Єдиний унікальний номер 235/7397/15-к
Номер провадження 11-кп/775/105/2018

У Х В А Л А
Іменем України
10 квітня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті розглянувши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Красноармійського міськраонного суду Донецької області від 17 серпня 2017 року, яким
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балта Одеської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.413 КК України, та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
У відповідності із ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1(одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
за участі прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відео конференції)
в с т а н о в и л а :
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він обіймаючи посаду кочегара польової лазні взводу матеріального забезпечення першого механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , під час виконання службових завдань на території проведення антитерористичної операції в Донецькій області, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, через несумісне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, у порушення вимог ст.ст.1,9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п. 1.3,2.26,4.4 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 року №359 ( у редакції, яка діяла у квітні 2015 року), близько 13 години 00 хвилин 05 квітня 2015 року, перебуваючи у розташуванні першого механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який дислокувався на той час у АДРЕСА_2 , залишив без догляду ввірену йому для службового користування і виконання службових завдань зброю - 5,45 мм автомат АКС-74 № НОМЕР_2 , 1984 року виготовлення, у загальнодоступному місці бліндажі, в якому проживав, а сам вибув у службове відрядження до м. Києва, при цьому, встановленим порядком вказану зброю на відповідальне зберігання нікому не передав, умови для її зберігання не забезпечив і створив внаслідок порушення правил їх зберігання передумови для втрати зброї, що і призвело до її втрати.

Таким чином, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 413 КК України, тобто втрату ввіреної для службового користування зброї внаслідок порушення правил її зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В принесеній на вирок суду першої інстанції апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 із посиланням на те, що суд дав упереджену і суб`єктивну оцінку наявним доказам по справі, що призвело до винесення неправомірного рішення. Прохає вирок суду першої інстанції скасувати, а його у інкримінованому злочині виправдати. На обґрунтування своїх доводів обвинувачений посилається на те, що зброю полишив у бліндажі за місцем дислокації батальону, у якому проходи службу, перед відбуттям у відрядження. Про що сповістив сержанта ОСОБА_7 . Після прибуття у розташування батальону дізнався, що його зброя зникла. Посилається на те, що йому відомо, що його зброєю за час його відсутності користувався сержант ОСОБА_8 , який це підтверджував у судовому засіданні суду першої інстанції. Саме він повідомив про зникнення зброї при несенні чергування.

Вказує на те, що у військовому квитку мається відмітка про, те що він здав ввірену зброю, а ревізія складу РАУ не проводилася, та автомат міг знаходитися там.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого прохав вирок суду першої інстанції залишити без змін, обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав доводи поданої апеляційної скарги та прохав про її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню за таких підстав.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції 06 вересня 2014 року за ОСОБА_5 закріплено зброю АКС № НОМЕР_2 , що підтверджується відомістю. Відповідний запис зроблено і в військовому квитку НОМЕР_3 . (а.с.48, 91-100)

Відповідно до п.14 розділу І інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України затвердженої наказом

Міністра оборони України від 29.06.2005 року № 359 під час видачі стрілецької зброї та боєприпасів військовослужбовцям командир (керівник, начальник) зобов`язаний нагадати їм порядок поводження зі стрілецькою зброєю та боєприпасами, зокрема щодо заборони залишати стрілецьку зброю та боєприпаси без нагляду;

Відповідно до ч. 2 п. Х інструкції про «Особливості збереження стрілецької зброї, боєприпасів та ручних гранат під час ведення бойових дій, проведення антитерористичної операції» Військовослужбовці отриману стрілецьку зброю та боєприпаси повинні постійно тримати при собі. У разі тимчасового виходу (виїзду) військовослужбовців до населених пунктів, у тому числі тих, що не належать до району відповідальності підрозділу, для вирішення особистих чи службових питань стрілецька зброя та боєприпаси здаються відповідальному за облік стрілецької зброї і боєприпасів підрозділу або черговому підрозділу з внесенням відповідних змін до опису зброї, яка зберігається у шафі.

