляючи в застосуванні тримання під вартою, обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього, відповідно до ст. 194 КПК України, обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, в суд за кожним викликом, не відлучатися за межі населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора, суду, повідомляти слідчому, прокурору, суду про зміну місця проживання та роботи.

В апеляційній скарзі прокурор, не обговорюючи питання винуватості чи невинуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Так, слідчим суддею не надано оцінки доказам сторони обвинувачення при прийнятті рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд не врахував покази, дані потерпілою ОСОБА_11 в ході проведення досудового розслідування у вказаному провадженні, а саме те, що ОСОБА_7 в ході вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, після виклику потерпілою співробітників поліції, повідомив, що він не буде припиняти протиправну діяльність, і буде вести вогонь на враження по співробітникам поліції. Вказані дії свідчать про те, що ОСОБА_7 фактично вчинив вже кримінальне правопорушення, однак не зупинився на досягнутому та вирішив продовжувати протиправну діяльність та намагався з застосуванням зброї, нанести співробітникам поліції тілесні ушкодження. Крім того, фактично підозрюваний ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_11 фактично проживають разом, тобто у підозрюваного є реальна можливість впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні. Також, значна кількість свідків у цьому кримінальному провадженні проживають в одному будинку з підозрюваним, що також не позбавляє останнього можливості впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, відповідно до якої клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу; підозрюваного і захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції (у цьому випадку слідчого судді) в межах апеляційної скарги. З огляду на ту обставину, що ухвала слідчого судді сторонами не оскаржується в частині обґрунтованості підозри, а стороною захисту в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в цих частинах рішення слідчого судді не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, даних про його особу, наявності постійного місця проживання, відсутність судимостей, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж утримання під вартою (про який клопотав слідчий), у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що може в достатній мірі гарантувати усунення або ж суттєве зменшення встановленого ризику.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя прийшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідають практиці Європейського суду з прав людини.
Таким чином слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив всі обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення.
З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що на час звернення до слідчого судді, слідчий у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не довів обставини, які безперечно виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.
Крім того, відповідно до положень п.3 .ч.3 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

ОСОБА_7 , є раніше не судимою особою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Під час розгляду клопотання слідчий і прокурор не довели, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В апеляційній скарзі таких доказів також не було надано.
Відтак інші доводи апелянта щодо існування ризиків передбачених ст.177 КПК України (навіть якщо їх вважати обґрунтованими, хоча на переконання колегії суддів, носять суто імовірний характер), не можуть бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що підозрюваний не порушує умови обраного йому запобіжного заходу, в добровільному порядку прибув до суду і під час розгляду клопотання слідчим суддею, і під час апеляційного розгляду провадження, фактично визнає вину у скоєному.
Отже, вирішуючи питання, поставлене слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя дотримався вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , з 19-00 до 06-00 години, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 16 січня 2018 року залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4