АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/2933/17-к Номер провадження 11-кп/786/828/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві у режимі відеоконференції з Державною установою «Кременчуцька виправна колонія (№69)» провадження за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 липня 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Даною ухвалою задоволено заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнено останнього від подальшого відбування покарання призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2015 року за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, вироком Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2015 року за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1,4 ст. 70 КК України до остаточного покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі, на невідбутий строк 9 місяців 15 днів.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення суд вказав, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, при цьому ним станом на 30.04.2017 вже відбуто 2/3 частини призначеного покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2015 року, вироком Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2015 року.

В апеляційній скарзі прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури просить скасувати ухвалу суду через невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На переконання прокурора, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а висновки суду є передчасними.

Судом не взято до уваги неодноразове застосування до засудженого ОСОБА_7 заходів дисциплінарного впливу, за що він має 3 стягнення, які не зняті, а погашені після спливу встановленого законодавством строку.

Засуджений ОСОБА_7 не працевлаштований в установі, а комісією установи 04.05.2017 відмовлено у застосуванні до засудженого пільги, передбаченої ст. 81 КК України у зв`язку з тим, що засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши заперечення засудженого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження, особової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вирішила наступне.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , не відповідає фактичним обставинам провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження та наданої суду особової справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12.05.2015 за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, вироком Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2015 року за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1,4 ст. 70 КК України до остаточного покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув певний строк покарання, призначений судом, в залежності від ступеня тяжкості скоєного ним злочину.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно- дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 відбув більше ніж 2/3 строку покарання, призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12.05.2015.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Саме відбуття певної частини покарання є лише формальною умовою умовно-дострокового звільнення. Фактичною або матеріальною обов`язковою підставою є доведеність виправлення засудженого - поведінка ув`язненого в місцях позбавлення волі та його ставлення до праці.

Зокрема, висновок щодо виправлення засудженого при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення повинен ґрунтуватися на аналізі даних про особу засудженого, його поведінки за увесь період відбування покарання в колонії та відношенні до праці і пов`язується з фактичним відбуттям особою певної части ни строку призначеного їй покарання.

Відповідно до наявних у особовій справі документів, за період відбуття покарання у Кременчуцькій виправній колонії (№69) починаючи з 12.08.2015 неодноразово систематично допускав порушення встановлених правил відбування покарання, у зв`язку з чим 3 рази на нього накладалися стягнення у вигляді догани та суворої догани оголошені правами начальника відділення, і які є погашеними, однак характер допущених порушень свідчить про систематичне порушення та небажання засудженого поліпшити свою поведінку.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що згідно матеріалів особової справи, рішенням адміністративної комісії установи було вирішено, що засуджений ОСОБА_7 не заслуговує на умовно дострокове звільнення та відмовлено йому у застосуванні до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України, оскільки ОСОБА_7 не досяг необхідного ступеню виправлення.

Наведене дає підстави колегії суддів вважати, що засуджений ОСОБА_7 за такий короткий строк після відмови адміністрації виправної колонії в умовно-достроковому звільнені останнього в повній мірі не міг довести належним чином своє виправлення.

Наявність у засудженого 2 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, які отримані ним упродовж останніх двох років, що само по собі не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільненні від відбування покарання, та лише свідчить про позитивні тенденції в поведінці ОСОБА_7 .

Згідно відомостей, котрі зазначені в останній за часом характеристиці на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої в.о. начальника Державної установи «Кременчуцька виправна колонія (№69)» від 24.07.2017, яка наявна в матеріалах провадження, засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, дотримається встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня тільки під контролем представників адміністрації установи, законні вимоги виконує під контролем. На виробництві установи не працевлаштований.

Поряд з цим, в матеріалах особової справи заяви засудженого ОСОБА_7 про працевлаштування на виробництві установи, які б свідчили про його бажання працювати відсутні, що свідчить про небажання останнього довести своє виправлення ставленням до праці.

Вищевикладене свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 належним чином не довів свого виправлення.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не надав оцінку та не взяв до уваги, що процес виправлення ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд помилково дійшов висновку про достатність підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, внаслідок чого ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційною інстанцією, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

Відповідно апеляційна скарга прокурора про скасування ухвали суду з наведених в ній мотивів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 липня 2017 року, якою задоволено заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та звільнено останнього від подальшого відбування покарання призначеного вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12 травня 2015 року за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі, вироком Київського районного суду м. Полтави від 13 травня 2015 року за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1,4 ст. 70 КК України до остаточного покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі, на невідбутий строк 9 місяців 15 днів скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України - відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4