Як вбачається з матеріалів провадження ці вимоги обвинуваченим ОСОБА_5 дотримано не було, що підтверджено зібраними під час досудового розслідування доказами, яки були належним чином перевірені під час судового слідства.

Так свідок ОСОБА_9 в суді показав, що з ОСОБА_5 разом служили у зоні бойових дій. Виноградов вибув у відрядження, а його автомат, який був залишений в бліндажі, взяв Міняйло, який потім повідомив, що автомат зник. Міняйло користувався автоматом ОСОБА_10 зі згоди командира ОСОБА_11 . Взагалі зброю зберігали у бліндажі в відведеному місці, а у разі вибуття у відрядження або відпустки зброя здавалась на продовольчий склад. ОСОБА_10 мав можливість занести зброю на цей склад перед вибуттям у відрядження.

Свідок ОСОБА_12 в суді дав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_9 , додавши, що ОСОБА_10 вибув у відрядження терміново, мав мало часу на збори.

Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що з ОСОБА_5 служили разом, жили в одному бліндажі. Зброю ОСОБА_10 , яку той залишив в бліндажі, йому дозволив взяти командир взводу, прізвище якого він не пам`ятає. Він взяв автомат у бліндажі, брав на одне чергування, після чого повісив на місце у бліндажі, але потім автомат зник. Виноградов терміново вибував у відрядження, в нього було тільки декілька хвилин зібрати речі. Зброя зберігалась на складі, неподалік від бліндажу. Вважає, що ОСОБА_10 не мав часу здати автомат належним чином, оскільки його квапили, вже чекала машина, щоб їхати у відрядження.

Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що з ОСОБА_10 разом проходили службу в АТО. Одного дня, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_10 поїхав на навчання, де знаходився кілька діб. Після того, як приїхав, повідомив, що в нього вкрали зброю. У ОСОБА_10 в бліндажі жив ОСОБА_14 , який без дозволу взяв його зброю і ходив з нею на чергування і після чого зброя пропала. Зброю шукали, але не знайшли, доповіли керівництву. ОСОБА_10 отримав накази вибути у відрядження, переодягнувся і відразу поїхав, збирався дуже швидко, оскільки потрібно було їхати до місця дислокації, він безпосередньо його супроводжував. Вказав, що зброя зберігалась в кожному підрозділі особисто, всі хто вибував, здавали своїм безпосереднім командирам, а разі відсутності командирам інших підрозділів. В таких випадках зброя зберігалася у спеціальному ящику на складі. ОСОБА_10 зброю йому не передавав, вважає, що можливо той забув це зробити, оскільки поспішав виїхати у відрядження. Зброю ОСОБА_14 він не передавав, він самостійно її взяв. Після зникнення автомату проводили пошукові заходи, перевіряли наявність зброю, звіряли номери, але автомат ОСОБА_10 не знайшли.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначене кримінальне правопорушення характеризується необережною формою вини, а саме у виді злочинної самовпевненості, оскільки обвинувачений передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховував на їх відвернення. На думку колегії суддів такі висновки є вірними оскільки обвинувачений був обізнаний щодо необхідності дотримуватися правил зберігання ввіреної йому зброї та необхідності здати її у разі відбуття у відрядження. Проте ОСОБА_5 залишив зброю в бліндажі, не прийнявши жодних належних заходів для забезпечення її збереження.

Посилання ОСОБА_5 на те, що у військовому квітку мається запис про здавання закріпленої за ним зброї було перевірено судом першої інстанції під час судового розгляду та належним чином вмотивовано безпідставність такого посилання. Зазначено, що зброя передавалася раніше, ніж було зроблено цей запис, у зв`язку з переведенням ОСОБА_5 до іншого підрозділу. Запис робився на підставі накладних, безпосередньо автомат він не бачив.

Враховуючи викладене вище колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого безпідставними, вирок суду першої інстанції вмотивованим та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. Підстави для його скасування або зміни відсутні.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 405, 407,409 КПК України колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.08.2017року за ч. 2 ст. 413 КК України залишити без задоволення.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.08.2017року відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 413 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду на протязі трьох місяців з дня її проголошення.

Колегія суддів: