Справа № 706/111/18
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна

26 лютого 2018 року м. Христинівка Черкаської області

Слідчий суддя Христинівського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна.
Просив скасувати повністю арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду ОСОБА_6 , належних фізичним особам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на праві приватної власності, а саме: 15450 Євро, 4500 доларів США та 78800 гривень, відповідно у зв`язку з тим, що у застосуванні цього заходу відпала потреба та арешт накладений необґрунтовано.
В обґрунтування клопотання посилався на те, що у провадженні СВ Христинівського відділення поліції перебуває кримінальне провадження № 0001546, внесене до ЄРДР 15.09.2017 р. за ч. 1 ст. 309 КК України, кваліфікацію діяння якого було змінено, згідно з відповідною постановою від 11.10.2017 р. Відомості до ЄРДР були внесені 15.09.2017 р. згідно з відповідним рапортом в результаті незаконно проведеного обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , що мав місце 14.09.2017 р. та в результаті якого були виявлені й вилучені наркотичні засоби та психотропні речовини, належні начебто ОСОБА_4 . Відповідно до рапорта старшого оперуповноваженого СКП Уманського відділу ГУНП у Черкаській області ОСОБА_10 , у якому навіть не вказано дату складення, ОСОБА_4 є основним організатором збуту психотропної речовини амфетаміну та марихуани, при цьому в ході проведення ряду заходів начебто було встановлено, що саме, - « ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , де останній за вказаною адресою зберігає у великих кількостях зазначену вище психотропну речовину, а також займається фасовкою з метою подальшого збуту». Проте за жодною з зазначених вище адрес він не мешкає, не зареєстрований, не користується.
В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000154 від 31.01.2017 року за ч. 2 ст. 307 КК України, яке перебуває у провадженні Уманського відділу ГУНП у Черкаській області та не об`єднано з кримінальним провадженням № 0001546, слідчим зазначеного підрозділу поліції ОСОБА_12 було проведено 14.09.2017 р. незаконно обшук в будинку та надвірних спорудах за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті якого було виявлено та вилучено рослини, ззовні схожі на рослини роду конопель, насіння невідомого походження, а також, - «в будинку та надвірних спорудах за адресою: АДРЕСА_1 » в результаті якого було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 78800 грн., 4500 доларів США, 15450 Євро, рушницю, набої, електронні ваги, речовини та рослини, ззовні схожі на наркотики. За адресою: АДРЕСА_2 фактично знаходиться земельна ділянка подвір`я, на якому розташовані два будинки, один з яких згідно з довідкою виконавчого комітету Угловатської сільської ради є покинутим, у якому ніхто не зареєстрований та не мешкає у період з середини 2012 р. та у якому раніше мешкала його мати ОСОБА_13 та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а за адресою: АДРЕСА_3 було незаконно, з порушенням підстав, порядку та процедури проведено обшук на підставі ухвали по справі № 705/801/17, провадження № 1-кс/705/990/17 Уманського міськрайонного суду від 13.09.2017 р. по кримінальному провадженню № 0000154 від 31.01.2017 р. за ч. 2 ст. 307 КК України, яке перебуває у провадженні Уманського відділу ГУНП у Черкаській області, відповідно до якої було надано дозвіл на обшук в рамках кримінального провадження № 0000154, а не за № 0001546 в будинку чи іншому володінні особи за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_14 і де проживає ОСОБА_4 з метою відшукання і вилучення психотропної речовини амфетамін, наркотичного засобу канабіс, грошових коштів, які отримані в результаті збуту психотропної речовини, поліетиленових пакетиків та електронних вагів, які використовуються для фасування та продажу психотропної речовини амфетаміну, при цьому вважає, що слідчого суддю було введено в оману слідчим ОСОБА_15 та прокурором ОСОБА_16 , які повідомили суду та підставами для надання незаконного дозволу на обшук стали:
- наявність у провадженні Уманського відділу ГУНП у Черкаській області кримінального провадження № 0000154;
- повідомлення суду, без належного обґрунтування про те, що начебто до вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та начебто за місцем свого проживання здійснює зберігання і збут психотропної речовини амфетамін та наркотичного засобу канабіс і це при тому, що предметом розслідування зазначеного провадження є збут наркотиків саме у м. Умані, а не у с. Углуватці;
- згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначений будинок на праві власності належить ОСОБА_14 , а не ОСОБА_4 .
Метою проведення даного обшуку було відшукання і вилучення психотропної речовини амфетамін, наркотичного засобу канабіс, грошових коштів, які отримані в результаті збуту психотропної речовини, поліетиленових пакетиків та електронних вагів, які використовуються для фасування та продажу психотропної речовини амфетаміну.
В ході проведення незаконного обшуку було вилучено: грошові кошти у сумі 78800 грн., 4500 доларів США, 15450 Євро, предмети, речі, речовини згідно з протоколом від 14.09.2017 р.
З огляду на наведене та результат дій органу досудового розслідування, а також прокурора ОСОБА_16 стає зрозумілим, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР до дійсного часу метою зазначених осіб є лише вчинення незаконних дій з метою отримання неправомірної винагороди, вимагання та отримання хабара в результаті своїх умисних та злочинних дій, а саме:
-підставою для внесення в ЄРДР стала інформація заява ОСОБА_17 про те, що на території м. Умані невстановлені особи здійснюють збут особливо небезпечних наркотичних засобів, при цьому в ході досудового розслідування дана особа жодним чином не підтвердила причетності до зазначених діянь ОСОБА_4 та не мав місце одночасний допит даних осіб, більше того, в рамках кримінального провадження № 0000154, жодна особа не вказала, не зазначила та не має доказів причетності чи підтвердження ОСОБА_4 до збуту наркотичних засобів чи психотропних речовин не тільки у м. Умані, а і взагалі;
-слідчим, прокурором використано матеріали іншого кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0001546, що у свою чергу суперечить положенням ст. 84 КПК України.
Ч. 1 ст. 84 КПК України прямо вказує, що будь-які докази у кримінальному провадженні мають здобуватись тільки в тому кримінальному провадженні, в якому вони мають використовуватись.
Вважає, що ухвали суду про надання дозволу на обшук та накладення арешту на майно є незаконними, оскільки слідчий та прокурор ввели суд в оману про реальний стан розслідування, наявність одного конкретного провадження та наявність ознак складу злочину за відсутності задокументованого належним чином факту збуту наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів, оскільки наявність кримінального провадження не свідчить про наявність складу злочину у діях конкретної особи, а саме, підозрюваного, обвинуваченого.
Вважає, що вилучене майно грошові кошти не відповідають критеріям, які визначені в ухвалі Уманського міськрайонного суду від 13.09.2017 р. по справі № 705/801/17, провадження № 1-кс/705/990/17, а саме, не є майном, одержаним злочинним шляхом грошовими коштами, які отримані в результаті збуту психотропної речовини, з чим погодився і сам орган досудового розслідування та прокурор, оскільки у подальшому звертались з клопотанням про накладення арешту на зазначені грошові кошти.
У подальшому, в порушення діючого законодавства, особою, яка не входить до складу групи слідчих з розслідування кримінального провадження № 0001546 від 15.09.2017 року за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, старшим слідчим Уманського відділу ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 в рамках саме зазначеного провадження, а не за № 0000154 від 31.01.2017 р. за ч. 2 ст. 307 КК України, в рамках якого і проводились обшуки, було складено клопотання про арешт майна, а саме, грошових коштів, що були незаконно вилучені під час слідчої дії обшук, що мав місце фактично 14.09.2017 р. за адресою: АДРЕСА_3 , з яким орган досудового розслідування і звернувся до суду 1-ї інстанції, мотивуючи клопотання та посилаючись на положення ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України, а саме, конкретно зазначаючи про можливість тимчасово позбавляти саме підозрюваного відчужувати певне майно грошові кошти, при цьому орган досудового розслідування не встановив фактичної наявності та приналежності тимчасово вилученого майна певній особі, хоча насправді дані грошові кошті на праві приватної власності належать громадянам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а також слідчий посилається на необхідність накладення арешту, оскільки дане майно грошові кошти начебто відповідають критеріям ст. 167 КПК України.
При цьому слідчий не зазначає конкретний пункт, під який підпадає дане майно, а просто наводить перелік, передбачений законодавством, що вказує у свою чергу не на конкретність доказів, встановлення фактів, а свідчить лише про припущення органу досудового розслідування, надалі, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий зазначає про можливість накладення арешту на, - «гроші у будь-якій валюті готівкою…», які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, однак у даному випадку факт завдання шкоди відсутній як такий.
Відповідно до зазначеного клопотання слідчий зазначає як про доведений факт, що дані грошові кошти на праві власності начебто належать ОСОБА_4 , у зв`язку із чим начебто є підстави вважати, що, - «дані грошові кошти набуті в результаті вчинення ним кримінального правопорушення, являються доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення» і це при тому, що як на час вилучення так і в подальшому зазначалось як безпосередньо самим ОСОБА_4 так і іншими особами про відповідну належність на праві приватної власності зазначеним особам, а саме, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , більше того наявні та надавались безпосередньо слідчому на місці і в час вилучення грошових коштів документи, що підтверджують право власності на зазначені грошові кошти, які слідчий та прокурор ОСОБА_16 проігнорували цілковито та повністю.
У мотивувальній частині клопотання про арешт майна від 15.09.2017 р. слідчий безпосередньо зазначає про накладення арешту на майно грошові кошти, які на праві власності належать ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речових доказів і це при тому, що постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів орган досудового розслідування слідчий ОСОБА_19 виніс лише 23.09.2017 р. У подальшому на підставі незаконно складених та винесених протоколу обшуку від 14.09.2107 р. та клопотання про арешт майна від 15.09.2017 р. слідчий суддя Уманського міськрайонного суду в порушення вимог ст. 172 КПК України, без належним чином повідомленої особи, якій, як він сам стверджує, належать грошові кошти, проводить розгляд справи, а в разі прийняття рішення слухати справу без особи власника коштів, знову ж таки у порушення чинного законодавства не вказує та не зазначає про це в описовій частині ухвали.
Таким чином, відповідно до зазначеної ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту на грошові кошти, належні начебто ОСОБА_4 , обгрунтовуючи:
- наявністю кримінального провадження № 0001546, внесеного до ЄРДР 15.09.2017 року за ч. 1 ст. 309 КК України, що взагалі не є підтвердженням чи наявністю якого-небудь встановленого факту;
- зазначенням слідчим у судовому засіданні, що дані грошові кошти набуті в результаті вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, є доходами від них та на які було спрямовано кримінальне правопорушення, що є кричущим фактом непрофесійності судді та вживання в одному конкретному контексті двох взаємовиключних тверджень, оскільки, якщо ці грошові кошти були доходом від вчинення кримінального правопорушення, то дане кримінальне діяння ніяк та жодним чином не могло бути спрямоване саме на ці грошові кошти, оскільки в такому випадку буде мати місце різний предмет злочину, більше того не зрозуміло яким чином ОСОБА_4 міг отримати дохід від вчинення злочину, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, який не передбачає продажу збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, а так само і бути направленим на заволодіння коштами, якщо предметом злочину є різновид дій, стосовно саме наркотичних засобів та психотропних речовин, а не грошових коштів;
- наявністю на даних грошових коштах слідів злочину, що взагалі позбавлено здорового глузду, оскільки не зрозуміло та не зазначено ні слідчим ні судом, які саме сліди злочину маються на даних грошових коштах, а також не зрозуміло, яким чином на грошових коштах можуть міститись сліди злочину, які не мають жодного відношення та стосунку до кримінального провадження за ч. 1 ст. 309 КК України, де грошові кошти жодним чином не те що не є, а і не можуть бути складовою злочину;
- забезпеченням арешту майна з метою:
1.збереження речових доказів;
це при тому, що на час розгляду справи грошові кошти взагалі не були визнані речовим доказом, а сама постанова була винесена слідчим лише 23.09.2017 р., більше того не зрозуміло взагалі як у даному випадку по кримінальному провадженню за ч. 1 ст. 309 КК України взагалі грошові кошти можуть бути речовим доказом;
2.спеціальної конфіскації;
це при тому, що за ч. 1 ст. 309 КК України спеціальної конфіскації не передбачено взагалі;
3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру, щодо юридичної особи;
це знову ж таки при тому, що конфіскації як виду покарання взагалі не передбачено за ст. 309 ч. 1 КК України;
4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення;
це при відсутності як заподіяння шкоди взагалі, так і неможливості її наявності за складом злочину, передбаченим ч.1 ст. 309 КК України;
-достатньою обгрунтованістю клопотання, оскільки майно грошові кошти зберегло на собі сліди злочину і є потреба у експертному дослідженні на предмет наявної в ньому інформації, що має відношення до скоєного злочину.
У даному випадку, як зазначалось раніше судом, не вказано які саме сліди є або можуть бути на грошових коштах, більше того, до дійсного часу не було і не призначено експертного дослідження на предмет інформації, що може мати або має відношення до скоєного злочину.
В результаті зазначених дій групи слідчих та прокурора ОСОБА_16 громадянину ОСОБА_4 , а також безпосередньо власникам грошових коштів щодня завдається істотної шкоди, оскільки вони не можуть користуватися своїми власними та особистими речами грошовими коштами, необхідність у яких тягне за собою неможливість їх реалізувати, розпорядитись за власним бажанням, що обтяжується та робить скрутним їх становище, про що відомо органу досудового розслідування та прокурору ОСОБА_16 , та поглиблює їх відповідальність, більше того, через незаконність дій органів досудового розслідування, прокурора ОСОБА_16 щодня завдається шкоди як безпосередньо ОСОБА_4 , так і третім особам, чим порушуються конституційні права людини та громадянина згідно з ст. 41 Конституції України.
Вилучене під час обшуку майно не відповідає критеріям, визначеним в ухвалі суду від 13.09.2017 р., а саме не є майном, одержаним в результаті вчинення злочину.
Слідчий, а також прокурор ОСОБА_16 , який перебував під час обшуку, всупереч відсутності надання йому дозволу на обшук, вийшли за межі своїх службових повноважень, перевищили їх та з власної ініціативи, всупереч діючому законодавству, прийняли рішення про вилучення під час обшуку предметів, речей грошових коштів, що прямо не були зазначені в ухвалі суду на проведення обшуку від 13.09.2017 р., та не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, що обмежує права власності під час даного кримінального провадження власників даних речей, оскільки речі, що були незаконно вилучені, не є такими, що були одержані незаконним шляхом чи в результаті скоєння злочину, а також не несуть на собі жодних слідів злочинної діяльності, що у свою чергу жодним чином не доведено слідчим, прокурором.
Вважає, що слідчим, прокурором були порушені норми КПК України та до дійсного часу незаконно утримується майно, яке було незаконно вилучено з його домоволодіння грошові кошти, належні, згідно з відповідними підтверджуючими документами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в результаті чого як йому так і безпосередньо власникам щодня завдається істотної шкоди, оскільки вони не можуть користуватися своїм власним та особистим майном.
Приналежність майна грошових коштів фізичним особам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на які було незаконно накладено арешт, підтверджується такими документами:
- митними деклараціями за період 2014-2017 р., щодо ввезення грошових коштів;
- накладною № 6 від 13.09.2017 р.
Отже:
1. майно грошові кошти, що вилучені під час обшуку, не є підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди;
2. вилучене майно грошові кошти не використовувалось для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3. вилучене майно грошові кошти не є предметом даного кримінального правопорушення;
4. вилучене майно грошові кошти не одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не є доходами від них;
5. жодна особа по даному кримінальному провадженню не була затримана в порядку ст. ст. 207, 208 КПК України;
6. немає жодної особи заявника чи потерпілого по даному кримінальному провадженню;
7. жодній особі, установі, організації, підприємству, державі не завдано шкоди;
8. відсутній у кримінальному провадженні як такий цивільний позов та цивільний позивач;
9. відсутність документально підтверджених фактів, доказів як збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, так і посіву або вирощування конопель.

Вважає, що у даний час відпала потреба у застосуванні цього заходу, немає підстав, потреби та доцільності у незаконному арешті, утриманні та незаконному зберіганні при матеріалах кримінального провадження № 0001546 майна грошових коштів фізичних осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на які було незаконно та необгрунтовано накладено арешт та заборонено власнику майна розпоряджатись ним будь-яким чином та використовувати його, а саме: 15450 Євро, 4500 доларів США, 78800 гривень. Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в клопотанні.
Свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , діти обвинуваченого ОСОБА_4 , а також ОСОБА_9 , голова ФГ «Долина», брат дружини обвинуваченого ОСОБА_4 , у судовому засіданні пояснили, що в ході обшуку були вилучені їх особисті кошти: в іноземній валюті, які належали ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та які вони заробили на роботі в Фінляндії, куди вони їздили чотири роки поспіль, а зберігали у батьків; в національній валюті, які належали ОСОБА_9 та які він отримав від реалізації насіння соняшника і передав своїй сестрі дружині обвинуваченого для лікування їх батька ОСОБА_20 .
Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив клопотання задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в клопотанні. Додатково пояснив, що права ОСОБА_4 повинні бути захищені слідчим суддею. Вважає, що досудове розслідування не завершене, прокурор не повідомив, як то передбачає ч. 1 ст. 290 КПК України, про завершення досудового розслідування. Обвинувальний акт до цього часу до суду не поступив.
Прокурор Христинівського відділу Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки слідчий суддя може розглянути клопотання про скасування арешту майна лише під час досудового розслідування, яке вже завершене. Пояснив також, що на даний час обвинувальний акт до суду не направлений.

Заслухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали за клопотанням, матеріали кримінального провадження № 0001546 від 15.09.2017 р., слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.
Арештом майна відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Вважаю, що клопотання про скасування арешту майна повинне бути розглянуте слідчим суддею, незважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершене. На ту обставину, що досудове розслідування завершене, вказують досліджені у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зокрема доручення прокурора слідчому від 19.01.2018 р. (а.с. 230), повідомлення про завершення досудового розслідування від 19.01.2018 р. (а.с. 231), протоколи про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 19.01.2018 р. та від 24.01.2018 р. (а.с. 232, 233). Однак, до цього часу обвинувальний акт у кримінальному провадженні до суду не направлений, про що пояснив у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 .
Оскільки судове провадження не розпочате, то клопотання повинне розглядатись слідчим суддею. Інакше особа була б позбавлена права на доступ до правосуддя, на справедливий суд, що є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні органу досудового розслідування знаходились матеріали кримінального провадження № 0001546, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
У подальшому кваліфікація діяння була змінена на ч. 1 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України.
16.09.2017 р. ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду було задоволено клопотання старшого слідчого Уманського відділу поліції ОСОБА_19 та накладено арешт на виявлені та тимчасово вилучені 14.09.2017 р. у ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 15450 Євро, 4500 доларів США та 78800 гривень з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчим суддею з`ясовано, що ухвала про арешт майна на даний час не скасована, що свідчить про обґрунтованість накладення арешту на майно, кошти, на які накладений арешт, визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, досудове розслідування у кримінальному провадженні, в межах якого був накладений арешт на майно, завершене, вказані кошти мають істотне значення для подальшого розгляду кримінального провадження, зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, може негативно вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження, а тому питання про його скасування слід вирішувати одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчуватиметься судовий розгляд.
Тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.
Відповідно до роз`яснень пункту 13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 р. рішення за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч. 1 ст. 309 КПК України), оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст.170, 174, 309 КПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1