справа № 557/411/17
провадження № 1-кп/563/65/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.09.2017

Колегія суддів Корецького районного суду Рівненської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000077 від 14 лютого 2017 року, по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Першотравенськ Баранівського району Житомирської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із повною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

в с т а н о в и л а :
13 лютого 2017 року близько 20 год. 00 хв., знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклого побутового конфлікту, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті, ОСОБА_6 завдав ОСОБА_8 ножове проникаюче поранення в грудину з переходом на ділянку шиї справа, внаслідок чого останнього госпіталізували до Рівненської обласної клінічної лікарні із попереднім діагнозом: ножове проникаюче поранення грудини в/з з переходом на ділянку шиї справа.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому злочині визнав повністю. Суду показав, що в шлюбі з ОСОБА_9 прожили 25 років, мають двох повнолітніх синів, проте відносини між ними стали складними. З січня 2017 року він проживає з матір`ю в Житомирській області. 13 лютого 2017 року отримав інформацію по телефону від односельчанки про те, що його дружина проживає з іншим чоловіком. Того ж дня приїхав по місцю свого проживання в с.Чудниця. По прибуттю в село зайшов до сільського магазину та випив 150 гр. горілки. Близько 19 год. 00 хв. зайшов до хати та зустрів на кухні дружину. Остання повідомила, що дійсно, вона проживає з іншим чоловіком і має намір офіційно розлучитися з ним. В нього виникло бажання познайомитись з новим чоловіком ОСОБА_10 . Для цього пройшов до спальні, де знаходився ОСОБА_8 . Потерпілий лежав на ліжку напівроздягнутий. Вказує, що перебував в емоційному стані від того, що його зрадили та обікрали, забрали все, що він будував все життя: дружину, дітей, будинок, господарство. Саме тоді, вихопив рибацький ніж з нагрудної кишені куртки та не дивлячись на потерпілого наніс йому правою рукою колющий удар, куди поцілив ножем сказати не може, оскільки не цілився. Далі пам`ятає, як один із синів, який саме не може згадати, відштовхнув його і ніж впав. З допомогою дітей вийшов на вулицю, що було з потерпілим далі не бачив. Надворі особисто викликав поліцію за телефоном "102". Переконаний, що все сталося швидко через надлишок емоцій. У вчиненому щиро кається та просить його суворо не карати. У потерпілого просить пробачення та дуже шкодує за вчинене.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні повідомив, що до події з ОСОБА_10 прожили разом півтора місяці. 13 лютого 2017 року ввечері перебував у будинку ОСОБА_10 в с.Чудниця Гощанського району Рівненської області, а саме: сидів в спальні на ліжку. До кімнати спочатку зайшла ОСОБА_10 і повідомила, що приїхав її чоловік ОСОБА_11 для того, щоб з ним познайомитись. Через деякий час зайшов до кімнати ОСОБА_6 . На що він протягнув йому руку та запропонував поговорити на кухні. Обвинувачений відповів, що їм нема чого обговорювати. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 наніс йому удар лівою рукою, оскільки правою вони якраз тиснули один одному руки на знак привітання. Ліва рука обвинуваченого знаходилась в кишені, тому вважає, що ОСОБА_6 готувався до нанесення удару. Після нанесення поранення, коли ніж ще був в тілі, обвинувачений давив його до столу. По приїзду швидкої допомоги, підійшов до ОСОБА_6 для того, щоб дізнатись чому так сталось. На що обвинувачений відповів, що він промахнувся і побажав йому від нанесеної травми не вижити. Натомість потерпілий претензій до обвинуваченого не має, за вчинене останнього пробачає. Вважає, що у вчиненому є також і його вина, оскільки йому не потрібно було проживати разом з дружиною обвинуваченого, до часу їх офіційного розлучення. Вважає, що обвинувачений повинен понести покарання для запобігання вчинення ним таких вчинків надалі.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у вчиненому злочині, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, об`єктивно доведена зібраними і перевіреними в ході судового провадження доказами.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, перебувала в шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_6 з 1992 року, проте рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 23 березня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Повідомила, що 13 лютого 2017 року близько 13 год. 00 хв. до неї зателефонував ОСОБА_6 , вона йому пояснила, що вже понад місяць проживає з іншим чоловіком і бажає офіційно розлучитись. Запропонувала забрати обвинуваченому його речі з будинку в с.Чудниця. Того ж вечора, ОСОБА_6 без попередження приїхав в будинок за спільним місцем проживання. Між ними на кухні відбулася розмова, в якій вона підтвердила слова, сказані нею по телефону про реальність намірів розлучитись. ОСОБА_6 виявив бажання познайомитись із її новим чоловіком. На що вона провела обвинуваченого до спальні, де знаходився ОСОБА_8 . Потерпілий ОСОБА_8 встав з ліжка і протягнув руку ОСОБА_6 , щоб привітатись. Вона ж запропонувала вийти втрьох на кухню для розмови. Після цього, розвернулась та пішла з кімнати. Дійшовши до кухні, вона зрозуміла, що в спальні щось коїться, раптово побачила як ОСОБА_12 вийшов з кімнати, тримаючись за шию, за ним йшли її сини та ОСОБА_6 . Старший син ОСОБА_13 вивів батька на двір. Більше вона ОСОБА_11 не бачила, оскільки допомагала ОСОБА_8 зупинити кров до приїзду швидкої допомоги.

Згідно із протоколу огляду місця події 13 лютого 2017 року з ілюстрованою фототаблицею, під час проведення огляду житлового будинку АДРЕСА_1 , було виявлено в одній із кімнат на підлозі та на килимовому покритті сліди буро-червоного кольору зовні подібних на кров. Під час огляду кухні в даному будинку на столі було виявлено рушник, шорти та рибальський ніж зі слідами буро-червоного кольору.(а.п.25-34)

Відповідно до відповіді Гощанської центральної районної лікарні від 28.03.2017 року № 316/01-11, 13 лютого 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 був доставлений до приймального відділення Гощанської ЦРЛ для проведення медичного освідчення на стан алкогольного сп`яніння. Його було оглянуто лікарем-анестезіологом ОСОБА_14 та проведено освідчення на апараті "Алкофор 105", проба позитивна - 2,30 %. (алкогольне сп`яніння) (а.п.75)

Під час проведення слідчого експерименту 23 березня 2017 року, в присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_8 добровільно, повно і послідовно показав на місці про обставини нанесення йому удару обвинуваченим ОСОБА_6 , що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту та ілюстровано фототаблицею. (а.п.85-92)

Під час проведення слідчого експерименту 23 березня 2017 року, в присутності двох понятих, обвинувачений ОСОБА_6 добровільно, повно і послідовно показав на місці про обставини нанесення ним удару потерпілому ОСОБА_8 , що зафіксовано в протоколі проведення слідчого експерименту та ілюстровано фототаблицею. (а.п.93-103)

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №2.2.-99/17 від 21 березня 2017 року, кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти-А системи АВ0. (а.п.113-114)

Витрати на проведення імунологічної експертизи становлять 770 грн. 35 коп., що вказано в довідці про витрати на проведення судової експертизи. (а.п.112)

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №2.2.-100/17 від 23 березня 2017 року, кров обвинуваченого ОСОБА_6 відноситься до групи 0 (І) з ізогемаглютиніном анти-А та анти- В системи АВ0. (а.п.118-120)

Витрати на проведення імунологічної експертизи становлять 1100 грн. 50 коп., що вказано в довідці про витрати на проведення судової експертизи. (а.п.117)

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №2.2.-102/17 від 28 березня 2017 року, на представлених зразках чоловічих шортах, рушнику, частині коврового покриття виявлено кров людини. У виявленій крові виявлено антиген В та ізогемаглютинін анти - А системи АВ0, які характерні для групи крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти -А. Виявлена кров походить від потерпілого ОСОБА_8 та не може походити від обвинуваченого ОСОБА_6 (а.п.124-127)

Витрати на проведення імунологічної експертизи становлять 1100 грн. 50 коп., що вказано в довідці про витрати на проведення судової експертизи. (а.п.123)

Відповідно до висновку судової імунологічної експертизи №2.2.-101/17 від 27 березня 2017 року, на представленому на експертизу ножі виявлено кров людини. У виявленій крові виявлено антиген В та ізогемаглютинін анти - А системи АВ0, які характерні для групи крові В (ІІІ) з ізогемаглютиніном анти -А. Виявлена кров походить від потерпілого ОСОБА_8 та не може походити від обвинуваченого ОСОБА_6 (а.п.131-133)

Витрати на проведення імунологічної експертизи становлять 1100 грн. 50 коп., що вказано в довідці про витрати на проведення судової експертизи. (а.п.130)

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 28 від 17.03.2017 року, потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення шиї в ділянці яремної вирізки, гематоми м`яких тканин шиї, підшкірної емфіземи на шиї, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від однієї травматичної дії колюче-ріжучого предмету. (а.п. 137-138)
Експерт ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що є експертом Рівненського обласного бюро судово-медичної експертизи зі стажем роботи 16 років. Вказав, що удар потерпілому ОСОБА_8 було нанесено з відносно незначною силою колюче-ріжучим предметом зверху вниз і трохи вправо в верхню третину шиї, жодних важливих органів чи судин задіто не було, хоча трахея знаходиться на досить короткій відстані від поранення, тобто отримав легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
У висновку судово-психіатричного експерта № 79-67/17 від 23 березня 2017 року зазначено, що обвинувачений ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким психічним захворюванням не страждав, в тимчасовому розладі психічної діяльності не перебував. Обвинувачений під час вчинення ним інкримінованого йому злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Обвинувачений ОСОБА_6 будь-яких відхилень психіки не має, застосування відносно нього мір медичного характеру не потребує. (а.п.141-145)

Відповідно до ч.1 ст.15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з ч.2 ст.24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Верховний Суд України у своїх рішеннях (№ 5-32кс12 від 31 січня 2012 року, № 5-26кс13 від 4 липня 2013 року, № 5-46кс13 від 14 листопада 2013 року, № 5-10кс14 від 26 червня 2014 року, № 5-12кс14 від 15 травня 2014 року) неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчиняти замах на їх досягнення.
Відповідно до положень пунктів 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" при відмежуванні умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, - умисел є прямим, а якщо не бажає, але свідомо припускає їх настання, - умисел є непрямим. Вирішуючи питання про те, з яким (прямим чи непрямим) умислом діяв винуватий, тобто для з`ясування змісту і спрямованості умислу, необхідно зважати на сукупність всіх обставин учиненого діяння і враховувати не тільки поведінку винуватого до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, кількість, характер і локалізацію поранень (поранення життєво важливих органів), заподіяних потерпілому, причини припинення злочинних дій, а й спосіб учинення злочину, засоби і знаряддя злочину. При цьому якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.
Про наявність прямого умислу можуть свідчити, зокрема, конкретні дії винуватого, які завідомо для нього повинні були потягти смерть потерпілого і не призвели до смертельного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі.
Оцінюючі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, достатніми та переконливими для визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбиство. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, колегія суддів приймає до уваги ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного, позицію потерпілого.

Пом`якшуючими покарання обставинами суд визнає з`явлення із зізнанням, щире розкаяння, визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше.

Обтяжуючою обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно (а.п.67)

На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога обвинувачений не перебуває. (а.п.69)

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

За таких обставин та за наявності низки обставин, які пом`якшують покарання - це повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого його активне сприяння розкриттю злочину, за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також беручи до уваги позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 не має, за вчинене останнього пробачив, суд вважає за можливе призначити покарання, відповідно ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.115 КК України, оскільки призначення більш м`якого покарання ніж передбачено законом, є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 і попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин проти життя та здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому вже були судом враховані при застосуванні ст. 69 КК України, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбуття покарання. На думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно рахувати з дня його затримання 15 лютого 2017 року.

Згідно із ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року), зарахуванням судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року №2046-VІІІ дану частину статті викладено в новій редакції, а саме: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування». Даний Закон набрав чинності 21 червня 2017 року.

Відповідно до ч.3 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 перебував під попереднім ув`язненням в період дії ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року), колегія суддів вважає, що в строк відбуття покарання ОСОБА_6 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 15 лютого 2017 року до 20 червня 2017 року, а починаючи з 21 червня 2017 року попереднє ув`язнення зарахувати у строк покарання до позбавлення волі день за день.

Речові докази по кримінальному провадженні підлягають знищенню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави витрати на залучення експертів в загальній сумі 4 071 (чотири тисячі сімдесят одна) грн. 75 коп.

З метою забезпечення виконання вироку щодо покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно виконувати реально, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.369, 370, 374, 376 КПК України, колегія суддів
з а с у д и л а :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня затримання 15 лютого 2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) в строк відбуття покарання ОСОБА_6 зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 15 лютого 2017 року до 20 червня 2017 року включно (до дня набуття чинності Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року №2046-VІІІ), а починаючи з 21 червня 2017 року попереднє ув`язнення зарахувати у строк покарання до позбавлення волі день за день.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати, понесені на залучення експертів, в сумі 4 071 (чотири тисячі сімдесят одна) грн. 75 коп.

Речові докази по кримінальному провадженні: чоловічі шорти, рушник, фрагмент килимового покриття, зразки крові потерпілого ОСОБА_8 та зразки крові ОСОБА_6 знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Рівненської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченому в такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3