У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2018 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,з участю прокурора ОСОБА_3 ,підозрюваного ОСОБА_4 ,захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,розглянувши клопотання слідчого Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносного
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської області,громадянина України,не працюючого,зареєстрований в АДРЕСА_1 ,фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого
якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч.3 ст.28 ч.4 ст.187,ч.3 ст.28 ч.3 ст.289,ч.3 ст.28 ст.353 КК України по матеріалам досудового розслідування за № 0003831 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 17.10.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:
22.01.2018 р.слідчий Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 днів.
В клопотанні зазначає,що в провадженні СВ Шевченківського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області перебуває об*єднань кримінальне провадження від 17.10.2017 р.за № 0003831 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч ч.3 ст.28 ч.4 ст.187,ч.3 ст.28 ч.3 ст.289,ч.3 ст.28 ст.353 КК України.
20.10.2017 р.відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні від 17.10.2017 р.за № 0003832 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 17.10.2017 р.по 15.12.2017 р.,який продовжено до 17.01.2018 р.
16.01.2018 р.ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за клопотанням захисника підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід відносно останнього був змінений з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів до 16.03.2018 р.включно.
15.01.2018 р.строк досудового розслідування керівництвом прокуратури Запорізької області продовжений на строк до 17.04.2018 р.
В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу,слідчий посилається на те,що ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень,під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків,передбачених п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України,а саме що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду,вчинити інше кримінальне правопорушення,незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні,знищити,сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
На думку слідчого,тяжкість злочину,у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 ,відомості про особу підозрюваного,відсутність у нього постійної роботи,джерела доходів,стійких соціальних зв*язків,вимагає тримання підозрюваного під вартою без визначення застави,оскільки жоден із більш м*яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам.
При розгляді клопотання в суді слідчий його підтримав та просив задовольнити з посиланням на викладені у клопотанні підстави.
Прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 при розгляді клопотання в суді просив його задовольнити з урахуванням зміни раніше повідомленої ОСОБА_4 підозри,доводів слідчого про наявність вказаних вище ризиків втечі,продовження злочинної діяльності,можливості незаконно впливати на потерпілих та свідків,потреб досудового розслідування встановити місце знаходження речей та предметів,які мають значення речових доказів у цьому кримінальному провадженні,чому може перешкоджати ОСОБА_4 ,перебуваючи на волі.
Захисник ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував з посиланням на те,що слідчим в порушення ч.2 ст.200 КПК України не наведені у клопотанні обставини,які виникли після прийняття попереднього рішення про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт,існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу,але про які слідчий,прокурор на той час не знав і не міг знати,а посилання на змінену підозру вважає недоречним,оскільки аналогічні обставини були підставою для заперечень з боку слідчого,прокурора проти зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт,умов якого підозрюваний не порушує,чим спростовані доводи про можливість його втечі,продовження злочинної діяльності.Перебіг розслідування вказує на те,що обвинувачений не зможе вплинути на його ефективність,речові докази знаходяться у розпорядженні органів слідства,незаконного впливу на потерпілих та свідків не чинить,ризики,вказані у клопотанні,вже були предметом розгляду,а клопотання не є належно мотивованим та доведеним,просить відмовити у його задоволенні.
Захисник ОСОБА_5 при розгляді клопотання зауважила на те,що слідчим суддею вже встановлені щодо підозрюваного обставини про наявність місця проживання та навчання,стан здоров*я матері,що було враховано при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт,чим спростовуються доводи клопотання про відсутність у підозрюваного стійких соціальних та родинних зв*язків,а інші доводи клопотання не є підставою для його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_4 при розгляді клопотання зауважив,що під час перебування під цілодобовим домашнім арештом він за викликами з*являється до слідчого та до суду,проведенню досудового розслідування не перешкоджає,умов запобіжного захду та покладених на нього обмежень не порушує.Просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши думку учасників процесу,перевіривши їхні доводи матеріалами справи,слідчий суддя дійшов висновку,що клопотання задоволенню не підлягає ,виходячи з наступного.
