Справа №592/2484/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/627/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" жовтня 2017 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, українки, громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, працюючої в ТОВ «Курський ринок» проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_9 , просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити їй покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 прокурор просить звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та поклавши на неї відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначено їй покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор вважає, що суд звільняючи обвинувачену ОСОБА_9 від призначеного їй покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, безпідставно не поклав на неї виконання передбачених ст. 76 КК України обов`язків чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що обумовило постановлення неправосудного рішення та є підставою для його скасування і ухвалення нового.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції 04 січня 2017 року о 12 год. 40 хв. на лінію «102» надійшло повідомлення від жительки АДРЕСА_2 ОСОБА_12 про те, що її сусіди з квартири АДРЕСА_3 , вказаного будинку, неналежно доглядають свою собаку, після чого туди було направлено екіпаж «Фрегат-№ 124" у складі лейтенанта поліції ОСОБА_13 та капрала поліції ОСОБА_10 , які в той час, у вказаному районі м. Суми, перебуваючи у форменному одязі, знаходились на чергуванні та виконували свої службові обов`язки. Прибувши по вказаній адресі, поліцейські в під`їзді будинку зустріли одну з його мешканок ОСОБА_14 , яка вказала, що сусідка з квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_9 погано доглядає свою собаку, яка заважає прохожим у під`їзді. На виклик поліцейських із квартири АДРЕСА_3 вийшов ОСОБА_15 та слідом за ним вийшла, перебуваюча в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 , яка виказувала в сторону поліцейських брутальну лайку, а згодом, тримаючи в правій руці молоток кинула його в бік капрала поліції ОСОБА_10 від чого та отримала тілесні ушкодження тильної поверхні лівої ступні, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 13 від 06.01.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_7 на підтримку вимог поданої апеляційної скарги, яка просила скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, думку обвинуваченої ОСОБА_9 її захисника ОСОБА_8 , та потерпілої ОСОБА_10 , які також погодились з апеляційною скаргою прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення які судом першої інстанції були вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу ОСОБА_10 , легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків і призначене за цим законом покарання у виді 2 років позбавлення волі, учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.

Як вбачається з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначивши ОСОБА_9 покарання із звільненням її від відбування з випробуванням, не застосувавши ст. 76 КК України, в повній мірі не дотримався вимог закону.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Посилаючись на вказану норму закону, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу винної та обставини справи, що пом`якшують покарання, зокрема те, що ОСОБА_9 свою вину у вчиненому визнала повністю, в скоєному щиро розкаялася, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, за місцем проживання та роботи характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_16 2001 року народження, та сина ОСОБА_17 2008 року народження, працевлаштована, думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні суворого покарання, до обтяжуючих покарання обставин суду відніс вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

На підставі цього суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням.

Що ж стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_9 покарання без застосування ст. 76 КК України, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Частиною 2 цієї норми закону передбачений перелік обов`язків, які суд додатково покладає на осіб, звільнених від відбування покарання.

Отже, суд застосовуючи ст. 75 КК України в будь - якому випадку повинен був покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України .

Проте суд, звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, цих вимог закону не дотримав і взагалі ст. 76 КК України не застосував, тобто суд першої інстанції неправильно звільнив обвинувачену від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням на строк визначений судом першої інстанції з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України та задовольнити таким чином апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2017 року відносно ОСОБА_9 в частині призначення покарання, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити за ч. 2 ст. 345 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням 1 року іспитового строку та на підставі ст. 76 КК України покласти на неї обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.