Справа № 638/6799/13-к
Провадження № 1-кп/638/9/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді ОСОБА_1
прокурора ОСОБА_2
захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
секретаря ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали обвинувального акту відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прудянка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 та ч.3 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває вказаний обвинувальний акт, складений 11.05.2013 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесеному в ЄРДР за № 0001197 від 19.02.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч. 3 ст. 191 КК України. Кримінальне провадження тривалий час перебувало в провадженні судді ОСОБА_7 та не знайшло свого вирішення. У подальшому справа була перерозподілена судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні від захисників надійшло клопотання про повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Дане клопотання захисник мотивує тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 фактично не містить відомостей про потерпілого, про місце вчинення кримінального правопорушення за першим та другим епізодами. Також викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, формулювання обвинувачення за ч. 2 та ч. 3 ст. 191 КК України є неконкретними, в повному обсязі не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, форму умислу, мету, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення. Обвинувальний акт всупереч вимогам ст. 291 КПК не містить розмір витрат на залучення експерта. Також зазначає, що обвинувальний акт взагалі не містить будь - яке формулювання обвинувачення та посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , а його копія вручена обвинуваченому ОСОБА_5 з порушенням норм ст. 293 КПК України не прокурором, а старшим слідчим ОСОБА_8 . При складанні, затвердженні та врученні обвинуваченому як первісного обвинувального акту від 11.05.2013 року, так і зміненого від 21.01.2014 року, були припущені істотні порушення кримінально-процесуального законодавства, які не можуть бути виправлені в ході судового розгляду і є підставою для повернення обвинувального акту прокурору для усунення зазначених недоліків.

Вислухавши думку захисників, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання у зв`язку з тим, що обвинувальний акт, на його думку, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який погодився з думкою своїх захисників та просив повернути обвинувальний акт прокурору, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно ст. 291 КПК України в редакції, що діяла станом на 11.05.2013 року, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

В обвинувальному акті зазначено, що кримінальним правопорушенням спричинено майнову шкоду Обласному Управлінню «Харківекоресурс». Разом з тим із пояснень прокурора та захисників випливає, що, по-перше, назву даного Обласного управління наведено неправильно, а по-друге, вказане обласне управління є відокремленим підрозділом без права юридичної особи Державного підприємства «Укрекоресурс», відомості про яке в обвинувальному акті також відсутні. При цьому до обвинувального акта прокурором не додана довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Таким чином, всупереч вимогам закону в обвинувальному акті прокурором не наведено достатніх відомостей про потерпілу юридичну особу, що унеможливлює забезпечення її участі в кримінальному провадженні та порушує право обвинуваченого на захист.

Також згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, дане процесуальне рішення повинно містити опис передбачених ст. 91 КПК України обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, тощо.

З обвинувального акту вбачається, що цей чітко визначений законодавцем порядок порушено.

У обвинувальному акті від 11.05.2013 року прокурором не зазначена адреса вчинення кримінального правопорушення як за першим, так і за другим епізодами, що не дає можливості встановити, якому суду підсудне дане кримінальне провадження відповідно до територіальної юрисдикції. В той же час з пояснень учасників справи випливає, що перше кримінальне правопорушення ОСОБА_5 могло бути вчинено за місцезнаходженням обласного управління «Харківекоресурс» у період часу з 02.11.2011 по 22.02.2012, а саме за адресою: м. Харків пров. Монгольський 6, тобто у Жовтневому районі міста Харкова, а друге кримінальне правопорушення ОСОБА_5 могло бути вчинено за місцезнаходженням відділення № 8 філії АТ «Укрексімбанк» у м. Харкові за адресою: м. Харків пр. Московський 38, тобто у Червонозаводському районі м. Харкова.

За нормою ч.1 ст.32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

За п.4) ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення як, зокрема, направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

За таких обставин незазначення в обвинувальному акті точної адреси вчинення кримінальних правопорушень унеможливлює правильне вирішення судом цього питання в ході підготовчого судового засідання.

Також в тексті даного процесуального рішення прокурором не зазначено чітке формулювання обвинувачення та посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, форму умислу, мету, місце, спосіб скоєння кримінального правопорушення, взагалі не показана спрямованість дій ОСОБА_5 на заволодіння чужим майном саме шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Відсутність цих відомостей серед фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, під час судового розгляду може призвести до неможливості встановити дійсні обставини справи, оскільки за ч.1, 2 ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

За ч.1 ст.338 КПК з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Таким чином, прокурор позбавлений можливості в ході судового розгляду змінити або доповнити фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, без зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

Вищевикладені обставини вказують на порушення кримінального процесуального законодавства та порушення права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого обвинувачення та можливістю реалізувати гарантоване Конституцією України та чинним КПК України право на захист.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 червня 2008 року, ухваленому у справі «Ващенко проти України», зазначено: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)».

Відповідно до вимог підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, закріпленої у п. 34 рішення ЄСПЛ у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008, у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення ЄСПЛ від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).

Крім того, ЄСПЛ нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення ЄСПЛ від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення ЄСПЛ від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення ЄСПЛ від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Також згідно п.8 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування), відомості про що відсутні, хоча у тексті обвинувального акту є посилання на висновки судово-економічних експертиз.

Крім того, серед обставин, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають бути зазначені також обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до п.2) ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, як, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За п.3) ч.1 ст.49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, як, зокрема, п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості. За п.1) ч.2 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд зазначає, що вказане в обвинувальному акті кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 за ч.2 ст.191 КК, є злочином середньої тяжкості, а тому у відношенні даного кримінального правопорушення сплив строк притягнення до кримінальної відповідальності.

Доводи сторони обвинувачення суд не приймає до уваги на підставі ч. 6 ст. 22 КПК України, згідно якої суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Прокурором не спростовано позиції, що обвинувальний акт містить ряд суттєвих недоліків, які унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п.п. «b» і «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, положення яких імплементовано у ст. 20 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 314, 369 - 372 КПК України,-

постановив:
Обвинувальний акт від 11 травня 2013 року по кримінальному провадженню № 0001197 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 та 3 ст. 191 КК України, повернути прокурору для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі недоліків.

Повний текст ухвали буде складений та проголошений 15 січня 2018 року о 17.50 годині.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1