Ухвала
іменем україни
20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2017 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000007,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 лютого 2017 року

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Дрогобич
Львівської області,
громадянина України,
якиймешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,
раніше судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 71 КК ОСОБА_4 визначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 червня 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь відділу охорони здоров`я виконавчих органів Дрогобицької міської ради кошти в сумі 4069 грн, які були затрачені на лікування потерпілого ОСОБА_5 .
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він, 02 січня 2016 року, приблизно о 19.00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_5 , яка відбулася на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, умисно завдав останньому один удар ножем в ділянку задньо-бокової поверхні грудної клітки зліва, спричинивши потерпілому тяжке тілесне ушкодження у виді проникаючого ножового поранення, яке проникло в черевну порожнину з наскрізним пошкодженням селезінки, що супроводжувалось масивною зовнішньою та внутрішньо-черевною кровотечею та призвело до оперативного видалення селезінки.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень та про направлення справи на новий судовий розгляд. Обґрунтовуючи свої вимоги засуджений посилається на неповноту досудового та судового слідства, зазначає, що обвинувачення обґрунтовано на припущеннях, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що його вина за ч. 1 ст. 121 КК не доведена. Зазначає, що місцевий суд порушив вимоги ст. 94 КПК. Стверджує, що апеляційний суд належним чином не перевірив доводи його апеляційної скарги, належним чином не дослідив матеріали провадження та ухвалив не об`єктивне та не обґрунтоване рішення.
Ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370, 419 КПК.

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Фактичні обставини справи були предметом оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і перегляду у касаційному порядку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 438 КПК, не підлягають.
Свій висновок щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого за ч. 1 ст. 121 КК суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені відповідно до ст. 94 КПК, та в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_4 . Вирок відповідає вимогам статей 370, 373-374 КПК, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Такий висновок узгоджується з наведеними у вироку показаннями: потерпілого ОСОБА_5 про те, що саме ОСОБА_4 під час їх сварки, в момент коли він (потерпілий) повернувся, спричинив проникаюче ножове поранення з пошкодженням селезінки; свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які були безпосередніми очевидцями події злочину та підтвердили, що саме ОСОБА_4 умисно завдав удар ножем ОСОБА_5 ; з даними протоколів огляду місця події від 02 січня 2016 року; з даними протоколу проведення слідчого експерименту від 14 березня 2016 рокуза участі засудженого, який не заперечував спричинення ножового поранення потерпілому; з висновками експертів № 3 від 02 січня 2016 року та № 138, про спричинення ОСОБА_5 ножового поранення з пошкодженням селезінки, що призвело до її видалення і ці ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Суд належним чином дослідив ці та інші докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також не спростовані у касаційній скарзі. Тому, суд правильно обґрунтував ними обвинувачення засудженому та правильно, визнавши його винуватим, кваліфікував дії за зазначеним у вироку законом про кримінальну відповідальність. При цьому суд обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи захисника та засудженого про те, що ОСОБА_4 спричинив ножове поранення захищаючись від протиправних дій потерпілого, оскільки, відповідно до показань потерпілого та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілий лише висловлювався нецензурними словами та жестикулював руками, а не нападав на засудженого і ударів не наносив. Ці покази суд правильно поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони узгоджуються між собою і не викликають сумніву у їх правдивості.
Крім того, доводи, які за своїм змістом близькі доводам касаційної скарги засудженого, були наведені в його апеляційній скарзі, вони були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за результатами якої визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необгрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

З такими висновками судів погоджується і колегія суддів, оскільки зазначеними у судових рішеннях доказами доведено, що засуджений умисно спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за відсутності потреби оборонятися від протиправних дій потерпілого.
Тому, доводи засудженого про недоведеність його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, є безпідставними.
З урахуванням викладеного, підстав вважати ОСОБА_4 необґрунтовано засудженим за ч. 1 ст. 121 КК, на чому засуджений наголошує в касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Покарання ОСОБА_4 призначено відповідно до вимог статей 50, 65, 71 КК, воно є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 01 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 26 травня 2017 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3