Справа №636/3008/17
Провадження №1-кп/636/431/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю військового прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Сокіл Долинського району Сахалінської області РФ, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, але проживаючого з жінкою без реєстрації шлюбу, маючого неповнолітню дитину, військовослужбовця за призивом, зареєстрованого в якості жильця і фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 у лави Збройних Сил України в особливий період та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . За наказом командира військової частини він був зарахований до списків особового складу частини на посаду слюсаря-монтажника відділення технічного обслуговування автомобільної техніки ремонтної роти НОМЕР_2 окремої механізованої бригади.
В період військової служби на солдата ОСОБА_4 розповсюджувалася дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення Статуту внутрішній служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, і він повинен був непорушно дотримуватися Військової присяги, Конституції України та її законів, сумлінно і чесно виконувати військові обов`язки та завдання пов`язані із захистом Вітчизни, її незалежності і територіальної цілісності, що є по суті конституційним обов`язком громадянина України.
Солдат ОСОБА_4 в порушення вказаних норм чинного законодавства вирішив стати на злочинний шлях і 03.08.2015 року діючи умисно з метою ухилення від військової служби, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, без поважних в той момент причини самовільно залишив військову частину, відбув по місту свого постійного проживання. До наступного часу проживає за постійним місцем проживання, працевлаштувався і постійно працював до липня 2017 року, після чого звільнився з роботи і доглядає за батьками похилого віку, які за станом здоров`я потребують постійного догляду. Тобто він ухилився від військової служби, використавши отриманий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Цими діями солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець не строкової служби, скоїв самовільне залишення військової частини з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоїв кримінальний злочин передбачений ч.3 ст.408 КК України.
ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, виказав щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні і виклав суду обставини події як вказано вище.
Прокурор та обвинувачений не висловили жодних заперечень, щодо встановлених обставин.
У відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.
У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним в самовільному залишенні військової частини з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і роз`яснив йому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.
На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч.3 ст.408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує те, що ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню дитину та батьків похилого віку, які потребують стороннього нагляду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає повне визнання своєї провини та щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Дослідивши наведені обставини у сукупності, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини, що пом`якшують його покарання, те що він скоїв тяжкий кримінальний злочин, суд призначити йому покарання в межах санкції частини статті кримінального закону за якою кваліфіковані його дії у виді позбавлення волі, але враховуючи виключні обставини які склалися в його сім`ї, на його утриманні залишилася неповнолітня дитина та батьків похилого віку, які потребують постійного нагляду за станом здоров`я, приходить до висновку доцільності застосування звільнення від відбуття покарання з випробуванням, оскільки його виправлення та перевиховування ще можливе без ізолювання від суспільства.
Речові докази та судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку в 1(один) рік.
У відповідності до ч.2 ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 , суд покладає обов`язки, необхідні і достатні для його виправлення та зобов`язує: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно засудженого ОСОБА_4 - не обирати.
Вирок може бути оскаржений, з підстав передбачених ст.ст.394,395 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: підпис.
Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.
Суддя: