Справа № 161/4789/17
Провадження № 1-кп/161/320/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 22 листопада 2017 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

потерпілої: ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Луцьку кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002607, від 01.09.2015 року, про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рожище, Волинської області, жителя та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, розлучений, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше несудимого, -

-за ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , 01.09.2015 року, близько 09 год. 30 хв., в світлу пору доби, керуючи технічно справним автомобілем, марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Волі, в напрямку Київського Майдану, зі сторони вул. Шопена, що в м. Луцьку, Волинської області, зі швидкістю близько 40 км/год., під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, який навпроти буд. №37, що по пр. Волі, в м. Луцьку, не вибрав безпечної швидкості, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, порушивши положення правил дорожнього руху, а саме п.п.1.7; 2.3 (б); 12.3; 18.1 ПДР України, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, не надав дорогу неповнолітньому пішоходу потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка здійснювала перехід проїзної частини дороги по нерегульованому пішохідному переході зправа на ліво, відносно руху автомобіля, та здійснив наїзд на неї.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_6 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, підшкірних гематом лобної та тім`яної ділянок голови, забою м`яких тканин з підшкірною гематомою на зовнішній поверхні лівого стегна, забою лівого колінного суглобу з після травматичним синовіїтом, синці на шкірі обличчя, обох верхніх кінцівок, лівого колінного суглобу та лівого стегна.

Тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, з приводу якого потерпіла перебувала на амбулаторному та неодноразово стаціонарному лікуванні з вересня 2015 року по травень 2016 року, а також проходила консультацію у лікаря-нейрохірурга Волинської обласної клінічної лікарні (23.05.2016) призвело до залишкових явищ у вигляді резидуальної вегето-судинної дистонії з цефалгією та легкою статико-динамічною атаксією, що згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи за №75, від 21.11.2016 року, згідно п.2.2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України, від 17.01.1995 року, за №6 «Про розвиток вдосконалення судово-медичної служби України», відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм стійкої втрати загальної працездатності менше, ніж на одну третину (від 10% до 33%) і оцінюється відповідно до «Таблиць процентів втрати працездатності в результаті різноманітних травм», в даному конкретному випадку становить 10%.

Згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 (дослідження обставин дорожньо-транспортних пригод), за №9, від 17.01.2017 року, з технічної точки зору водій автомобіля, марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , обвинувачений ОСОБА_4 , мав технічну можливість зупинити транспортний засіб до лінії руху пішохода, та дати йому дорогу, шляхом застосування негайного гальмування, як при вирахуваній швидкості руху 31.8…33.3 км/год. так і при заданій 30-40 км/год., уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , з моменту виникнення небезпеки для руху.
В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, є грубе порушення обвинуваченим ОСОБА_4 , вимог, передбачених п.п.1.7; 2.3 (б); 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п.1.7 водії, пішоходи та пасажири зобов`язаний бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності;

п.2.3 (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

п.12.3 у разі виникнення небезпеки руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкод;

п.18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , своїми протиправними необережними діями які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого йому даним вироком злочину, обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість визнав повністю.

Дав показання про те, що дійсно він 01.09.2015 року, близько 09 год. 30 хв., в світлу пору доби, керуючи автомобілем, марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Волі, навпроти буд.37, допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_6 , яка переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переході.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не заперечує того, що внаслідок його наїзду на потерпілу ОСОБА_6 , та отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Пред`явлений йому цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди, визнає повністю в частині моральної, покладається на розсуд суду.

У вчиненому щиро розкаюється.

Крім таких показань, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, підтверджується аналогічними показаннями в суді про обставини дорожньо-транспортної пригоди потерпілої ОСОБА_8 , яка ствердила, що 01.09.2015 року, в ранковий час, в м. Луцьку, по пр. Волі, а саме навпроти буд.№37, на неї, під час переходу дороги на пішохідному переході, здійснив наїзд автомобіль, марки «Фольцваген», яким керував раніше незнайомий ОСОБА_4 , внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження, які згідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи за №75, від 21.11.2016 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм стійкої втрати загальної працездатності менше, ніж на одну третину (від 10% до 33%) і оцінюється відповідно до «Таблиць процентів втрати працездатності в результаті різноманітних травм», в даному конкретному випадку становить 10%, іншими матеріалами кримінального провадження, обставини по яких ніким не оспорюються, а тому за погодженням із всіма учасниками судового розгляду, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, їх дослідження не проводилось.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, дані про його особу.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, обставин які обтяжують його покарання досудовим розслідуванням не інкримінується.

При таких обставинах, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненні злочину, характер, обставини та наслідки його вчинення, його суб`єктивне ставлення до вчиненого, суд вважає, що покарання йому слід призначити в межах санкції Закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_4 допустив наїзд на потерпілу ОСОБА_8 саме на пішохідному переході, завдані злочином збитки їй не відшкодував.

В порядку ст.128 КПК України, вирішуючи цивільний позов прокурора ОСОБА_9 в інтересах Волинської обласної ради до обвинуваченого ОСОБА_4 та товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», та солідарне стягнення з останніх 1 840 грн. 32 коп., витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_10 , суд вважає, що його слід залишити без розгляду, як про це просив прокурор ОСОБА_3 , оскільки такі витрати обвинуваченим ОСОБА_4 , були сплачені, про що свідчить відповідний чек.

Відповідно до ст.1166 та ст.1167 ЦК України, вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 :

про стягнення завданих їй матеріальних збитків внаслідок лікування у сумі 1 414 грн. 91 коп., суд вважає, що його слід задовольнити повністю, оскільки такі витрати не оспорюються обвинуваченим ОСОБА_4 ;

про стягнення моральної шкоди у сумі 20 000 грн., суд враховує характер і обставини вчиненого злочину, їх наслідки, а тому вважає, що позов слід задовольнити повністю;

Стягуючи саме таку суму у якості відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує ступінь тяжкості отриманих потерпілою тілесних ушкоджень її глибину страждань.

про стягнення витрат понесених на правову допомогу у сумі 7 980 грн., суд вважає, що його слід задовольнити повністю, оскільки такі витрати підтверджуються наданим ордером, від 28.11.2016 року.

Разом з тим, приймаючи рішення по суті справи, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить із наступного:

Під час судового розгляду, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про застосування до обвинуваченого ЗУ «Про амністю у 2016 році», оскільки він непозбавлений батьківських прав і має неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , синів: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З цього приводу, заслухавши думку: обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , які клопотання підтримали та просили задовольнити, прокурора ОСОБА_3 , який не заперечував у задоволенні такого клопотання, суд вважає, що клопотання підставне та підлягає до задоволення, так як:

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнаний винним у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким, відповідно до ст.12 КК України, не позбавлений батьківських прав і має неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , синів: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому до нього слід застосувати вимоги, передбачені ст.1 п.«В» ЗУ «Про амністю у 2016 році», звільнивши його від відбування призначених основного та додаткового покарання.

Керуючись ст.ст. 368; 369; 370; 371; 373; 374 КПК України (в редакції 2012 року), ст.ст.1166; 1167 ЦК України, п.«В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі п.«В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначених покарань у виді штрафу у розмірі 5 00 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди та витрат понесених на правову допомогу, задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 :

1 414 (одну тисячу чотириста чотирнадцять) гривень 91 (дев`яносто одну) копійку, майнової шкоди;

20 000 (двадцять тисяч) гривень, моральної шкоди;

7 980 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень, витрат понесених на правову допомогу, а всього стягнути із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 29 394 (двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто чотири) гривні 91 (дев`яносто одну) копійку.

Цивільний позов прокурора ОСОБА_9 в інтересах Волинської обласної ради до обвинуваченого ОСОБА_4 та товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», та солідарне стягнення з останніх витрат понесених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_6 , залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави, судові витрати за проведення під час досудового розслідування експертизи у сумі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 (сорок) копійок.

Речові докази по справі:

Транспортний засіб, марки «Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1 , залишити за належністю ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд Волинської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1