Ухвала

3 квітня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-4199 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року відносно нього,

встановив:

Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 КПК.
Як вбачається із змісту касаційної скарги засуджений оскаржує вирок районного суду, однак не вказує чи він був предметом перевірки в апеляційному порядку.
Відповідно до вимог ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Так, відповідно до ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, що подає скаргу. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.
У поданій скарзі не наведено в аспекті приписів статей 412, 413, 414 КПК у їх взаємозв`язку допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкову зміну чи скасування судових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.
Окрім того, касаційна скарга має містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.
Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Однак прохальна частина касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 не узгоджується з вказаною правовою нормою.
Також, всупереч п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК засуджений невірно вказав найменування суду касаційної інстанції.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК засудженим не надано копії судових рішень, що оскаржуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, суд,

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року залишити без руху і надати йому строк для усунення недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3