Справа №295/2137/18

УХВАЛА
23.02.2018 року м. Житомир
Невідома особа у період часу з 23.01.2018р. по 16.02.2018р. в с. Болярка, Житомирського району, Житомирської області забруднила атмосферне повітря шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля відходами, внаслідок порушення спеціальних правил, що створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля.
17.02.2018р. надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що невідома особа в с. Болярка, Житомирського району, Житомирської області здійснює незаконне виробництво дерев`яного вугілля без дозвільних документів.
Допитані в ході досудового розслідування місцеві жителі с. Болярка пояснили, що дійсно в с. Болярка на земельній ділянці, що належить ОСОБА_5 знаходяться металеві бочки які випалюють вугілля, в результаті такої діяльності забруднюється атмосферне повітря. Сільські жителі неодноразово звертались до сільської ради з колективними заявами.
Допитаний в ході досудового розслідування державний інспектор Державної екологічної інспекції ОСОБА_7 , який був присутній під час огляду місця події 17.02.2018 пояснив, що висновки про будь-які порушення законності забруднення атмосферного повітря він зможе зробити тільки після того як власником будуть надані дозвільні документи.
20.02.2018 ухвалою Богунського районного суду м. Житомир на вказані 6 металевих бочок для переробки деревини, 45 складських метрів дров породи сосна, граб, дуб, 724 мішки з дерев`яним вугіллям накладено арешт та тимчасово позбавлено власника, користувача вказаного вище майна можливості відчуження, розпорядження та користуванням майном
Зазначені 321 мішки з дерев`яним вугіллям є речовим доказом у кримінальному провадженні і відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, оскільки являється матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди злочину та містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому 321 мішки з дерев`яним вугіллям визнано 21.02.2018р. речовими доказами.
Слідчий зазначає, що 321 мішки з дерев`яним вугіллям, є речовим доказом, а тому з метою його збереження необхідно накласти арешт, оскільки не накладення арешту призведе до знищення та втрати слідів злочину, його пошкодженні, псуванні та знищенні або передачі, відчуженні третім особам, що не дасть можливості провести під час досудового розслідування відповідні судові експертизи.
У судовому засіданні слідчий підтримав вимоги клопотання з підстав, викладених у ньому.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частино 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Слідчий у клопотанні вказує, що зазначені мішки з деревним вугіллям були вилучені 21.02.2018р. в ході проведення огляду місця події, де їх було виявлено та вилучено до Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області, та вони є речовим доказом у кримінальному провадженні і відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчим суддею встановлено, огляд місця події, який було проведено 21.02.2018 року та під час якого було вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт, був здійснений до постановлення ухвали слідчого судді. 22.02.2018 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку 21.02.2018 року, однак ухвалою слідчого судді від 22.02.2018 року у задоволенні клопотання було відмовлено, оскільки слідчий суддя не встановив, що існували невідкладні випадки, пов`язані із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, які дають право слідчому, прокурору до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, яка його подала не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. Частиною 2 цієї статті визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.
Зважаючи на те, що 321 мішок з деревним вугіллям, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено без достатньої правової підстави, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про арешт вказаного у клопотанні майна.
Згідно із ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України слідчий суддя, -
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено 26.02.2018 року о 12-00 год.

Слідчий суддя: