Провадження № 1-кс/761/436/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 розглянувши скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ФР ОВПП ДФС України щодо неповернення тимчасово вилученого майна,-

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ФР ОВПП ДФС України щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

На обґрунтування доводів скарги заявник зазначає, що 19.07.2016 в рамках кримінального провадження №0000067 на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2016 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено грошові кошти ОСОБА_4 .

Вважаючи, що вилучені під час проведення обшуку грошові кошти набули статусу тимчасово вилученого майна, просить суд зобов`язати слідчого повернути майно, вилучене під час проведення обшуку 19.07.2016 за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги та доводи, викладені у скарзі, наполягав на задоволенні скарги з підстав, які у ній наведені.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомний належним чином та завчасно, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , дослідивши додані до скарги матеріали, приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14.07.2016 було проведено обшук приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено особисте майно ОСОБА_4 , а саме грошові кошти у розмірі 2000 доларів США.
Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Зіставляючи зміст ухвали слідчого судді з даними, що містяться у протоколі обшуку, приходжу до висновку, що дане судове рішення містить вказівку на вилучення первинної фінансово-господарської документації ряду контрагентів, грошових коштів, чорнової бухгалтерії, флеш-накопичувачів з доступом до системи «Клієнт-Банк», печаток, штампів, кліше, комп`ютерної техніки, флеш-накопичувачів, серверів, засобів мобільного зв`язку, виявлених на місці первинних фінансово-господарських документів та інших важливих речей та документів, які мають значення для кримінального провадження.
Отже, ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення речей та документів які мають значення для кримінального провадження в рамках якого здійснюється досудове розслідування.
Проте, слідчий в судове засідання не з`явився, доказів на підтвердження зазначених обставин не надав, як і не надано ухвали слідчого судді про накладення арешту на спірне майно.
Таким чином згідно до вимог ч.7 ст.236 КПК України, грошові кошти ОСОБА_4 з моменту їх вилучення, набули статусу тимчасово вилученого майна, оскільки відповідають визначеним у ній критеріям.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинну бути подано не пізніше наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.

Наслідками не звернення з клопотанням є припинення тимчасового вилучення майна та його повернення особі, у якої воно було вилучене, що закріплено приписами ст.169 КПК України.

Таким чином, слідчий мав діяти у законний спосіб та на наступний день звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вилучене майно.

Оскільки слідчий у встановлений законом спосіб та визначений час до суду не звернувся, на спірне майно не накладено арешту, а тому тимчасово вилучене майно підлягає поверненню особі у якою воно було вилучене.

Приписами ч.1 ст.40 КПК України визначено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

У відповідності до ч.1 ст.9 КПК України слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

З огляду на зазначене, скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 306, 169, 171, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ФР ОВПП ДФС України щодо неповернення тимчасово вилученого майна задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого слідчого СУ ФР ОВПП ДФС України у кримінальному провадженні №0000067 від 26.02.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, повернути ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, вилучені під час проведення обшуку 19.07.2016 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає
Слідчий суддя: ОСОБА_1