Єдиний унікальний номер 741/295/18
Провадження № 1-кп/741/47/18
У Х В А Л А

м. Носівка 13 березня 2018 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 її представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 125 КК України, якому 19 лютого 2018 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

встановив:
До Носівського районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000132 від 8 травня 2017 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, обґрунтовуючи це тим, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту немає.

Обвинувачений, його захисник, потерпіла та її представник не заперечували проти призначення справи до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу та її представника, суд приходить до висновку про необхідність повернення прокурору обвинувального акта та додатків до нього для усунення недоліків, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Частиною 1 ст. 2 КПК встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1, 4, 5, 6 ст. 9 КПК встановлено, що під час кримінального провадження, зокрема, прокурор, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

У реєстрі матеріалів досудового розслідування під пунктом 11 розділу І «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» зазначено, що по справі допитаний потерпілий ОСОБА_8 .

Проте, в обвинувальному акті не викладено формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_6 з приводу його дій по відношенню до потерпілого ОСОБА_8 та не залучено до участі у даному кримінальному провадженні потерпілого ОСОБА_8 .

З обвинувального акта вбачається, що дії ОСОБА_6 за фактом незаконного позбавлення волі потерпілої ОСОБА_4 та заподіяння їй тілесних ушкоджень в салоні автомобіля відбувалися на протязі близько однієї години, тобто здійснювалися протягом тривалого часу та супроводжувалися заподіянням потерпілій фізичних страждань.

Проте, дії ОСОБА_6 кваліфіковані по ч. 1 ст. 146 КК України, тобто без урахування кваліфікуючих ознак, які зазначені у ч. 2 ст. 146 КК України.

З обвинувального акта вбачається, що потерпіла утримувалася у салоні автомобіля, який рухався. За кермом автомобіля перебувала невстановлена слідством особа. Дії ОСОБА_6 та невстановленої особи були узгоджені, вони діяли з єдиним умислом.

Роль кожного із співучасників злочину органами досудового розслідування не визначена.

Вивчивши обвинувальний акт не вдається можливим зробити висновок чи виділено матеріали кримінального провадження стосовно невстановленої слідством особи в окреме провадження.

Вважаю, що відповідно до ст. 217 КПК України у даному випадку матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, оскільки це може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

За таких обставин не можна вважати, що обвинувальний висновок відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає, оскільки воно не обґрунтоване.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 315 КПК України, суд, -

ухвалив:
Відмовити обвинуваченому та його захиснику у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000132 від 8 травня 2017 року, за фактами вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 2 ст. 125 КК України, повернути прокурору Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури Чернігівської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На ухвалу протягом семи днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1