АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1112/2018 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду, кримінальне провадження № 000488 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, який працює не офіційно, одружений, без визначеного місця реєстрації та проживання на території Києва, раніше судимого: 29.04.1998 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 141 КК України на 2 роки позбавлення волі; 13.04.2007 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, 69 КК України на 1 рік позбавлення волі; 15.10.2008 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі; 03.04.2013 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187 КК України на 6 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 23.04.2016 року ухвалою Шираківського районного суду м. Дніпра,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000488 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення виявлених недоліків протягом 7 (семи) діб.
Продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 30 (тридцять) діб до 04.05.2018 року включно.
Продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , встановлено обчислювати з 5.04.2018 року.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції встановив в підготовчому судовому засіданні, що надісланий до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В порушення вказаних вище вимог закону, в обвинувальному акті відсутні дані щодо визначеного місця проживання чи реєстрації обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутні дані щодо наявності на його утриманні малолітніх дітей.
В порушення вказаних вище вимог, викладені у обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України фактичні обставини справи та формулювання обвинувачення суперечать викладеній кваліфікації. Як вбачається із формулювання обвинувачення, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, реалізуючи свій злочинний умисел, користуючись відсутністю сторонніх осіб, почав переслідувати громадянку ОСОБА_12 , після чого, підійшовши до останньої впритул, різко наніс кулаком правої руки в область обличчя удар, при цьому лівою рукою взяв останню за шию, та діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, пред`явив вимогу передачі йому цінних речей, на що ОСОБА_12 почала чинити опір, на, що ОСОБА_7 наніс їй удар кулаком в область обличчя, в результаті чого остання втратила рівновагу та впала на землю. В подальшому ОСОБА_7 , користуючись перевагою у фізичній силі, та не можливістю здійснення подальшого супротиву з боку ОСОБА_12 , черговий раз пред`явив останній вимогу передачі цінних речей. Після, цього ОСОБА_12 , з метою припинення вчинення відносно себе протиправних дій, дістала з належної їй сумки гаманець, при цьому ОСОБА_7 , перевіривши його вміст, відкрито викрав з нього грошові кошти в сумі 217 грн. 00 коп.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

На думку суду, в даному випадку має місце невідповідність фактичних обставин вчиненого злочину кваліфікації злочину, вчиненого ОСОБА_7 , зокрема, в кваліфікації дій обвинуваченого не знайшло свого відображення вказана в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення така ознака як застосування насильства, що не було небезпечним в момент заподіяння. Разом з тим, в кваліфікації дій обвинуваченого вказана кваліфікуюча ознака - повторність, проте у формулюванні обвинувачення така відсутня.
Вказане свідчить про неконкретність обвинувачення, щопозбавляє ОСОБА_7 права знати в чому саме його обвинувачують і відповідно належним чином здійснювати свій захист від такого обвинувачення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор, який брав участь в підготовчому судовому засіданні прокурор Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суд м. Києва від 05 квітня 2018 року у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 , у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, а також з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити нову ухвалу, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000488 відносно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України повернути в суд першої інстанції для розгляду зі стадії підготовчого провадження.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що обвинувальний акт містить всі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, а отже складений відповідно до вимог вказаної статті, а висновок суду першої інстанції про його не відповідність вимогам ст. 291 КПК України через неконкретність обвинувачення та визначення кваліфікуючої ознаки є безпідставним та безпосереднім предметом судового розгляду.
Також апелянт зазначає, що в ході підготовчого судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 пояснив суду, що чітко розуміє пред`явлене йому обвинувачення, та наполягав на призначенні справи до судового розгляду, а тому тлумачення суду про позбавлення права ОСОБА_7 знати в чому його обвинувачують та відповідно належними чином права на захист від такого обвинувачення є хибним.
Крім того апелянт зазначає, що в ході судового розгляду прокурор має право змінити обсяг обвинувачення згідно ч. 1 ст. 338 КПК України, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 337 цього Кодексу, може вийти за межі пред`явленого обвинувачення, якщо це покращує становище обвинуваченого.
Також апелянт зазначає, що затверджуючи обвинувальний акт, ним було досліджено матеріали кримінального провадження, та відповідно паспорту України, обвинувачений ОСОБА_7 знятий з реєстраційного обліку 08.08.1997 року та більш ніде не реєструвався, а підтверджуючих документів про своє місце проживання не надав, окрім цього, під час досудового розслідування надав інформацію про те, що в місті Києві перебуває без визначеного місця проживання.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Процедура складення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування регламентована ст. 291 КПК України.

Як указують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Сам обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення особі у вчиненні злочину та передає його до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України, тобто є процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування, а обвинувачення особи повязується з моментом складання обвинувального акту.

На думку колегії суддів, за даними кримінального провадження, зокрема обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить як формулювання обвинувачення, так і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору як необхідно викласти формулювання обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 України. В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору для усунення виявлених недоліків обвинувального акта суд послався на те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки при формулюванні обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України,має місце невідповідність фактичних обставин вчиненого злочину кваліфікації злочину.

Проте, на переконання колегії суддів, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вказана обставина не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам кримінального процесуального закону, зокрема приписам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Висування ж обвинувачення, є виключною компетенцією прокурора, і не може покладатися на суд, у зв`язку з чим суд, при постановленні оскаржуваної ухвали та визначенні обсягу висунутого прокурором обвинувачення, як неконкретного, чи такого, що суперечить правовій кваліфікації кримінального правопорушення, вийшов за межі наданих йому повноважень у підготовчому судовому засіданні та припустився оцінки правильності викладу обвинувачення щодо його суті, що є неприпустимим.
Не погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції щодо повернення обвинувального акта прокурору з підстави відсутності даних щодо наявності на його утриманні малолітніх дітей, відсутність даних щодо визначення місця проживання чи реєстрації ОСОБА_7 , оскільки у п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити анкетні відомості обвинувачено (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) та в обвинувальному акті є посилання на те, що ОСОБА_7 не має визначеного місця реєстрації та проживання, а стосовно не зазначення того, чи на його утриманні малолітні діти, то такої вимоги ст. 291 КПК України, не передбачає, та її може встановити суд під час судового розгляду.

При цьому суд першої інстанції не врахував правовий висновок Верховного Суду України, зазначений у його ухвалі від 24.11.2016 року №5-328 кс 16, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акту, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. При цьому важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Конкретність викладення фактичних обставин у даному проваджені, а, отже, й формулювання обвинувачення ОСОБА_7 не викликає сумнівів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції безпідставно повернуто обвинувальний акт із зазначених вище підстав, оскільки з його змісту випливає, що в ньому конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, тобто прокурором сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію вказаного злочину, які дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що ніяким чином не перешкоджає суду розглянути справу по суті та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Крім того, при отриманні копії обвинувального акту, складеного слідчим та затвердженого прокурором, обвинуваченийта йогозахисник не заявляли про порушення права обвинувачених на захист із зазначених вище питань.
Отже, суд удався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, правової кваліфікації злочину, які прокурор вважає встановленими, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.

Тому є слушними доводи прокурора про те, що обвинувальний акт містить всі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, а отже складений відповідно до вимог вказаної статті, а висновок суду першої інстанції про його не відповідність вимогам ст. 291 КПК України через неконкретність обвинувачення та визначення кваліфікуючої ознаки є безпідставними.
За викладеним, апеляційна скарга прокурора в частині повернення обвинувального акта підлягає задоволенню, а ухвала Голосіївськогорайонного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року, - скасуванню, з призначенням нового розгляду обвинувального акта в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Разом з тим, є доцільним клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , виходячи з наступного.
Так, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, щодо можливості переховування обвинуваченого від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачуються, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину проти власності, крім цього ОСОБА_7 не має реєстрації та постійного місця проживання, що свідчить про не стабільні його соціальні зв`язки, вік та стан його здоров`я, особу обвинуваченого, те що він одружений, раніше не одноразово судимий, а також приймаючи до уваги обставини, які були підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які на даний час не змінилися, колегія суддів дійшла до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.
Підстав для зміни обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, враховуючи, що продовжений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 04 травня 2018 року, термін дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів, тобто з 24 квітня 2018 року до 22 червня 2018 року включно.
Керуючись ст.ст. 177, 291, 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів Апеляційного суду м.Києва,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 05 квітня 2018 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000488 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 1 для усунення виявлених недоліків протягом 7 (семи) діб, - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта в даному кримінальному провадженні в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою,- задовольнити.
Продовжити обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 24 квітня 2018 року до 22 червня 2018року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4