Справа № 487/523/18
Провадження № 1-кп/487/368/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, учня 9 класу Мішково-Погорілівської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів Миколаївської області, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В період часу з 23:30 голин 19.11.2017 року по 07:45 годин 20.11.2017 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, неповнолітній ОСОБА_4 , знаходився за місцем мешкання малолітнього ОСОБА_8 у житловому будинку АДРЕСА_3 та у нього виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Так, знаходячись у вказаний час у вказаному будинку, ОСОБА_4 в кімнаті, яка знаходиться прямо від входу в будинок, на ліжку біля малолітнього ОСОБА_8 , який в цей час спав, побачив мобільний телефон «Samsung G350 E» чорного кольору. Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій раптово виниклий корисний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю уваги з боку малолітнього ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, таємно заволодів мобільним телефоном «Samsung G350 E», який був у використанні, вартістю 2000 грн. та в подальшому утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуду.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілої ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 2000 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінує мого йому злочину визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, відповідно до пред`явленого обвинувачення та пояснив, що у нього з ОСОБА_9 дружні стосунки, 19.11.2017 року приблизно о 14 годин він прийшов додому ОСОБА_10 , який мешкає у житловому будинку АДРЕСА_3 , та поставив у нього на підзарядку свій мобільний телефон, після чого пішов гуляти. Через деякий час він знову повернувся додому ОСОБА_11 щоб забрати свій телефон, вдома ОСОБА_12 був один та ОСОБА_12 запропонував залишитися у нього вдова та заночувати, але він не погодився, сказав, що подивиться фільм та піде додому. Вони разом з ОСОБА_11 дивилися телевізор, він пішов в туалет, коли повернувся побачив, що ОСОБА_12 спить було приблизно о 21:30 годин, після чого він помітив телефон ОСОБА_11 та вирішив його забрати, щоб користуватися самому, у нього був мобільний телефон, але у ОСОБА_11 краще телефон. Після чого, він взяв мобільний телефон та пішов додому приблизно о 21:40 годин, оскільки по дорозі подивився на годинник в телефоні та було 21:55 годин, але допускає, що на телефоні було невірно встановлений час. У ОСОБА_11 вдома він був приблизно дві голини. В подальшому приблизно два тижня він користувався телефоном, а потім віддав сестрі.

У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаявся.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що на момент крадіжки її не було вдома вона 17.11.2017 року виїжджала до м. Вознесенськ та повернулась 20.11.2017 року, вдома був один її син ОСОБА_13 , після повернення додому її син їй розповів, що у нього викрали мобільний телефоном «Samsung » чорного кольору, коли він ліг спати, вдома у нього був лише ОСОБА_14 . Син також розповів, що він допізна гуляв разом з ОСОБА_15 , потім вони прийшли до сина додому, син заснув, коли прокинувся телефону вже не було, його викрав ОСОБА_16 . Потім вона спитала у ОСОБА_4 чи він викрав телефон, але останній клявся, що нічого не крав, після чого вона викликали працівників поліції. В подальшому під час слідчого експерименту ОСОБА_17 розповів, що саме він викрав телефон.

В судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 суду показала, що у неї п`ятеро дітей, ОСОБА_18 самий молодший, у 2014 році помер її чоловік, ОСОБА_18 навчається у школі не дуже добро, але у школі нарікань на його поведінку не було, на уроках він завжди присутній, слухає вчителів, сусіді також не жалуються на сина, він ввічливий хлопець, завжди допомагає їй по домашньому господарству.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні під час судових дебатів просила суд, у відповідності до положень ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання та застосувати до нього заходи виховного характеру в вигляді усного застереження та обмеження дозвілля й встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, що полягає у забороні відвідувати у нічний час з 22.00 до 06.00 годин кафе, дискотеки та інші розважальні заклади, а також залишати постійне місце проживання строком на 1 рік.
Обвинувачений ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_5 та захисник - адвокат ОСОБА_6 , а також потерпіла ОСОБА_7 в судових дебатах підтримали думку прокурора щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання та застосування до нього заходів виховного характеру.
Виходячи із змісту ч. 1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 статті 105 КК України.
Відповідно до вимог ст.12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.
ОСОБА_4 вину свою у вчиненому визнав повністю, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, на спеціальних обліках не перебуває, навчається, має постійне місце проживання, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно.
У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину неповнолітнім, його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди, шляхом повернення викраденого майна.
У відповідності до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
При ухваленні даного вироку, крім наведених відомостей про особу неповнолітнього, суд враховує його ставлення до вчиненого злочину, умови його життя та виховання. Останній виховується з 2014 року лише матір`ю, батько помер.
Враховуючи, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до злочинів середньої тяжкості, і його вчинено ним у неповнолітньому віці, обставини справи та дані, які характеризують особу обвинуваченого, який вчинив злочин вперше, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдану шкоду, шляхом повернення викраденого майна, думку прокурора, яка просила звільнити неповнолітнього обвинуваченого від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, та думки інших учасників судового розгляду, які не заперечували проти думки прокурора, суд доходить висновку, що обвинувачений на час постановлення вироку не потребує застосування покарання та його можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 заходи виховного характеру, передбачені п. 1, 2 ч.2 ст. 105 КК України у вигляді усного застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, що полягає у забороні відвідувати у нічний час з 22.00 до 06.00 годин кафе, розважальні заклади, а також залишати постійне місце проживання строком на 1 рік.
Питання про речові докази судом вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 105 КК України, ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 105 КК України, звільнити ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді: усного застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_4 , що полягає у забороні відвідувати у нічний час з 22.00 до 06.00 годин кафе, розважальні заклади, а також залишати постійне місце проживання строком на 1 рік.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1