Провадження № 1-кс/331/2083/2018
Справа № 331/8553/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2018 року м. Запоріжжя
В обґрунтування клопотання зазначено, що 22.12.2017 року до Олександрівського ВП надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Фортечна 2В при дослідженні у територіальному сервісному центрі МВС автомобіля «ЗАЗ Сенс», сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 , експертом було виявлено вварену деталь з номером кузова.
Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційного документа та недопущення знищення або руйнування вказаного автомобіля.
Станом на теперішній час, відповідні експертизи проведено (і автомобіля, і свідоцтва про реєстрацію), за наслідком яких, ознак підробки не виявлено. Номери на кузові та інших вузлах автомобіля відповідають реєстраційним даним.
З урахуванням вказаних обставин, у лютому 2018 року він звернувся до Олександрівського ВГІ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про закриття кримінального провадження та повернення вилученого майна.
Крім того, в разі неможливості задоволення заяви щодо закриття кримінального провадження, він росив передати йому автомобіль на відповідальне зберігання.
Питання щодо передачі автомобіля на відповідальне зберігання не було розглянуто взагалі.
Станом на теперішній час вказаний вище автомобіль, з 08.12.2017 року знаходиться на майданчику Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області. Свідоцтво про реєстрацію та клкочи вказаного транспорту також знаходиться в розпорядженні слідчого.
Додатково, в усному порядку, посадовими особами Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області йому було повідомлено про те. що арешт підлягає скасуванню виключно на підставі судового рішення, за наявності якого, вилучені речі можуть бути повернуті.
На даний час експертизи проведено, а відтак підстав для арешту та перебування вилученого майна в Олександрійському ВП Дніпровського ВИ ГУНП в Запорізькій області немає.
Заявник вважає, що відсутні факти та докази, які б свідчили про те. що незастосування заборони в користуванні автомобілем призведуть до наслідків, перелічених ст. 170 КПК України, а відтак підстав для арешту у вигляді заборони користуватися автомобілем не має.
Зберігання автомобіля саме в таких умовах - на майданчику Олександрівського ВГІ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, призводить до його псування та фактичного знищення, що в свою чергу прямо суперечить як меті накладення арешту так і принципам зберігання речових доказів.
Всі дії, визначені в ухвалі суду від 12.12.2017 року, у відношенні автомобіля - здійсненні.
Згідно з п. 5 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого Постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012 року умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей.
Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищений чи псування.
У разі потреби, необхідне вжиття невідкладних заходів для приведення таких речових доказів до стану, що дає змогу забезпечити їх подальше зберігання.
Водночас, з причин, зазначених вище, зберігання вказаного автомобіля на майданчику Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області не забезпечує його належне збереження та з кожним днем його зберігання там, призводить до нових для мене матеріальних збитків.
Посилаючись на вищенаведені обставини, ОСОБА_4 просить суд, зняти арешт з автомобіля марки «ЗАЗ Сенс», сірого кольору, д.з, НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію та ключи вказаного транспортного засобу, які були вилучені 08.12.2017 року; передати йому автомобіль марки «ЗАЗ Сенс», сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 , ключі та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу на відповідальне зберігання.
Автомобіль, ключи та свідоцтво про його реєстрацію він зобов`язується зберігати у стані, придатному для проведення слідчих та інших процесуальних дій, та зобов`язуюсь забезпечити безперешкодний доступ до них, за вимогою органів досудового слідства або суду.
Заявник ОСОБА_4 у судовому засіданні у повному обсязі підтримав клопотання та просив суд його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність. Пояснив суду, що придбав 03.11.2017 р. вказаний автомобіль у гр. ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні покладався на розсуд суду.
Прокурор в судовому засіданні, посилалась на те, що по даному провадженню проведена судово-криміналістична експертиза, а тому відсутня необхідність в арешті вказаного автомобіля. Проти повернення транспортного засобу ОСОБА_4 не заперечувала.
Заслухавши пояснення заявника, слідчого прокурора, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Підставою для накладення арешту було проведення судово-криміналістичної експертизи щодо автомобіля та реєстраційного документа та недопущення знищення або руйнування вказаного автомобіля.
