233 № 233/514/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2017 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих -

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про доцільність продовження тримання під вартою
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Херсон, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, військовослужбовець військової частини ПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

обвинуваченого за ч.2 ст.146; ч.2ст.187; ч.3ст.289; ч.1ст.309; ст.348 КК України,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Амвросіївка Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, військовослужбовець військової частини ПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого
обвинуваченого за ч.2ст.146; ч.2ст.187; ч.3ст.289; ч.4ст.296 КК України,

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Червона Волока Лугинського району Житомирської області, громадянина України, який має середню освіту, є військовослужбовцем військової частини ПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , судимого 19 лютого 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.415, ст.69 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі,-

обвинуваченого за ч.2 ст.146; ч.2ст.187; ч.3ст.289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Костянтинівським міськрайонний судом Донецької області розглядається кримінальне провадження № 0001887 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 309, ст. 348 КК України; ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 296 КК України та ОСОБА_10 та ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов*язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Строк дії обраного відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 3 листопада 2017 року, з огляду на що судом на обговорення учасників процесу поставлення питання про доцільність тримання обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 вважав за доцільне продовжити дію обраних відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків переховування та втечі обвинувачених, ризику впливу на свідків з метою зміни ними показань; ризику вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, які викликали резонанс. Крім того, обвинувачені, які не мають постійного місця проживання на території Донецької області, являючись військовослужбовцями у випадку зміни їм запобіжного заходу на більш м*який, будуть мати вільний доступ до зброї з огляду на що будь-який запобіжний захід не пов*язаний з триманням під вартою не зможе забезпечити процесуальну поведінку обвинувачених.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти продовження строку дії обраних відносно обвинувачених запобіжних заходів, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність подальшого тримання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою, відсутність письмового клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відповідно до ст.184 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти продовження строку дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу у зв*язку з відсутністю передбачених законом підстав, посилаючись на те, що дії ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідали положенням ст.ст.5,15 Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заперечували проти продовження строку дії обраного відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2017 року судом доручено Прокурору Донецької області та Головній військовій прокуратурі здійснити перевірку повідомлених обвинуваченими фактів про застосування до них заборонених методів ведення слідства, яка станом на теперішній час не виконана, що унеможливлює завершити розгляд даного кримінального провадження до спливу строку дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу.

Враховуючи, що розгляд кримінального провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинувачених, не даючи оцінки дослідженим доказам та приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме - ризику втечі та переховування від суду з огляду на суворість покарання, яке може бути призначене ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у разі визнання винними; ризику вчинення інших злочинів, зважаючи на кількість і тяжкість інкримінованих їм злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими, корисними, насильницькими злочинами, зважаючи на відсутність у обвинувачених міцних соціальних зв*язків, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинувачених , характеру та тяжкості злочинів, що їм інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду .
Враховуючи, що на даний час не відпали, а є дійсними та триваючими ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, що час виключає можливість зміни запобіжного заходу на більш мякий, а саме на запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, особистої поруки, застави, домашнього арешту.
Суд зауважує, що позитивні характеристики за місцем проходження військової служби та попередні заслуги обвинувачених перед державою не спростовують існування ризиків переховування від суду та вчинення інших злочинів.
Щодо доводів сторони захисту про невідповідність клопотання прокурора вимогам КПК України, суд звертає увагу на те, що питання про доцільність продовження тримання обвинувачених під вартою розглянуто судом згідно ч.3 статті 331 КПК України відповідно до якої суд зобов*язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою незалежно від наявності клопотань до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до довідки ДУ «Бахмутська установа виконання покарань № 6» від 10 жовтня 2017 року № 9/13328 стан здоров*я ОСОБА_9 , якому рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку, задовільний, необхідна медична допомога йому надається.
Перебування обвинуваченого ОСОБА_9 під спостереженням в медичній частині установи виконання покарань та потреба в оперативному лікуванні в плановому порядку самі по собі з урахуванням існування вищенаведених ризиків не є підставою для зміни запобіжного заходу.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини визнає виправданим тривале тримання під вартою за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (пункт 139 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 травня 2012 року по справі Ідалов проти Російської Федерації, Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, серія А, №254-А, п.30).

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень та за відсутності міцних соціальних звязків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , суд на даному етапі не встановив.
Керуючись ст.ст.177, 183, ч.3 ст.331 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.2 ст.146; ч.2ст.187; ч.3ст.289; ч.1ст.309; ст.348 КК України по 29 грудня 2017 включно.
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого за ч.2ст.146; ч.2ст.187; ч.3ст.289; ч.4ст.296 КК України по 29 грудня 2017 включно.
Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого за ч.2 ст.146; ч.2ст.187; ч.3ст.289 КК України по 29 грудня 2017 року включно.
ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 тримати від вартою в Бахмутській установі виконання покарань № 6 УДПтСУ в Донецькій області.

Вручити копію цієї ухвали обвинуваченим, прокурору.

Копію ухвали направити в Бахмутську установу виконання покарань № 6 УДПСУ в Донецькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді