Справа № 362/1711/17
Провадження № 1-кп/362/207/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.09.2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2007 р., стягнуто з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.08.2007 р. до досягнення дитиною повноліття. Вказане судове рішення набрало законної сили 18.09.2007 р.
На підставі виконавчого листа №2-1826 від 06.09.2007 р., виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області, 11.09.2007 р. старшим державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Васильківського МРУЮ ОСОБА_8 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з громадянина ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 22.08.2007 р. до досягнення дитиною повноліття.
Разом з тим, з моменту попередження про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, а саме, з 10.07.2013 р. по даний час ОСОБА_6 від сплати аліментів злісно ухиляється, кошти на утримання дитини ОСОБА_7 не сплачує, будь-якої іншої допомоги ОСОБА_6 не надає, участі у вихованні дитини не приймає, тобто добровільно рішення суду не виконує й таким чином злісно ухиляється від сплати, встановлених рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області, коштів на користь ОСОБА_5 для дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_6 , який був попереджений державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, на попередження не реагує, свої обов`язки, які покладені на нього, як на батька, не бажає виконувати й продовжує ухилятися від сплати аліментів та від виконання рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області щодо сплати аліментів на користь ОСОБА_5 для дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не виконує, чим становить ОСОБА_5 з дитиною у скрутне матеріальне становище.
Окрім того, відповідно до інформації Васильківського міськрайонного центру зайнятості №281/06 від 22.02.2017 р. ОСОБА_6 на обліку у центрі не перебуває, відповідно до інформації Васильківського відділення Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області №602/9/10-13-10-07-08 від 24.02.2017 р. у ОСОБА_6 , за період часу з 01.11.2015 р. по 31.12.2016 р., інформації про доходи немає.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що з 2002 р. вона з обвинуваченим перебувала в зареєчстрованому шлюбі, який потім було розірвно. Від даного шлюбу у них в 2002 р. народилась дитина ОСОБА_10 . До 2007 р. обвинувачений сплачував якісь кошти на утримання дитини. З 2007 р. по 2013 р. він сплачував аліменти частково. Однак з 2013 р. ніяких коштів на утримання дитини не надавав. Участі у вихованні дитини не приймав, останній раз спілкувався з дитиної в грудні 2016 р. Після надходження даної справи до суду сплатив аліменти в травні та в червні 2017 р. В органи опіки та піклування з проханням встановити години відвідування дитини не звертався. Взагалі не цікавиться життям дитини. Стосовно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 вважає, що необхідно призначити йому реальну міру покарання.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_6 в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_6 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів невеликої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ІП Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 : щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_6 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи посередню характеристику на ОСОБА_6 за місцем його проживання, те, що він раніше судимий, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка стосовно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 просила призначити йому покарання, пов"язане з позбавленням волі, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді арешту на певний строк.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_11 в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався та в судовому засіданні прокурором було зазначено про необхідність обчислювати покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці та зазначено, що строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку, взявши його під варту в залі суду.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.09.2015 р. відносно ОСОБА_6 необхідно виконувати окремо.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.
Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту вступу вироку в законну силу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1