Справа №601/604/16
Провадження № 1-кп/601/12/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 січня 2018 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000050 від 28 січня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сапанів Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта вища, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 та її представника адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
27.01.2016 року приблизно о 18 год. 00 хв. між ОСОБА_3 та його колишньою дружиною ОСОБА_5 , які проживали спільно, на побутовому підґрунті, в житловому будинку останніх, який розташований по АДРЕСА_2 , виник короткочасний конфлікт. Під час вказаного конфлікту в ОСОБА_3 виник злочинний умисел на завдання фізичного болю ОСОБА_5 шляхом нанесення удару останній.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 27.01.2016 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому будинку, який розташований за вищевказаною адресою, а саме в коридорі даного будинку, переслідуючи мету завдання фізичного болю ОСОБА_5 , ОСОБА_3 наблизився до останньої на відстань витягнутої руки та наніс один удар долонею своєї правої руки по лівій щоці ОСОБА_5 , чим завдав останній фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 ліва щока ОСОБА_5 почервоніла та остання відчувала фізичну біль протягом двох годин.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України визнав повністю та суду пояснив, що перебуваючи в коридорі житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 почав сварку з потерпілою ОСОБА_5 .. Під час якої долонею своєї правої руки наніс удар по лівій щоці ОСОБА_5 . У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Крім власного визнання вини обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні інкримінованого злочину, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставин, що пом`якшують покарання: скоєння злочину вперше, розкаявся у скоєному, думку потерпілої, яка просить суворо не карати обвинуваченого та обставини справи, а тому приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі близькому до мінімального, передбаченому санкцією вміненої йому статті.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про застосування до нього амністії та звільнення його від відбування покарання, оскільки він має на утриманні неповнолітніх дітей, вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, повністю визнав свою вину, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

07.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Великобережецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області, свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області та повідомлення начальника служби у справах дітей Кременецької РДА від 03.01.2018 року № 496/12-01-19 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив в січні 2016 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 амністії, передбачених ст. 9 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 126 КК України та призначити покарання у у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 680 (шістсот відсімдесят) гривень.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання.

Апеляція на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: