У Х В А Л А
26 березня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури № 2, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого суддіДарницького районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року задоволене клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури № 2, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
Таке рішення слідчого судді мотивоване тим, що як вбачається з пояснень адвоката ОСОБА_5 та наданих матеріалів до клопотання, під час обшуку арешт на тимчасово вилучене майно не було накладено, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури № 2, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
В доводах апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала постановлена слідчим cуддею з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є беззаперечною підставою для скасування. Він звертає увагу на те, що 11 листопада 2016 року на підставі ухвали слідчого судді від 01 листопада 2016 року був проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_6 та орендованого ним офісу, в результаті якого було вилучене майно, зокрема його особисті речі, а тому слідчий суддя дійшов хибного висновку про повернення ОСОБА_6 тимчасово вилученого майна.
Прокурор звертає увагу на те, що вилучене майно під час обшуку в ОСОБА_6 не є тимчасово вилученим майном і підстави для його повернення відсутні.
Крім того, апелянт зазначає, що вказана правова позиція була покладена в основу судового рішення слідчого судді від 12 січня 2018 року за аналогічною скаргою, яким відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.
З огляду на це, прокурор вважає, що оскільки за одним і тим же фактом наявні два протилежні за змістом судові рішення, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.
Заслухавши суддю доповідача, прокурора ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку адвоката ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження за скаргою, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Як видно з апеляційної скарги, прокурором оскаржується ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури № 2, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, тобто прокурором оскаржується рішення слідчого судді, прийняте по суті скарги.
Положеннями ст. 304 КПК України визначено, які рішення слідчого судді можуть бути оскаржені. Цей перелік є вичерпним.
Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК України прямо передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Отже, кримінальним процесуальним законом визначено, які ухвали слідчого судді, ким і в який строк можуть бути оскаржені до суду апеляційної інстанції.
В такому випадку при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження підстав для застосування ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України немає, оскільки вони можуть бути застосовані тоді, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді від 28 лютого 2018 року.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що сторони кримінального провадження мають поважати остаточне рішення, прийняте судом, на що наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року (№ 3236/03) у справі «Пономарьов проти України», відповідно до якого жодна із сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язково рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її рішення.
Керуючись ст. ст. 376 ч. 2, 399 ч. 4 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
У відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 28 лютого 2018 року про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Київської місцевої прокуратури № 2, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3