Як передбачено ст.200 КПК України,прокурор,слідчий за погодженням з прокурором має право звернутись в порядку,передбаченому ст.184 цього Кодексу,до слідчого судді ,суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу ,в тому числі про скасування,зміну або покладення додаткових обов*язків,передбачених частиною п*ятою статті 194 цього Кодексу,чи про зміну способу їх виконання.
У клопотанні про зміну запобіжного заходу обов*язково зазначаються обставини,які:
1)виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу;
2)існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу,але про які слідчий,прокурор на той час не знав і не міг знати.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути відповідне клопотання протягом трьох днів із дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно з правилами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен встановити підстави, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК України для його застосування, а у даному випадку зміни, тобто наявність обґрунтованої підозри та ризиків.
При розгляді клопотання встановлено,що на теперішній час в провадженні СВ Шевченківського ВП Дніпровського ГУНП в Запорізькій області перебуває об*єднань кримінальне провадження від 17.10.2017 р.за № 0003831 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.3 ст.28 ч.4 ст.187,ч.3 ст.28 ч.3 ст.289,ч.3 ст.28 ст.353 КК України
ОСОБА_4 був затримания 17.10.2017 р.в порядку ст.208 КПК України,20.10.2017 р.відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні від 17.10.2017 р.за № 0003832 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 17.10.2017 р.по 15.12.2017 р.,який продовжено до 17.01.2018 р.
16.01.2018 р.ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за клопотанням захисника підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід відносно останнього був змінений з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів до 16.03.2018 р.включно.
15.01.2018 р.строк досудового розслідування кримінального провадження за № 0003832 керівництвом прокуратури Запорізької області продовжений на строк до 17.04.2018 р.
Як зазначив слідчий у клопотанні,22.01.2018 р.у кримінальному провадженні № 0003831 прийнято процесуальне рішення про зміну раніше повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.3 ст.28 ч.4 ст.187,ч.3 ст.28 ч.3 ст.289,ч.3 ст.28 ст.353 КК України,що,за логікою клопотання,вважає обставинами,які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного та дають право для звернення з відповідним клопотанням в порядку ст.200 КПК України.
Однак,змінена підозра за своїм змістом містить сукупний виклад раніше повідомлених ОСОБА_4 підозр у кримінальних провадженнях,які з 22.01.2018 р.постановою прокурора об*єднані в одне провадження,з іншою правовою кваліфікацією,проте ці обставини не є передбаченими п.1,2 ч.2 ст.200 КПК України,були відомі слідчому і прокурору при розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного та саме на них грунтувалися заперечення проти задоволення клопотання захисту.
Заявлені слідчим ризики втечі підозрюваного,продовження злочинної діяльності,повністю спростовані при розгляді клопотання,оскільки встановлено,що з 16.01.2018 р.з часу обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту,він з*являється за викликами до слідчого та суду,місце проживання не залишав,доказів іншого не надано.
З наданих копій протоколів проведених слідчих дій вбачається,що на теперішній час допитані всі потерпілі,свідки,з ними проведенні впізнання,слідчі експерименти,заяв про незаконний вплив з боку підозрюваного ОСОБА_4 або інших осіб не надходило.
Слідчий акцентував увагу на можливості незаконного впливу з боку підозрюваного на свідка ОСОБА_8 ,оскільки після вручення підозрюваному даного клопотання та доданих до нього матеріалів ОСОБА_4 стало відомо про цю особу та його особисті дані.
Однак у протоколі допиту цього свідка зазначені відомості про місце його проживання за адресою робочого місця слідчого,тому припущення про вплив на нього з боку підозрюваного за цим місцем мешкання позбавлені здорового глузду.
При огляді місця події,обшуках виявлені та вилучені речові докази,які знаходяться у розпорядженні слідства,є предметом проведення експертиз,тому ризик можливого незаконного впливу з боку підозрюваного та перешкоджання слідству нічим об*єктивно не підтверджений.
Фактично доводи слідчого зводяться до того,що після зміни раніше повідомленої підозри , ОСОБА_4 ставиться за провину вчинення більш тяжких злочинів,ніж йому інкримінувалися при зміні запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Однак,тяжкість обвинувачення не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання , Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до у з прав людини від 12.01.2012 р.у справі «Тодоров проти України» викладена правова позиція ,згідно якої для подальшого тримання особи під вартою повинні бути виняткові вагомі причини,при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину,складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.
