Справа № 550/861/17
Провадження №1-кп/550/123/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2017 року
Чутівський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зірка Горностаївського району Херсонської області, українки, гр. України, не заміжньої, не працюючої, не судимої, освіта середня, проживаючої по АДРЕСА_1 , маючої на утриманні малолітню дитину,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, -
у с т а н о в и в:
02.06.2017 року близько 22.10 год., ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи у Вільхуватському будинку культури, який розташований в с. Вільхуватка Чутівського району Полтавської області по вул. Левадній, 9А, шляхом вільного доступу таємно викрала мобільний телефон Samsung SM-J100H/DS, вартістю 1545,60 коп., який належить ОСОБА_5 .
Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1545 грн. 60 коп.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 винною себе в скоєнні кримінального правопорушення при вищевказаних обставинах визнала повністю, та пояснила, що дійсно вона вчинила злочин при вказаних в обвинуваченні обставинах.
Показання обвинуваченої повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вона не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення, а її дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заявила клопотання про застосування до неї амністії, оскільки вона має на утриманні малолітню дитину, вчинила кримінальне правопорушення середньої тяжкості, повністю визнає свою вину, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
06.09.2016 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно (ст.12 названого Закону).
Відповідно до п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
З матеріалів кримінального провадження: вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 на момент вчинення злочину мала і має на утриманні одну малолітню дитину, вперше вчинила кримінальне правопорушення , яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення вона вчинила 02.06.2017 року, тобто до дня набрання чинності (06.09.2017 р.) Закону України «Про амністію у 2016 році». Свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої ОСОБА_4 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась.
За таких обставин суд вважає, що на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому вона підлягає звільненню від відбування покарання.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення від відбування покарання на підставі п.п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до неї не може бути застосована.
Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст. 370, 374 КПК України,
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» засуджену ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання.
Речові докази по справі : мобільний телефон Samsung SM-J100H/DS, що знаходяться на зберіганні у потерпілої вважати повернутим, як їй належний.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд.

Суддя ОСОБА_1