Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4749/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.10.2017 року м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

захисників адвокатів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

при секретарі - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001885 від 03.10.2014 року:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, громадянки України, освіта середня, працюючої бухгалтером ТОВ «ВК-Техноресурс», розлученої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

02.10.2014 року близько 20.30 год. ОСОБА_6 правомірно перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , вдарила по обличчю долонею правої руки по нижній губі ОСОБА_5 .

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 спричинила потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку експерта № 754 від 25.04.2016 року, тілесні ушкодження у вигляді припухання м`яких тканин нижньої губи, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні своєї вини у спричиненні ОСОБА_5 тілесних пошкоджень не визнала, цивільний позов також не визнала. Пояснила, що вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 , в жовтні 2014 року вони перебували на стадії розлучення і вона проживала за іншою адресою, але 2 жовтня 2014 року вона прийшла до своєї квартири, де вони проживали із ОСОБА_5 , та в квартирі вона помітила ОСОБА_8 .. ОСОБА_6 була проти перебування невідомої жінки в її квартирі, а покликала свого сина та невістку, вона виставила речі ОСОБА_8 у під`їзд, підождали поки ОСОБА_8 одяглася та зібралася і разом із нею вийшли з квартири та із будинку. ОСОБА_5 залишився у квартирі сам, його ніхто не бив та не спричиняв йому тілесних пошкоджень.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 була його дружиною, вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . В червні 2014 року вони перестали проживати разом та ОСОБА_6 переїхала за іншою адресою. В січні 2015 року вони офіційно розлучилися. 2 жовтня 2014 року до нього в гості приїхала його знайома ОСОБА_8 . Ввечері до нього прийшли ОСОБА_6 із сином та невісткою, вибили стекло в міжкімнатних дверях, знімали його на відеокамеру, ОСОБА_6 вдарила його долонею по обличчю та вигнали ОСОБА_8 із квартири. Після того, як вони пішли він зателефонував своїй доньці ОСОБА_9 та викликали міліцію, поїхали в травмпункт 1-ї МКЛ м. Полтави. Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що дійсно пізно вечером 02.10.2014 року їй зателефонував її батько ОСОБА_5 та повідомив, що його побили ОСОБА_6 із її сином та невісткою. Коли вона приїхала до батька, то він лежав на дивані у нього була красна губа, шия і рука та в квартирі було розбите скло міжкімнатних дверей.

Свідок ОСОБА_8 пояснила в судовому засіданні, що 2 жовтня 2014 року вона приїхала до свого знайомого ОСОБА_5 , ввечері до квартири прийшли його дружина ОСОБА_6 із сином та невісткою, вибили міжкімнатні двері в квартирі, ОСОБА_6 ударила ОСОБА_10 рукою по губі. А саму ОСОБА_8 вигнали із квартири.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснили, що вони син та невістка ОСОБА_6 , 02.10.2014 року вони всі разом відпочивали ввечері, а потім поїхали до квартири де проживав чоловік ОСОБА_6 . ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 зайшла в квартиру першою, а потім запросила і їх до квартири, оскільки там перебувала невідома жінка ОСОБА_8 . ОСОБА_12 знімала всі події в квартирі на відеокамеру, вони почекали поки зібралася ОСОБА_8 виставили її речі з квартири і змусили її піти з квартири. ОСОБА_5 ніхто не бив, коли вони виходили він стояв на порозі квартири.

Експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні, висновки дані ним раніше повністю вважає вірними та обґрунтованими. Зазначив, що він був присутній при проведенні 09.10.2014 року слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 , покази потерпілого ОСОБА_5 не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого та обставинам справи.

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 також підтверджуються дослідженими та перевіреними в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-витягом з кримінального провадження № 0001885 від 03.10.2014 року;

-даними протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.10.2014 року;

-висновком експерта № 1427 від 10.10.2014 року;

-даними копії довідки № 15065, виданої о 23.00 год. 02.10.2014 року черговим лікарем 1-ї МКЛ м. Полтава ОСОБА_5 ;

-даними копії довідки лікаря травматолога від 09.10.2014 року, виданої ОСОБА_5 ;

-повідомленням про нещасний випадок невиробничого характеру відносно ОСОБА_5 , складеного лікарем травмпункту 1-ї МКЛ м. Полтави 02.10.2014 року;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 09.10.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , спеціаліста ОСОБА_13 з фото таблицею;

-додатковим висновком експерта № 1494 від 17.10.2014 року;

-додатковим висновком експерта № 754 від 23.05.2016 року;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту від 15.03.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_8 із фототаблицею.

Аналізуючи представлені суду докази та їх в сукупності, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_6 в скоєнні нею злочину доведеною в судовому засіданні повністю.

Аналізуючи докази надані захисником потерпілого ОСОБА_5 у виді фотознімків потерпілого ОСОБА_5 , виконаних ОСОБА_9 02.10.2014 року, суд оцінює їх критично та вважає не належним доказом, оскільки суду не надано оригіналу фотоносія, а із наданих суду копій фотографій не зрозуміло коли насправді були зроблені дані фото.

Аналізуючи покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суд оцінює їх критично в частині, що потерпілому ОСОБА_5 . ОСОБА_6 не завдавала тілесних ушкоджень, оскільки вони є її близькими родичами та прямо зацікавлені в уникненні обвинуваченої від покарання.

Аналізуючи докази у виді диску з відеозаписом подій, що відбулися 02.10.2014 року, суд вважає їх не належним доказом, оскільки він подавався в ході досудового слідства слідчому по справі, але не був залучений до кримінального провадження в ході досудового слідства, окрім того суду не надано оригіналу відеозапису, а надана лише скорочена копія подій.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також думку потерпілого, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції статті ч. 1 ст. 125 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно санкції ст. 125 ч.1 КК України максимальна міра покарання передбачена у виді виправних робіт на строк до одного року .

Відповідно до ст.12 КК України вищевказаний злочин відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе , ніж обмеження волі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій за ч.1 ст. 125 КК України, суд дійшов висновку, що необхідно врахувати вимоги ст.74 КК України та п.1 ч.1 ст.49 КК України та звільнити ОСОБА_6 від покарання за вчинення даного злочину, оскільки з часу його вчинення до набрання вироком законної сили минуло понад два роки.

У справі потерпілий ОСОБА_5 подано цивільний позов, відповідно до вимог якого він просить стягнути із обвинуваченої ОСОБА_6 відшкодування майнової шкоди в сумі 1107,87 грн. та моральної шкоди у сумі 100 000 грн.

Відповідно до ст.ст.1166,1167 ЦК України цивільний позов слід задовольнити частково.

У розумінні ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим права фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи і розмір такої повинен підтверджуватися відповідними доказами.

Із врахуванням обставин, що позивачем повністю доведено розмір майнової шкоди, визначений ним у сумі 1107,87 грн. та надано суду докази на підтвердження такої суми збитків, відповідно на думку суду, така вимога підлягає до задоволення.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, суд приймає до уваги пояснення потерпілого ОСОБА_5 про наявність у нього фізичного болю та душевних страждань після спричиненого йому тілесного пошкодження. Однак, розмір моральної шкоди суд вважає необґрунтовано завищеним, відповідно вважає за необхідне задовольнити його частково на суму 3000 гривень, що буде адекватним спричиненій шкоді.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1107,87 грн. матеріальної шкоди, 3 000 грн. моральної шкоди, а всього 4107, 87 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Полтави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1