Доводи слідчого та прокурора про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для запобігання зазначеним вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного не є переконливими.
За ступенем суворості запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту межує з позбавленням волі,про що вказав Європейський Суд з прав людини у рішенні «Вітторіо і Луіджи Манчині проти Італії»,зазначивши,що і тримання під вартою у в*язниці,і домашній арешт були для заявників позбавленням свободи,виходячи із розуміння пп.»с» п.1 ст.5 Конвенції.
За своєю суттю цілодобовий домашній арешт є комплексом призначених за рішенням суду обмежень і заборон,які накладаються на особу у зв*язку з його повною ізоляцією у певному приміщенні,спрямовані на досягнення мети цього запобіжного заходу,реалізуються й контролюються уповноваженими органами.
ВССУ у листі «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання,продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою» зазначив:»Клопотання про зміну більш м*якого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою повинно містити докази порушення умов раніше обраного запобіжного заходу та обґрунтування наявності ризиків у проваджені.В інших випадках суд не уповноважений змінювати запобіжний захід,проте відмова має бути належним чином мотивована».
При прийнятті 16.01.2018 р.рішення про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий арешт,слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 та ризиків,передбачених ст.177 п.1,3 ч.1 КПК України,інші обставини та відомості про його особу,наявність родинних соціальних зв*язків,місця проживання,стану здоров*я матері,тривалість розслідування,з перебігом якого ризики очевидно змінюються,а також заперечення слідчого та прокурора проти прийняття такого рішення з посиланням, в тому числі, на ті обставини,які визначені як підстава даного клопотання.
Фактично у клопотанні викладена незгода з ухвалою слідчого судді від 16.01.2018 р.та пропонується прийняті інше рішення з того питання,яке вже було предметом розгляду слідчого судді у даному кримінальному провадженні.
Відсутність у підозрюваного постійного місця роботи на офіційної реєстрації шлюбу з особою,з якою він мешкає однією сім*єю,не приймаються слідчим суддею до уваги при розгляді даного клопотання,оскільки Європейський Суд з прав людини неодноразово давав оцінки цим обставинами та їх значенню для вирішення питання про обґрунтованість рішень щодо взяття під варту,та зробив висновки,що відсутність сім*ї і роботи не може визнаватись достатнім аргументом( рішення у справі «Сулаоя проти Естонії» 2005 р.)
Лише перелік законодавчих (стандартних) підстав для його застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без встановлення наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі "Белевитський проти Росії", пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
Аналізуючи наведене вище,слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 ,оскільки забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризикам можливо із застосуванням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту,який на час розгляду даного клопотання є чинним,підозрюваним не порушується.
Порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України. Так, згідно ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
В ст. 309 КПК України наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, та визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. До таких інших ухвал слідчого судді відноситься і ухвала про відмову у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про зміну підозрюваному запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою,оскільки інший запобіжний захід фактично не застосовується.
Такий висновок узгоджуєються із змістом інформаційних листів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 1640/0/4-12 від 09.11.2012 року та № 10-1717/0/4-12 від 21.11.2012 року, в яких приведено вичерпний перелік всіх судових рішень, які за КПК України, 2012 року, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, та приведено перелік осіб, які мають право на апеляційне оскарження. В цих листах даних про можливість оскарження в апеляційному порядку рішення слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про зміну підозрюваному запобіжного заходу, тобто рішення, постановленого в порядку ст. 200 КПК України, не міститься.
В підтвердження цьому Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 20 свого листа № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року зазначив, що перелік ухвал слідчого судді суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, визначено частинами 1 і 2 ст. 309 КПК України, цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Отже, ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про зміну підозрюваному запобіжного заходу, постановленого в порядку ст. 200 КПК України, за яким не змінюється становище підозрюваного шляхом застосування іншого запобіжного заходу, не входить до переліку ухвал, які підлягають оскаржені в апеляційному порядку.
Керуючись ст. ст. 177, 179, 180, 181, 184,193,196,200 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1