Категорія: ч.2 ст.286 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000197 за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2018 року, щодо ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Луцьк та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, непрацюючий, з середньою освітою, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимий, засуджений:

- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 04 червня 2017 року, близько 23 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись поблизу будинку №31, по вул.Ранкова, с. Радомишль, Луцького району, Волинської області, зі сторони с.Баківці, Луцького району, Волинської області в напрямку на с.Суховоля, Луцького району, Волинської області, проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, виїхав на праве по напрямку руху транспортного засобу узбіччя, потім перетнув проїзну частину дороги, виїхав на ліве по напрямку руху узбіччя, далі на присадибні ділянки, де перекинувся.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку експерта №227 від 23 червня 2017 року Волинського обласного бюро судово-медичних експертиз, пасажир автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої хребетно-спинномозкової травми у вигляді розгинального зламу 2-го шийного хребця із забоєм спинного мозку, відкритої черепно-мозкової травми у вигляді зламу основи черепа, забою головного мозку, крововиливів під оболонки мозку, скальпованої рани волосистої ділянки голови, подвійного закритого зламу нижньої щелепи зліва, крововиливів в корені легень, множинних саден та синців тіла, що згідно п.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ №6 від 17 січня 1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, і в даному конкретному випадку спричинили смерть потерпілого.
Причиною смерті громадянина ОСОБА_10 є отримана в результаті дорожньо-транспортної пригоди закрита хребетно-спинномозкова травма у вигляді розгинального зламу 2-го шийного хребця із забоєм спинного мозку. Відкрита черепно-мозкова травма у вигляді зламу основи черепа, забою головного мозку, крововиливів під оболонки головного мозку, скальпованої рани волосистої ділянки голови суттєво сприяла настанню смерті.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 п.2.3 б), п.2.9 а), п.12.1 Правил дорожнього руху України.
В своїй апеляційній скарзі потерпіла вважає, що призначене покарання є занадто суровим, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить вирок змінити, застосувати ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбуття призначеного йому основного покарання з випробуванням.
В поданій апеляційній скарзі захисник не оспорюючи кваліфікації дій свого підзахисного та доведеності вини ОСОБА_7 в інкримінованому злочині, вважає вирок надмірно суворим в частині призначеної міри покарання. Просить вирок змінити, застосувати ст.75 КК України, звільнивши ОСОБА_7 від відбуття призначеного йому основного покарання з випробуванням.
У поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначає, що апеляційна скарга вноситься у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав, крім того просив виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, проти задоволення апеляційних скарг захисника та потерпілої заперечив, думку обвинуваченого, його захисника, які апеляційні скарги захисника та потерпілої підтримали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляційні скарги захисника та потерпілої до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні доказами і ніким не оскаржуються.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст.91 КІІК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14 при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтею 286 КК України, диспозиція якої є блaнкeтнoю, суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у переліченій статті порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.
Із змісту статті 286 КК України вбачається, що цей злочин належить до злочинів з матеріальним складом, а тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання небезпечних наслідків і перебувають у причинному зв`язку.
Враховуючи викладене, порушення ОСОБА_7 п.2.9 а) Правил дорожнього руху належить до ознак об`єктивної сторони злочину і впливає на його кваліфікацію.
У вироку суду встановлено, що порушення обвинуваченим ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, зокрема п.2.3 б), п.2.9 а), п.12.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Одночасно у вироку суд вказав, що враховує обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, і що це було основною причиною скоєння даного злочину.
Таким чином, в порушення вимог частини 4 статті 67 КК України, судом враховано стан сп`яніння одночасно як ознаку злочину та обставину, яка обтяжує покарання.
А тому, висновок про наявність у ОСОБА_7 в даному випадку обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, що стверджено як в обвинувальному акті, так і у судовому рішенні, не ґрунтується на вимогах закону, тому підлягає виключенню із вироку суду.
Що стосується доводів потерпілої та захисника про можливість застосування щодо обвинуваченого інституту звільнення від покарання, то вони заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Приписами ст.75 КК України передбачено, що якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_7 вчинив необережний тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відсутні.
Також апеляційним судом враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема, те що він раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, на утриманні двоє малолітніх дітей, характеризується позитивно, позицію потерпілої, яка просила застосувати положення ст.75 КК України щодо ОСОБА_7 .
Крім того в судове засідання стороною захисту було надано довідку №3 від 26.03.2018 року згідно якої ОСОБА_7 з 18.01.2018 року працює у приватного підприємця ОСОБА_11 , де згідно наданої характеристики характеризується з позитивної сторони, а також протокол загальних зборів колективу та клопотання, згідно яких колектив ПП ОСОБА_11 просив застосувати до ОСОБА_7 міру покарання не пов`язану з позбавленням волі.
Також апеляційний суд враховує ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, те що він відшкодував збитки потерпілій ОСОБА_9 , яка претензій матеріального характеру до ОСОБА_7 не має і просила не позбавляти обвинуваченого волі.
Врахувавши вищенаведені обставини в своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування призначеного основного покарання з призначенням йому іспитового строку в максимальному розмірі та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Таке покарання, на думку колегії суддів, з встановленням судом максимального іспитового строку дасть можливість правоохоронним органам здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого та відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляційні скарги потерпілої та захисника підлягають до задоволення, а вирок щодо ОСОБА_7 зміні із застосуванням інституту звільнення від відбуванням покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409 КПК України, апеляційний суд Волинської області

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2018 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 27.03.2018р.

Суддя ОСОБА_2

помічник судді ОСОБА_12