Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №331/6714/17 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/778/1177/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Запоріжжя, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 29 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 27 вересня 2017 року по 26 листопада 2017 року.
При прийнятті рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України, а також ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_6 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий суддя дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 просить вищевказану ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Всупереч вимогам ст.184 КПК України, в клопотанні слідчого відсутні посилання, на підставі яких слідчий дійшов до висновку про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. У клопотанні слідчого на підтвердження обґрунтованості підозри було зазначено, що ОСОБА_6 забезпечив проведення незаконного референдуму та здійснював повноваження спостерігача, але ніяких доказав на підтвердження цього факту не надав. Зі слів самого ОСОБА_6 , він здійснював фотозйомку на території виборчої дільниці, але жодних дій, спрямованих на забезпечення проведення незаконного референдуму, затвердження результатів виборів він не здійснював. Також на підтвердження провини ОСОБА_6 була проведена лінгвістична експертиза, що саме він написав статтю, в якій йдеться, що від території України відділилися розвинуті частини Донбасу, але дана інформація розповсюджується різними засобами СМІ. Про терміни, які використовувались у статтях, написано на всіх наукових сайтах, та посилання на них у статтях не має під собою заклику до зміни територіальної цілісності. Слідчим суддею не враховано те, що ОСОБА_6 хворіє на бронхіальну астму та перегин жовчного міхура, перебування у СІЗО може серйозно зашкодити його здоров`ю, адже йому необхідне свіже повітря для забезпечення гарного самопочуття. У камері СІЗО у ОСОБА_6 вже траплялися приступи бронхіальної астми через брак свіжого повітря та відсутності інших необхідних для нього умов. Також слідчим суддею було проігноровано запит захисту на можливість поміщення підозрюваного до пенітенціарних органів у СІЗО, чи можливо забезпечення надання медичної допомоги спеціалістами та лікарями у медичних закладах установ попереднього ув`язнення.
Згідно з ухвалою, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні зазначив, що органом досудового розслідування встановлено, що 7 квітня 2014 року на території Донецької області створено так звану «Донецьку народну Республіку» (далі «ДНР»), яка згідно із статтею 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», відноситься до терористичної організації та займається вчиненням актів тероризму, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, що призводить до дестабілізації суспільно - політичної ситуації у державі. Основною метою діяльності вказаної терористичної організації є зміна меж території і державного кордону України, створення незаконного державного утворення «ДНР» на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

В квітні 2014 року (більш точну дату під час досудового слідства не встановлено), ОСОБА_6 , будучи радикально налаштованою особою, що не сприймає державну владу в Україні, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України, достовірно усвідомлюючи, що незаконне утворення «ДНР» відбулось всупереч положенням Конституції України завдяки озброєному захвату органів державної влади вказаного регіону, вступив у злочинну змову з невстановленими під час слідства особами учасниками терористичної організації «ДНР».

Відповідно до загального злочинного плану учасників «ДНР», з метою повалення передбачених Конституцією України суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, шляхом зміни органів державної влади і місцевого самоуправління України на самопроголошені та самопризначені органи управління Донецької Народної Республіки, а також формування вдаваної уяви про те, що рішення про проголошення незалежності «ДНР» прийнято більшістю громадян України, які мешкають на території вказаного регіону, який згідно із ст.133 Конституції України, входить до системи адміністративно-територіального устрою України, необхідно було провести референдум з питання проголошення незалежності Донецької Народної Республіки та призначити у місті Донецьку та окремої території Донецької області відповідні неконституційні органи управління.

При цьому, злочинна мета щодо створення у не передбачений законодавством Україні спосіб «ДНР» досягалась шляхом озброєного блокування роботи та захвату місцевих органів: виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування та правоохоронних органів, що достовірно усвідомлював ОСОБА_6

13 квітня 2014 року в місті Донецьк, в порушення розділів №1 «Загальні положення», №3 «Вибори.Референдум», №ІХ «Територіальний устрій України» та №ХІ «Місцеве самоврядування) Конституції України, відповідно до Меморандуму Ради представників територіальних громад політичних партій і громадських організацій Донецької області, були затверджені Акт про проголошення державної самостійності, Декларація про суверенітет Донецької Народної Республіки, призначено обласний референдум на 11 травня 2014 року з питанням: «Поддерживаете ли Вы Акт о государственной самостоятельности Донецкой Народной Республики?», та сформовані міські та районні виборчі комісії.

22 квітня 2014 року в місті Донецьк рішенням Ради представників територіальних громад політичних партій громадських організацій «ДНР» було затверджено текст питання на референдум, який відбудеться 11 травня 2014 року та доручено Центральній виборчій комісії «ДНР» виготовлення бюлетенів для голосування. Сам референдум повинен був проводитись з дотриманням вимог Тимчасового положення про місцевий референдум в Донецькій області виготовлений незаконною владою «ДНР».

11 травня 2014 року, знаходячись на території Київського району міста Донецька, ОСОБА_6 за попередньою змовою з іншими невстановленими слідством особами - учасниками терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи, що його дії призведуть до зміни меж території та державного кордону України, а також втрати авторитету органів державної влади України, в порушення розділу № III Конституції України та ст.65 Конституції України щодо обов`язку громадянина України захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України, шанувати її державні символи, забезпечив проведення незаконного референдуму з питання проголошення незалежності Донецької Народної Республіки, шляхом здійснення повноважень спостерігача на виборчій дільниці Київського району міста Донецьк.

В подальшому, на виконання заздалегідь обумовленої злочинної змови з невстановленими під час слідства особами - учасниками терористичної організації «ДНР», ОСОБА_6 , будучи радикально налаштованою особою, що не сприймає державну владу в Україні, діючи умисно, з метою зміни меж території та державного кордону України, достовірно усвідомлюючи, що незаконне утворення «ДНР» відбулось всупереч положенням Конституції України завдяки озброєному захвату органів державної влади вказаного регіону, вступив у злочинну змову з невстановленими під час слідства особами - учасниками терористичної організації «ДНР», та протягом часу з травня 2014 по вересень 2017 років, використовуючи особистий псевдонім « ОСОБА_10 », здійснював систематичну підготовку та розміщення на антиукраїнських Інтернет - виданнях «www.antifashist.com» та «www.TrueInform.ru» (www.Правдинформ.рф», а також Інтернет-платформах для блогерів «www.livejournal.com» й «www.cont.ws» статті інформаційно-аналітичного характеру, які містили в собі заклики до зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Відповідно до положень статей 92, 132 та 133 Конституції України, виключно законами України визначається територіальний устрій України. Територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь.

Відповідно до положень ст.73 Конституції України, виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

У порушення визначених Конституцією України положень щодо цілісності і недоторканності території України, упродовж 27-28 січня 2016 року, ОСОБА_6 , підтримуючи існування та діяльність терористичної організації «ДНР», використовуючи свій власний псевдонім « ОСОБА_10 », а також свідомо розуміючи та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, розмістив на Інтернет-ресурсі «www.antifashist.com», на Інтернет-ресурсі «www.TrueInform.ru», а також на Інтернет-платформі для блогерів «www.livejournal.com», статтю з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тим самим розповсюдив відповідні матеріали для ознайомлення для широкого кола осіб.

Згідно з висновком судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення №16351-16355 від 08 вересня 2017 року, у тексті статті «Донбасс кормил Украйну до 2013 года. Кормит и сейчас» міститься висловлювання, що виражене у формі фактичного твердження з елементами оцінного судження, в об`єктивному змісті якого йдеться про територіальні зміни, а саме про те, що від території України виділилися «самые развитые части Донбасса».

У подальшому, продовжуючи свої злочинні наміри, протягом 14 та 15 лютого 2016 року, ОСОБА_6 , використовуючи свій власний псевдонім « ОСОБА_10 », достовірно розуміючи та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, розмістив на Інтернет-ресурсі «www.antifashist.com», а також на Інтернет-платформах для блогерів «www.cont.ws» й « ІНФОРМАЦІЯ_3 », статтю з назвою: «Годовщина Минска-2. Топтание на месте или стратегическая победа?», тим самим розповсюдив відповідні матеріали для ознайомлення для широкого кола осіб.

Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення №11069/16347-16350 від 08 вересня 2017 року, у тексті статті «Годовщина Минска-2. Топтание на месте или стратегическая победа?» міститься висловлювання, що виражене у формі фактичного твердження з елементами оцінного судження, в об`єктивному змісті якого йдеться про територіальні зміни, а саме про те, що територія Лівобережної України - це територія «Новороссии».

У подальшому, продовжуючи свої злочинні наміри, 11 травня 2016 року, ОСОБА_6 використовуючи свій власний псевдонім « ОСОБА_10 », діючи повторно, достовірно розуміючи та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, розмістив на Інтернет-ресурсі «www.antifashist.com», а також на Інтернет-платформі для блогерів «www.cont.ws», статтю з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_4 », тим самим розповсюдив відповідні матеріали для ознайомлення для широкого кола осіб.

Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи писемного мовлення №11069/16347-16350 від 08 вересня 2017 року, у тексті статті «Не признавать народоизьявление Донбасса могут только дилетанты. К двухлетию референдума» міститься висловлювання, що виражене у формі фактичного твердження з елементами оцінного судження, в об`єктивному змісті якого йдеться про територіальні зміни, а саме про те, що територія півострову Крим на сьогодні є частиною Російської Федерації «согласно Конституции РФ».

Вказана злочинна діяльність ОСОБА_6 , за попередньою змовою з невстановленими під час слідства особами - учасниками терористичної організації «ДНР», призвела до загибелі людей та настання інших тяжких наслідків, а саме: за період з березня 2014 року по березень 2017 року на території Донецької області загинуло 2870 осіб, ще 7803 особи постраждали внаслідок проведення бойових дій та звернулись за медичною допомогою, зруйновано та пошкоджено 10565 житлових будинків, для відновлення яких необхідно витратити бюджетні грошові кошти в сумі 2060 млн гривень.

22 лютого 2017 року до ЄРДР за №0000011 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України.
27 вересня 2017 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України.
29 вересня 2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України.
Заслухавши доповідь судді; захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і наполягав на законності та обґрунтованості ухвали слідчого судді; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався цих вимог закону.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора, слідчого та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено судом, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавленням волі з конфіскацією майна або без такої. Слідчий суддя з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах провадження, з додержанням вимог ст.194 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри, про яку повідомлено ОСОБА_6 , що підтверджується наявними доданими до клопотання доказами.
Обґрунтованість підозри підтверджується: відомостями з протоколів огляду; висновками судової лінгвістичної експертизи; повідомленням відділу УСБУ в Запорізькій області, відповідно до якого псевдонім « ОСОБА_10 » використовується особисто ОСОБА_6 ; під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено, належне ОСОБА_6 «Удостоверение наблюдателя №59 участковой комиссии по Референдуму в Донецкой области 11 травня 2014 года».

Тобто, колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність встановлених фактичних обставин буде перевірятись під час досудового розслідування.
Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Доводи сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому правопорушення мають перевірятися органом досудового розслідування у встановленому законом порядку.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, а заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення слідчий суддя цілком обґрунтовано врахував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії особливо тяжких, а також дані про його особу, який раніше не судимий, не одружений, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке також передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а тому існує об`єктивна загроза його втечі.
Крім того, з врахуванням фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та відомостей, які містяться в матеріалах провадження, є обґрунтовані підстави вважати, що він може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначені ризики, які дають підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, коли тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства, які виправдовують попереднє ув`язнення.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, відповідно до вимог ч.5 ст.176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених в т.ч. ст.110 Кримінального кодексу України.
Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та в даному випадку взагалі не передбачені КПК України.
Відомостей про те, що за станом здоров`я ОСОБА_6 не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, правильність висновків слідчого судді не спростовують, тому підстав для задоволення цієї скарги не вбачається.
В тому числі, є необґрунтованими доводи захисника про невідповідність клопотання слідчого вимогам ст.184 КПК України, оскільки ці доводи спростовуються змістом самого клопотання, у якому містяться всі необхідні відомості, передбачені вказаною статтею.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 , та до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 27 вересня 2017 року по 26 липня 2017 року, - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4