По зазначеному кримінальному провадженню проведена криміналістична експертиза та висновком експерта № 11-16 від 19 лютого 2018 року встановлено, що первинний ідентифікаційний номер (номер кузову наданого на дослідження автомобіля «ЗАЗ Сенс», сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 піддавався зміненню шляхом видалення механічним способом номерної деталі кузова розміром з первинним номером кузову (в групі з суміжними деталями кузова та їх фрагментами) з подальшою кустарною вваркою аналогічної групи деталей кузова яка містить номерну деталь кузова з номером НОМЕР_2 . Вказана кустарно вварена група деталей раніше належала кузову іншого автомобіля.
Встановити первинний заводський ідентифікаційний номер (номер кузова), наданого на дослідження автомобіля «ЗАЗ Сенс», сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 не надалося за можливе.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що зазначені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно, але доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба.
При постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею встановлено, що арешт необхідний з метою забезпечення речових доказів, та вилучене майно підпадає під визначення ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 7 КПК України, міст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність; 3) рівність перед законом і судом; 4) повага до людської гідності; 5) забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; 6) недоторканність житла чи іншого володіння особи; 7) таємниця спілкування; 8) невтручання у приватне життя; 9) недоторканність права власності; 10) презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; 11) свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; 12) заборона двічі притягувати до кримінальної відповідальності за одне і те саме правопорушення; 13) забезпечення права на захист; 14) доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; 15) змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 16) безпосередність дослідження показань, речей і документів; 17) забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності; 18) публічність; 19) диспозитивність; 20) гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами; 21) розумність строків; 22) мова, якою здійснюється кримінальне провадження.
Коментована стаття закріплює загальні засади кримінального провадження, які у своїй основі співзвучні з нормами Конституції України, що визначають сутність взаємин людини і громадянина з державою (її органами), закріплюють права, свободи і обов`язки людини і громадянина у таких взаєминах, встановлюють основи організації і діяльності правоохоронних, правозахисних органів і суду та визначають основні засади судочинства, зокрема в кримінальному провадженні.
Засади кримінального провадження - це закріплені у Конституції України, загальновизнаних міжнародних актах та у кримінальному процесуальному законодавстві фундаментальні (базові) керівні для учасників провадження положення, що виражають і визначають найістотніші властивості провадження, вимоги до правил і способу діяльності, насамперед, органів і службових осіб, які ведуть кримінальне провадження, та є гарантіями забезпечення дотримання прав, свобод, законних інтересів тих учасників провадження, які залучаються до нього, а в підсумку виконання завдань кримінального провадження.
Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є: 1) виклик слідчим, прокурором, судовий виклик і привід; 2) накладення грошового стягнення; 3) тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом; 4) відсторонення від посади; 5) тимчасовий доступ до речей і документів; 6) тимчасове вилучення майна; 7) арешт майна; 8) затримання особи; 9) запобіжні заходи.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно, але доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу та вважає, що втручання держави у право заявника на володіння майном, забезпечує "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
Враховуючи те, що в ухвалі слідчого судді від 12 грудня 2017 року зазначалось, що накладення арешту на вказаний автомобіль має на меті недопущення знищення або руйнування автомобіля за для проведення судово- криміналістичної експертизи, яка на час розгляду клопотання ОСОБА_4 вже проведена, тому суд дійшов висновку про те, що на даний час відпала необхідність в арешті вказаного автомобіля.
Згідно п.1 ч.6 ст.100 Кримінального процесуального кодексу України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 придбав 03.11.2017 р. вказаний автомобіль у гр. ОСОБА_5 для власних потреб з метою використання на території України.
Таким чином, ОСОБА_4 є добросовісним набувачем автомобіля «ЗАЗ Сенс», сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 , а тому має відповідні права, визначені КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 170-174 КПК України, слідчий суддя,-
Зняти арешт з автомобіля марки «ЗАЗ Сенс», сірого кольору, д.з, НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію та ключи вказаного транспортного засобу, які були вилучені 08.12.2017 року;
Повернути ОСОБА_4 автомобіль марки «ЗАЗ Сенс», сірого кольору, д.з. НОМЕР_1 , ключи та свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1