Провадження № 1-кп/520/282/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2017 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду в м.Одесі в судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000026 від 11 березня 2014 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого дітей 2007 та 2016 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 28.09.2013 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку №46/2 по вулиці Академіка Вільямса в місті Одесі, маючи злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, корисливий мотив та прямий умисел, під приводом оренди на нетривалий термін, ввівши ОСОБА_6 в оману, отримав від нього належний йому автомобіль марки «БМВ 318і» чорного кольору, р/н НОМЕР_1 , вартістю 40000 гривень. Не маючи наміру повертати ОСОБА_6 зазначений транспортний засіб, 02.11.2013 року у денний час (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , видавши автомобіль марки «БМВ 318і), р/н НОМЕР_1 , як свою власність, передав його ОСОБА_7 в якості застави за позичені грошові кошти в сумі 2000 доларів США, при цьому, не маючи намір повертати останньому зазначену грошову суму зазначив, що у разі невиконання ним своїх зобов`язань у визначений термін, даний транспортний засіб переходить у власність ОСОБА_7 , тим самим, не маючи законних підстав, розпорядився належним ОСОБА_6 автомобілем марки «БМВ 318і», р/н НОМЕР_1 , чим незаконно ним заволодів. Таким чином, ОСОБА_3 незаконно заволодів автомобілем марки «БМВ 318і» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , чим заподіяв останньому збиток у великому розмірі.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що взяв машину у потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 . Брав машину для того, щоб поїздити. Оренду не платив і машину не віддавав. Повернув машину вже після того, як був привід в міліцію, після подачі заяви потерпілим та порушення кримінальної справи.

Крім того, обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що з матеріалами кримінального провадження він знайомий в повному обсязі, жодних зауважень до зібраних доказів він не має та вважає за непотрібним досліджувати всі докази. В скоєному він розкаюється, просив застосувати до нього амністію.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що у вересні 2013 року він передав обвинуваченому машину у користування. Разом з автомобілем він передав обвинуваченому і технічний паспорт. Однак права розпоряджатись автомобілем він ОСОБА_8 не давав. Домовились, що ОСОБА_3 буде сплачувати 100-120 гривень на добу за користуванням автомобілем. Перший місяць ОСОБА_3 виходив на зв`язок, але в листопаді 2013 року він дізнався, що обвинувачений заклав його автомобіль ОСОБА_9 . В бесіді з ОСОБА_10 він дізнався, що обвинувачений заклав машину і взяв у ОСОБА_11 кошти в сумі 2000 доларів США. Потім він звернувся у поліцію та прокуратуру. Свій автомобіль він отримав лише в червні 2015 року. На теперішній час він не має претензій до обвинуваченого та просить його строго не карати.

Крім пояснень потерпілого та обвинуваченого, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження.

Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом та обвинувачуваний дійсно винний в скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, і вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та розкаявся у скоєному, усвідомив суспільну небезпеку свого діяння, що в силу ст.66 КК України визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, те, що обвинувачений раніше не судимий, тому суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили застосувати відносно обвинуваченого амністію з підстав, встановлених п.«в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», що набрав законної сили 07.09.2017 року, оскільки ОСОБА_3 являється суб`єктом амністії, так як має на утримані двох малолітніх дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Прокурор вважає, що наявні підстави для застосування до обвинуваченого ЗУ «Про амністію в 2016 році».

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність правових підстав застосування до ОСОБА_3 п.«в» ч.1 ст.1 цього Закону України «Про амністію в 2016 році».

Так, відповідно до п.«в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема осіб не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З урахуванням вищезазначених обставин, беручи до уваги, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_3 п.«в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Постановою слідчого від 24.07.2015 року речовим доказом визнано автомобіль марки «БМВ 318і» чорного кольору, р/н НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Керуючись п.«в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.86 КК України, ст.ст.100, 349, 368, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним за ч.1 ст.289 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На підставі п.«в» ч.1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та від призначеного випробування строком на 2 (два) роки, у зв`язку із амністією.

Речовий доказ автомобіль марки «БМВ 318і» чорного кольору, р/н НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 30 діб з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1