печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження слідчого СГ ГСУ НП України ОСОБА_3 ,, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
10.10.2017 р. в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України підполковника поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України старшим радником юстиції ОСОБА_5 , про накладення арешту на групу нежитлових приміщень № 9-12 загальною площею 1209,95 м2 , Блок соціально-побутового обслуговування, що є двоповерховою будівлею з підвалом та надбудовою, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 000, яке згідно державного реєстру прав на нерухоме майно належить ОСОБА_6 , позбавивши її права на відчуження та розпорядження цим майном.

У судовому засіданні слідчий просив задовольнити клопотання.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання у відсутності власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001343, внесеному до ЄРДР 12.09.2017 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 02.08.2006 між ЗАТ «МЖК «Оболонь» (Забудовник) та ОСОБА_7 (Інвестор) укладено договір інвестування нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Кадетський Гай 3, загальною площею 1 209,95 м2 із сплатою 100% суми інвестування в розмірі 7 575 000 грн.

14.08.2013 між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір відступлення прав вимоги на вищевказану будівлю, після чого ОСОБА_8 01.04.2014 вносить як одноособовий засновник майнові права на будівлю до статутного капіталу ТОВ «ДП «Київміськдовідка», вартість яких на той час становила 16 млн. грн.

При цьому, ОСОБА_8 , виступивши поручителем за кредитом, наданим 19.12.2007 ПАТ «КБ «Експобанк», передає 100% статутного капіталу ТОВ «ДП «Київміськдовідка» у власність банку в рахунок погашення боргу, у зв`язку з чим втрачає майнові права на зазначену нерухомість. Директором ТОВ «ДП «Київміськдовідка» призначають представника банку ОСОБА_9

18.09.2014 між ТОВ «ДП «Київміськдовідка» в особі директора ОСОБА_9 та ОСОБА_10 укладено договір Іпотеки, а 24.09.2014 договір задоволення вимог Іпотекодержателя, згідно якого майнові права на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , перейшли до ОСОБА_10 .

07.11.2014 між ОСОБА_10 та ПП «Приват Інвест» в особі директора ОСОБА_11 укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, в результаті чого ПП «Приват Інвест» набуває права власності на вказані майнові права.

Одночасно з цим, встановлено, що 13.04.2016 ОСОБА_8 з участю приватного нотаріуса ОСОБА_12 отримавши дублікат інвестиційного договору уклав із своєю дочкою ОСОБА_13 договір про відступлення права вимоги на цей же об`єкт нерухомості, а остання у свою чергу 21.04.2016 уклала ідентичний договір з ОСОБА_6 , якою на підставі отриманих документів було оформлено право власності на вказану нежитлову будівлю.

З метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою припинення злочинної діяльності, попередження збитків, що можуть бути заподіяні дійсним власникам нерухомого майна діями щодо продажу групи нежитлових приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність у накладенні арешту на це майно.

Нерухоме майно, на яке планується накласти арешт, не є майном, що перебуває у власності добросовісного набувача.

У досудового слідства є достатньо підстав вважати, що існує обґрунтований ризик подальшого протиправного продажу нерухомого майна, а саме групи нежитлових приміщень АДРЕСА_2 , яке на даний час безпідставно належить ОСОБА_6 , на користь інших (третіх) осіб, які виступатимуть добросовісними набувачами, що унеможливить у подальшому накладення арешту на це майно, та як наслідок, спричинить майнової шкоди дійсним його власникам.

Виходячи із потреб досудового розслідування і беручи до уваги той факт, що на даний час існують об`єктивні ризики того, що зазначене вище нерухоме майно, може бути відчужене, в тому числі на користь третіх осіб, є підстави для накладення арешту на вказане майно відповідно до положень ст. 170 КПК України, оскільки метою застосування арешту є забезпечення кримінального провадження.

Завданням накладення арешту на зазначене майно є запобігання можливості його відчуження.

Застосування зазначених обмежень надасть змогу зупинити можливе подальше відчуження цього майна та попередити заподіяння збитків дійсним його власникам до встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а так само зупинити вчинення інших дій з цим майном, що можуть призвести до наслідків, які перешкодять кримінальному провадженню.

Слідчий вказує, що група нежитлових приміщень № 9-12 площею 1209,95 м2, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, згідно положення ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

При винесенні ухвали, слідчий суддя керується вимогами ст. 173 КПК України, та враховує наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а саме, що група нежитлових приміщень № 9-12 площею 1209,95 м2, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР, а також те що накладення арешту на вказану будівлю зупинить можливе подальше відчуження цього майна та зможе попередити заподіяння збитків дійсним його власникам до встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення слідчого, дійшов висновку про задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України підполковника поліції ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме на групу нежитлових приміщень № 9-12 загальною площею 1209,95 м2, Блок соціально-побутового обслуговування, що є двоповерховою будівлею з підвалом та надбудовою, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 000, яке згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить ОСОБА_6 , позбавивши її права на відчуження та розпорядження цим майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1