ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2017 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровськ
у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу директора Приватної Багатогалузевої фірми «Експрес» - ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Прокуратури Дніпропетровської області, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за повідомленням вх. № 01/06-12 від 06.12.2017 року про вчинення суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

08.12.2017 директор Приватної Багатогалузевої фірми «Експрес» - ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із скаргою на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за повідомленням вх. № 01/06-12 від 06.12.2017 року про вчинення суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.

У скарзі заявник зазначив, що 06.12.2017 Приватна Багатогалузева фірма «Експрес» звернулася до прокурора Дніпропетровської області із заявою про вчинення суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України (вх. № 01/06-12 від 06.12.2017 року). Однак зазначені у заяві відомості до ЄРДР не внесені.

Просить постановити ухвалу, якою невідкладно, але не пізніше 24 годин після її отримання зобов`язати прокурора Дніпропетровської області внести відомості до ЄРДР за повідомленням вх.№01/06-12 від 06.12.2017 року про вчинення суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України та розпочати досудове розслідування. Поінформувати заявника про вжиті заходи.

Скарга була передана в провадження слідчого судді ОСОБА_1 08.12.2017 р.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, відповідно до якої просив справу розглянути у його відсутності, скаргу підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, що з урахуванням ч.6 ст.9 КПК України, дозволяє слідчому судді застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані матеріали до неї, в судовому засіданні встановив таке:

У своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, поданій до прокуратури області вх.№01/06-12 від 06.12.2017 року, заявник посилається на те, що 18.08.2017 суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 винесено ухвалу про залишення апеляційної скарги Геніческої міської ради без руху та 02.11.2017 ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі №183/6913/16 (2а/183/43/17). Зазначені ухвали заявник вважає неправосудними.

Надаючи оцінку доводам заявника, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального Кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Загальні положення досудового розслідування визначені главою 19 КПК України.

Згідно ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Визначення приводів і підстав як підстав для початку досудового розслідування також наведено і в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 р. № 6 "Про деякі питання, що виникають під час розгляду судами України скарг на постанови органів дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи".

Крім того, при розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення, органам НП України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", якою визначено, що відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Згідно вимог чинного законодавства, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

У Висновку № 3 (2002) згаданої Консультативної ради щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб, повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (пункт 66 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки).

У пункті 25 Київських рекомендацій ОБСЄ щодо незалежності судової системи в країнах Східної Європи, Південного Кавказу та у Середній Азії (від 23-25 червня 2010 року) зазначено, що процедура прийняття суддів до дисциплінарної відповідальності повинна стосуватися підтверджених випадків порушення правил професійної поведінки, які є значними, неприпустимими та, окрім цього, ганьблять репутацію суддівства. Дисциплінарна відповідальність суддів не може бути наслідком змісту їхніх рішень або вироків, включаючи відмінності в юридичному тлумаченні між судами; наслідком прикладів суддівських помилок чи критики суддів.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення щодо діяльності судді, а лише ті з них, які містять достатні відомості про вчинення ним кримінального правопорушення. На відміну від цього, незгода із прийняттям суддею процесуального рішення у справі може бути оскаржена в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних не має, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

В даному ж випадку, зі змісту скарги вбачається, що заявник просить внести відомості щодо вчинення, на його думку, суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, в результаті його незгоди із прийнятим суддею процесуальним рішенням, тобто заявник фактично намагається провести ревізію рішення суду, яке набрало законної сили, у позапроцесуальний спосіб. Однак, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку про відсутність підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України на підставі заяви Приватної Багатогалузевої фірми «Експрес» вх. № 01/06-12 від 06.12.2017 року, поданої до прокуратури Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги директора Приватної Багатогалузевої фірми «Експрес» - ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР за повідомленням вх. № 01/06-12 від 06.12.2017 року про вчинення суддею Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1