печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В :
14 листопада 2017 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на земельні ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1 , кадастрові № :52:018:0082 та № :52:018:0083, що належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно, встановивши заборону проведення на них будівельно-монтажних робіт та заборону будь-яким іншим чином розпоряджатися, відчужувати та/або передавати права на таке майно.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002735 від 23.08.2017 за фактом створення на території Одеської області незаконної схеми реєстрації права власності на об`єкти будівництва на підставі документів, які не дають право здійснювати реєстраційні дії щодо права власності на новостворені об`єкт.
Досудовим слідством встановлено, що незаконна реєстрація прав власності на новостворені об`єкти будівництва має системний характер та проводиться як державними реєстраторами Одеської області, так і комунальними підприємствами, державними та приватними нотаріусами, яким надано право реєструвати право власності на новостворені об`єкти (реєстрація на підставі висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, без введення новоствореного об`єкта в експлуатацію) та без сплати пайового внеску. При цьому, будівництво відбувається на земельних ділянках, цільове призначення яких не відповідає новоствореному об`єкту будівництва, або взагалі, на самозайнятих земельних ділянках.
Відповідно до вимог п. 41 постанови Кабінету Міністрів України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 1127 від 25.12.2015 для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).
Проте, як встановлено досудовим розслідуванням ОСОБА_5 є власником земельної ділянки кадастровий номер :52:018:0083 площею 0,0961 га, за адресом АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 є власником земельної ділянки кадастровий номер :52:018:0082 площею 0,0825 га, за адресом АДРЕСА_1 , на яких знаходився протиправно зведена новобудова загальною площею 1543,8 кв.м.
Разом з тим установлено, що у порушення вимог чинного законодавства України на підставі висновку експерта щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, без прийняття в експлуатацію, у лютому 2017 року реєстратором Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області ОСОБА_6 зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на 30 квартир та 6 нежитлових приміщень загальною площею 1543,8 кв.м. Фактично вказані об`єкти утворились в результаті проведення будівельних робіт з реконструкції житлового будинку площею 72,8 кв.м. Будь-які дозвільні документи, що надають право на виконання будівельних робіт, а також документів що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів відсутні.
30.10.2017 в порядку ст. 98, 110 КПК України, винесено постанову про визнання речовим доказом земельних ділянок, що розташовані в АДРЕСА_1 , кадастрові № :52:018:0082 та № :52:018:0083, що належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно, - об`єктами кримінального протиправного діяння.
Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність представника власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.
Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на вимоги ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
В клопотанні прокурора наявні достатні підстави для накладення арешту на земельні ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1 , кадастрові № :52:018:0082 та № :52:018:0083, що належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.
При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт на земельні ділянки, що знаходяться в АДРЕСА_1 , кадастрові № :52:018:0082 та № :52:018:0083, що належать на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідно, встановивши заборону проведення на них будівельно-монтажних робіт та заборону будь-яким іншим чином розпоряджатися, відчужувати та/або передавати права на таке майно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали для відому направити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1