АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів -ОСОБА_2 - ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0009293, № 0001861, № 00004192 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського р-ну, Київської обл., який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 12 грудня 2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із встановленням іспитового строку 1 рік,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 393 КК України та призначено покарання за
- ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;
- ч. 1 ст. 393 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання призначено, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
за участю сторін судового провадження:
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_5 визнаний винуватим в тому, що 18 вересня 2016 року в період часу з 06.10 год. до 06.30год. знаходився поруч з торгівельним павільйоном « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вирішив вчинити крадіжку чужого майна громадян - орендаря торгівельного павільйону.
З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 прослідував до торгівельного павільйону, яке згідно договору оренди винаймала фізична особа підприємець ОСОБА_8 , та за допомогою сили рук віджав віконну раму вікна, яким було обладнане вказане приміщення. Продовжуючи далі свої злочинні дії, ОСОБА_5 проник у середину торгівельного павільйону, звідки таємно викрав: крісло з екошкіри чорного кольору вартістю 1539 грн., ноутбук марки «Sony», моделі PCC-71211V, серійний номер Р-275331463-D S01-5000338-5, вартістю 8000 грн., роутер «TP-link», моделі TL WT g41N (UA), серійний номер 128, вартість якого становить 431 грн., калькулятор марки «Citizen», вартість якого становить 280 грн., канцелярські приналежності (стиплер, ручки, скрепки, підставки для ручок), загальна вартість яких становить 198 грн., копіювальний апарат марки «Саnon», серійний номер НОМЕР_1 , вартість якого становить 1041 грн., блокнот червоного кольору з написом «Равак», вартість якого становить 60 грн., принтер марки «Саnon», модель LBP 2900, вартість якого становить 1558 грн., швабру, вартість якої становить 11 грн., миючі засоби, загальна вартість яких становить 158 грн., віник, вартість якого становить 62 грн., які належать ОСОБА_9 , а всього майна на загальну суму 13438 грн.
Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду.
Крім цього, 31 грудня 2016 р. приблизно о 17.15 год. ОСОБА_5 проходив біля будинку № 69-б по вул. Ірпінській в м. Києві, де звернув увагу на автомобіль «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належав ОСОБА_10 . Зазирнувши в салон даного автомобіля, ОСОБА_5 побачив автомагнітолу та, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, вирішив таємно викрасти дане чуже майно, з метою особистого збагачення.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, 31 грудня 2016 року приблизно о 17.20 год. підійшов до автомобіля «ВАЗ 21011», державний номерний знак НОМЕР_2 , та, шляхом пошкодження замка передніх правих дверцят, проник в салон зазначеного автомобіля, де від`єднав автомагнітолу марки «JVS», вартість якої становить 1009 грн., дістав з бардачка автомобіля флеш-накопичувач об`ємом 8 Гб, вартість якого становить 96 грн., флеш-накопичувач об`ємом 2 Гб, вартість якого становить 62 грн., USB-кабель, чорного кольору та AUX-кабель, сірого кольору, загальна вартість яких становить 120 грн., ключ призначений для відкриття шлагбаума, вартість якого становить 529 грн. та дві пари сонцезахисних окулярів, загальна вартість яких становить 436 грн., а всього майна на загальну суму 2252 грн. В цей час, продовжуючи знаходитись в салоні автомобіля, ОСОБА_5 був викритий та затриманий потерпілим ОСОБА_10 разом з наявним при ньому чужим майном, яке він намагався викрасти, у зв`язку з чим, не виконав таким чином всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Крім цього, 2 січня 2017 року приблизно о 02.15год. ОСОБА_5 проходив біля автостанції «Дачна», що розташована по пр. Перемоги, 142, в м. Києві, де звернув увагу на автомобіль «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_11 . Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_5 вирішив таємно викрасти дане чуже майно, з метою особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, 2 січня 2017 року приблизно о 02.20год. підійшов до автомобіля «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_3 , та шляхом розбиття скла лівих передніх дверцят, проник в салон, звідки з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, таємно викрав належний ОСОБА_11 автомобільний ручний насос, вартість якого становить 167 грн., після чого з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду.

Крім цього, 3 березня 2017 року приблизно о 10.25год. ОСОБА_5 , знаходячись на паркувальному майданчику, розташованому по пр. Перемоги, 126, в м. Києві, звернув увагу на автомобіль «Mitsubishi Pajero Wagon» державний номерний знак НОМЕР_4 , на лобовому склі якого було закріплено відеореєстратор. Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_5 , вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно, яке знаходилось в салоні вказаного автомобіля, обернення у подальшому на свою користь.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , пересвідчившись в тому, що його діями ніхто не спостерігає, приблизно о 10.30 год, підійшов до автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon» державний номерний знак НОМЕР_4 , та за допомогою спеціально заготовленого шматка розбитої керамічної автомобільної свічки на шнурку, розбив скло правих передніх дверей зазначеного автомобіля та проник до салону, звідки викрав належне ОСОБА_12 майно, а саме: відеореєстратор марки «Gazer», в корпус якого вставлена карта пам`яті «Samsung micro 2GB», з кріпленням на лобове скло автомобіля та зарядним пристроєм, вартість якого становить 1496 грн.; світлодіодні лампи для габаритних вогнів в вакуумній упаковці марки «Osram», вартість яких становить 350 грн.; металеву кулькову ручку з маркуванннням «boso» у металевому футлярі, вартість якої становить 299 грн.; «CD-Holder», в якому знаходяться диски CD-R, в кількості 34 шт., дійсна вартість яких становить 501 грн., сховавши у свою сумку.

Після цього, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду, на загальну суму 2646 грн.
Крім цього, ОСОБА_5 , не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно, а саме: телефонний кабель, який належить ПАТ «Укртелеком», з метою подальшого його продажу до пунктів прийому вторинної сировини та отримання коштів для власних потреб. З цією метою 19 березня 2017 року у ранковий час ОСОБА_5 , взявши за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , сумку з інструментами, прослідував до шляхопроводу пр. Перемоги над Кільцевою дорогою в м. Києві, де приблизно о 05.30год., проходячи по тротуару неподалік від будівлі готельного комплексу «Верховина», розташованого по пр. Перемоги, 135, в м. Києві, виявив телефонний колодязь, кришка люку якого не була обладнана належним запираючим пристроєм.
З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на повторне, таємне заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 підняв кришку люка та спустився у телефонний колодязь, розташований по пр. Перемоги, 135, в м. Києві, де заздалегідь принесеною пилкою відрізав шматок належного ПАТ «Укртелеком» кабелю ТЗГ 27x4x1,2 довжиною 1,60 м та шматок кабелю МКСГ 7x4x1,2 довжиною 1,35 м, на загальну суму 1768 грн. 65 коп. (без ПДВ). Знаходячись в середині телефонного колодязя, ОСОБА_5 виклав відрізаний шматок кабелю зовні на землю, та, продовжуючи виконувати свої злочинні дії, спрямовані на доведення злочину до кінця, вирішив піднятись з колодязя назовні та залишити місце вчинення злочину, з метою подальшого розпорядження викраденим майном. Однак в цей час, ОСОБА_5 був затриманий працівниками ТОВ «Охороний Холдінг», не виконавши всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Крім цього, 17 травня 2017 року під час проведення відкритого підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0001861 від 3 березня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , Святошинським районним судом м. Києва оголошено ухвалу про призначення вказаного обвинувального акту до судового розгляду та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 терміном на 60 діб, тобто до 15 липня 2017 року.
Після проведення судового засідання обвинуваченого ОСОБА_5 було поміщено до спеціально обладнаного боксу спецавтомобіля конвойної служби марки «ХАЗ 3250.26 автобус», реєстраційний номер на синьому фоні НОМЕР_5 , для доставки до Київського СІЗО № 13. Знаходячись в спеціально обладнаному боксі спецавтомобіля конвойної служби марки «ХАЗ 3250.26 автобус», реєстраційний номер на синьому фоні НОМЕР_5 , ОСОБА_5 вирішив вчинити втечу з-під варти.
З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на втечу з-під варти та самовільного залишення транспортного засобу для конвоювання, будучи особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні, приблизно о 16:30 год. 17 травня 2017 року, під час руху в напрямку до Київського СІЗО № 13 спецавтомобіля конвойної служби марки «ХАЗ 3250.26 автобус», реєстраційний номер на синьому фоні НОМЕР_5 , скориставшись тим, що спецавтомобіль рухався в дорожньому заторі на невеликій швидкості за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 83, невстановленим досудовим розслідуванням способом, ОСОБА_5 відчинив металеві двері спеціально обладнаного боксу спецавтомобіля, проник в його салон та, продовжуючи свої злочинні дії, відчинив зовнішні задні вхідні двері, самовільно вийшовши із транспортного засобу для конвоювання спецавтомобіля конвойної служби марки «ХАЗ 3250.26 автобус», реєстраційний номер на синьому фоні НОМЕР_5 та залишив зазначений транспортний засіб, зникнувши у невідомому напрямку, чим вчинив втечу з-під варти.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено без зміни у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання з 19 березня 2017 року, зараховано у строк відбування покарання строк тримання під вартою в період з 3 березня 2017 року по 4 березня 2017 року.
Цим вироком вирішено питання цивільного позову, речових доказів та судових витрат.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок або зменшити призначене покарання. Доводи апеляційної скарги обвинувачений обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що в нього з цивільною дружиною є маленька дитина, а також він хворіє на Гепатит-С.
Також, обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції порушив права надані Конституцією України, право особи на захист та презумпцію невинуватості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу та пом`якшити обвинуваченому покарання, обвинуваченого, який просив застосувати до нього пп. «в», «г» ст.. 1, ст.. 3 Закону України «Про амністію в 2016 році», оскільки він має на утриманні малолітню дитину та страждає на тяжке захворювання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та клопотання обвинуваченого, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга та клопотання обвинуваченого не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК Українисуд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, і докази відносно них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, тому висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, які не оспорюються і під час апеляційного розгляду, перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення правильно кваліфіковані:
- за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, з проникненням в інше приміщення;
- за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно,
- за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно,
- за ч. 1 ст. 393 КК України як втеча з-під варти особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні.

Що стосується доводів обвинуваченого, викладених в апеляційній скарзі, про суворість призначеного йому покарання та неврахування судом при призначенні покарання інших даних, які пом`якшують його покарання, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання ОСОБА_5 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, будучи особою, якій обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту знову вчинив інші злочини, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, те, що частина викрадених речей була повернута потерпілим тільки завдяки затриманню обвинуваченого та шкода завдана злочинами в повному обсязі не відшкодована, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обтяжуючих вину обставин. Також суд врахував те, що обвинувачений здійснив втечу з-під варти, що розцінено судом про його намагання уникнути відповідальності за вчинені злочини.

Доводи обвинуваченого, що судом не враховано наявність у нього на утриманні малолітньої дитини та хвороба, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Так, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст..ст. 349, 363 КПК України, як і суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог 404, 405 КПК України, перевіряє докази, надані сторонами.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Разом з тим стороною захисту, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не надані беззаперечні докази на підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі, в т.ч. й які стосуються стану здоров`я обвинуваченого.

Крім того, доводи ОСОБА_5 про наявність у нього на утриманні малолітньої дитини не підтверджуються наявними у справі доказами. Так, матеріали кримінального провадження містять копію свідоцтва про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ас. 103), проте, обвинувачений не вказаний батьком дитини.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини справи, кількість епізодів вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції призначив ОСОБА_14 покарання, на підставі ст.. 70 КК України, за сукупністю злочинів у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, яке, на думку колегії суддів, з урахуванням всіх обставин справи, за своїм видом і розміром відповідає вимогам закону, тобто, є обґрунтованим, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

При перевірці законності вироку суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка сукупності зібраних у кримінальному провадженні та досліджених під час судового розгляду доказів, а тому колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого в частині пом`якшення йому покарання не підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», то колегія суддів вважає його необґрунтованим, оскільки ОСОБА_5 не є особою, на якого розповсюджуються положення пп. «в», «г» ст..1, ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому клопотання обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про застосування до нього Закону України «Про амністію в 2016 році» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її оголошення, ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Судді:

__________________________ ____________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3