АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1833/2017 Суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 307 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду

м. Києва від 03 серпня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000070 щодо обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ОСОБА_7 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Петропавлівськ-Камчатський Російської Федерації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року

ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та йому призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_7 у невстановлені досудовим слідством дату, час та місці, у невстановленої слідством особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін, яку в подальшому незаконно зберігав за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого незаконного збуту.
05 травня 2017 року о 21 год. 02 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу будинку № 10 по пр. Маршала Рокосовського в м. Києві, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно збув ОСОБА_9 психотропну речовину амфетамін, масою амфетаміну 1,550 г, за 600 грн.
Продовжуючи свою протиправну діяльність, 06 червня 2017 року о 21 год. 48 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, незаконно збув ОСОБА_9 психотропну речовину амфетамін, масою амфетаміну 1,397 г, за 600 грн.

Докази у кримінальному провадженні досліджені судом відповідно до вимог ч. 3

ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі зі змінами та доповненнями захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його діяння за ч. 2 ст. 307 КК України, посилаючись виключно на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить змінити вирок Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року, відповідно до ст. 69 КК України призначити ОСОБА_7 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

За доводами апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують покарання та дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_7 вперше вчинив кримінальне правопорушення, на спеціальних обліках не перебуває, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, скоїв злочин внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, у тому числі смерті дідуся, з яким у нього склалися добрі відносини, а також не взяв до уваги позицію прокурора в провадженні, який просив призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Крім того, захисник просить врахувати сукупність обставин у провадженні та дані про особу обвинуваченого, які не були відомі суду першої інстанції на час ухвалення вироку, але в сукупності з встановленими судом обставинами дають підстави для пом`якшення покарання.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 за місцем військової служби та в побуті характеризується виключно позитивно, доглядає за своїм батьком ОСОБА_10 , який є інвалідом війни 2 групи, доглядав за своїм дідусем ОСОБА_11 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина обвинуваченого ОСОБА_12 після засудження чоловіка у зв`язку з порушенням нервової системи знаходиться на стаціонарному лікуванні. Просить також врахувати звернення в.о. голови Державного космічного агентства України ОСОБА_13 та першого космонавта України, Героя України, народного депутата України IV скликання, Президента Аерокосмічного товариства України ОСОБА_14 , в яких вони, з огляду на особу обвинуваченого, просять призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Указані обставини в сукупності з фактичними обставинами кримінального провадження, як зазначає захисник, свідчать про можливість призначення ОСОБА_7 основного покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, а також доводять можливість його виправлення без реального відбування покарання, тобто в умовах застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційних вимог, позицію прокурора, який частково погодився з доводами апеляційної скарги, але заперечував щодо застосування відносно ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, дослідивши додатково надані стороною захисту документи щодо особи обвинуваченого, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберігання з метою збуту психотропної речовини, а також у незаконному збуті психотропної речовини у великих розмірах, вчиненому повторно, що відповідає юридичній кваліфікації ч. 2 ст. 307 КК України, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів, не встановивши істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині, не переглядає їх відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції, з огляду на апеляційні доводи захисника, лише в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК України за вчинений злочин, визначаються ст. 69 цього Кодексу, відповідно до ч. 1 якої призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, з урахуванням особи винного.

В той же час необхідно вказати, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким, дані про особу винного, котрий раніше не судимий, одружений, працює, характеризується за місцем проживання задовільно.

Не встановивши обставин, які б обтяжували покарання, суд визнав обставинами, що його пом`якшують, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних та інших обставин.

В той же час, визнавши указані обставини, які пом`якшують покарання, такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, з урахуванням особи винного, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість застосування положень ч. 2 ст. 69 КК України та, визначивши розмір покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 307 КК України, не призначив обвинуваченому обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна на підставі ст. 69 КК України.

Правильність застосування ч. 2 ст. 69 КК України захисником не оспорюється, колегія ж суддів вирок суду в цій частині вважає достатньо обґрунтованим, а тому з ним погоджується.

Проте, на думку колегії суддів, в провадженні щодо ОСОБА_7 , навіть з урахуванням тих даних щодо особи обвинуваченого, які характеризують його в соціальному аспекті та за наявності трьох обставин, які пом`якшують покарання і були встановлені під час судового розгляду, у суду першої інстанції було достатньо підстав для застосування положень ст. 69 КК України і до основного покарання, призначеного ОСОБА_7 за вчинений ним злочин, отже доводи сторони захисту щодо суворості призначеного покарання частково заслуговують на увагу.

Як вже зазначала колегія суддів, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових злочинів, при цьому покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за фактичними обставинами, встановленими судом, двічі збув психотропну речовину у великих розмірах, що безумовно повинно враховуватися при призначенні покарання. В той же час, виключно позитивні дані про особу обвинуваченого, зокрема вчинення ним злочину вперше, перебування на військовій службі за контрактом і бездоганна характеристика з місця проходження служби, в тому числі й під час тимчасового виконання обов`язків провідного інженера групи № 2 "Контролю створення телекомунікаційних систем та наземних систем ракетно-космічних комплексів" Київського представництва генерального замовника - Державного космічного агентства України, відомості про подяки та інші відзнаки з місця проходження служби, наявність сім`ї та міцних соціальних зв`язків, додаткові дані щодо особи ОСОБА_7 , викладені в зверненнях до суду в.о. голови Державного космічного агентства України ОСОБА_13 , заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_15 та першого космонавта України, Героя України, народного депутата України IV скликання, Президента Аерокосмічного товариства України ОСОБА_14 , в сукупності з обставинами, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, а це щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, дають колегії суддів підстави, виходячи з положень ч. 1 ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого покарання виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 307 КК України, та визначити його у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років, в такий спосіб пом`якшивши ОСОБА_7 покарання, яке без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці він повинен відбувати реально. Саме таке покарання, на переконання колегії суддів, буде справедливим, необхідним та достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Що ж стосується доводів апелянта про можливість подальшого виправлення ОСОБА_7 , який, за твердженням захисника, фактично вже став на шлях виправлення, в умовах застосування положень ст. 75 КК України, то наведені захисником на обґрунтування таких доводів обставини частково враховані судом першої інстанції при вирішенні питання про можливість застосування положень ст. 69 КК України до додаткового покарання, а також колегією суддів, яка дійшла висновку про можливість пом`якшення ОСОБА_7 покарання шляхом застосування до основного покарання ч. 1 ст. 69 КК України, отже в даному випадку вони не дають колегії суддів законних підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції на підставі ч. 2 ст. 409 КПК України зміні.

З огляду на те, що ОСОБА_7 з 06 червня 2017 року утримується під вартою, строк попереднього ув`язнення йому слід зарахувати, виходячи із положень ч.1, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року та на підставі ч. 1 ст. 72 КК України в діючій редакції Закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу з доповненнями та змінами захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 03 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначення покарання.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України визначити його у виді обмеження волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

У решті вирок залишити без змін.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06 червня 2017 року по 20 червня 2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за 4 (чотири) дні обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року по 08 листопада 2017 року включно із співвідношення один день позбавлення волі за 2 (два) дні обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_7 негайно з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4