УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №282/1330/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 року
Колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2017 року, якою накладено арешт на автомобіль,
Ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2017 задоволено клопотання в.о. начальника СВ Любарського ВП Бердичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_9 про арешт майна.
Накладено арешт на - автомобіль «Шевроле Авео» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_10 , власником якого являється ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_1 .
Згідно ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на те, що вказане майно, є речовим доказом по кримінальному провадженню та враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Судом зазначено, що згідно клопотання у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на заволодіння майном, яке належить ОСОБА_13 .
Так, 19.11.2017 року близько 04 год. 25 хв., реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з метою нападу на ОСОБА_13 , під`їхали на автомобілі «Шевроле Авео» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , де побачили ОСОБА_13 , який вийшов з під`їзду за місцем свого проживання, після чого ОСОБА_11 підбіг до останнього та наніс йому один удар в область шиї розкладною металевою палицею, яку заздалегідь приготував для вчинення злочину.
Після отримання удару розкладною металевою палицею ОСОБА_13 , з метою уникнення нападу та заволодіння його майном, а саме: грошовими коштами в сумі 70,0 тис. грн., став втікати, після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 приєднались до ОСОБА_11 та стали переслідувати ОСОБА_13 , при цьому ОСОБА_10 тримав в руках пістолет марки «EKOL Major» № НОМЕР_2 , якого заздалегідь приготував для вчинення злочину, однак, не наздогнавши ОСОБА_13 , з місця вчинення злочину зникли.
Того ж дня, під час огляду місця події було вилучено автомобіль «Шевроле Авео» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_10 , власником якого являється ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_1 , та визнано його речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 подав на неї апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладання арешту на автомобіль.
Вважає, що ухвала є незаконною, необґрунтованою, та такою, що грубо порушує права та законні інтереси власника транспортного засобу «Шевроле Авео».
Зазначає, що згідно особистого паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Ватутінським РУ ГУ МВС України у місті Києві 5 лютого 1998 року його повне прізвище, ім`я, по батькові пишеться наступним чином - ОСОБА_8 , а не « ОСОБА_14 » вказана неточність допущена слідчим суддею в ухвалі в мотивувальній та результативній частинах.
Вказане порушення впливає на об`єктивність винесеної судом ухвали, так як воно безпосередньо стосується майна « ОСОБА_14 » і аж ніяким чином не стосується ОСОБА_8 власника транспортного засобу «Шевроле Авео».
Як вбачається зі змісту ухвали, на майно - транспортний засіб «Шевроле Авео» накладено арешт з підстав визнання такого майна нібито речовим доказом у кримінальному провадженні та з метою забезпечення збереження доказів.
При цьому, як вбачається зі змісту мотивувальної частини ухвали, можливість чи неможливість використання ОСОБА_8 транспортного засобу «Шевроле Авео», що знаходиться у його власності та використовуються ним у зв`язку з наданням вказаного автомобіля в оренду з метою отримання грошових коштів, як доказу, взагалі не було предметом з`ясування слідчим суддею під час розгляду клопотання про арешт майна.
Слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на автомобіль «Шевроле Авео» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 , що належить апелянту на праві власності та зобов`язав начальника СВ Любарського ВП капітана поліції ОСОБА_9 здійснити відповідальне зберігання арештованого автомобіля.
Слідчим суддею грубо порушено вимоги Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органом дізнання, досудового слідства і суду, оскільки майно, на яке накладено арешт, передається на зберігання представникові територіальної держадміністрації або житлово-експлуатаційної організації, державної служби охорони, а також організації, якій завдані збитки, або власникові цього майна чи його родичу, якому роз`яснюється його відповідальність за збереження прийнятого майна, про що у нього відбирається розписка.
В даному випадку органом досудового розслідування, який проводить досудове слідство у кримінальному провадженні являється СВ Любарського ВП Бердичівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області проте, транспортний засіб знаходиться та зберігається на штраф майданчику в Житомирському МВП ГУНП в Житомирській області.
Фактично передача на відповідальне зберігання неуповноваженій особі автомобіля позбавляє апелянта права користуватись, розпоряджатись, володіти транспортним засобом та у підсумку призведе до позбавлення права власності на майно.
Заслухавши доповідача, представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів судового провадження, СВ Любарського ВП Бердичівського ВП ГУНП проводиться розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
Зі змісту підозр оголошених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 слідує, що транспортний засіб «Шевроле Авео» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 був використаний для вчинення кримінального правопорушення та втечі, у ньому було виявлено знаряддя злочину, маски.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Вказаний транспортний засіб 19.11.2017 року визнаний речовим доказом.
Враховуючи, що вказане майно могло зберегти сліди кримінального правопорушення щодо дослідження яких у органу досудового розслідування може виникнути необхідність, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та на нього можу бути накладено арешт не дивлячись на те, що власником є особа якій не оголошено підозру.
Колегія суддів враховуючи, що досудове розслідування здійснюється незначний час, погоджується з висновком слідчого судді, що лише арешт вказаного майна та передача на відповідальне зберігання органу досудового розслідування зможе забезпечити цілісність та збереження речового доказу.
Передача вказаного майна іншій особі, в тому числі надання власнику можливості його використання з врахуванням можливої необхідності проведення з цим майном слідчих дій, в тому числі експертних досліджень перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Натомість вказане рішення слідчого судді не перешкоджає власнику майна в подальшому, порушувати перед органами досудового слідства питання про передачу йому зазначеного майна для зберігання чи повернення майна, а перед слідчим суддею клопотання про скасування арешту.
Допущені слідчим суддею очевидні описки в анкетних даних власника майна та слідчого не є підставою для визнання судового рішення незаконним та можуть бути виправлені в порядку, передбаченому ст. 379 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407,422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 23 листопада 2017 року, якою накладено арешт на майно - автомобіль «Шевроле Авео» синього кольору д.н.з. НОМЕР_1 - без змін.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: