АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/2187/17 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №646/2882/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 21 липня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеним вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не одруженого, який реєстрації не має, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 30 червня 2004 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ч.3 ст.289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
2) 07 березня 2008 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі;
3) 04 липня 2008 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі;
4) 21 червня 2012 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 та ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
5) 08 листопада 2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4 років 2 місяці позбавлення волі;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м.Люботин Харківської області, громадянка України, не одружена, не судима, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджені за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання за ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_9 у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього його майна; ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Вироком встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи єдиний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також їх незаконний збут, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення діючи за попередньою змовою у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце незаконно придбали наркотичний засіб канабіс, який незаконно зберігали за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
14 грудня 2016 року о 14 годині 26 хвилин ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 під час проведення негласної слідчої (розшукової дії) контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збули ОСОБА_11 за 300 гривень згорток з листа паперу, всередині якого знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становила 2,9917 грам, згідно з висновком судової експертизи від 12 січня 2017 року №1939.
Крім того, ОСОБА_10 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також їх незаконний збут, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення діючи повторно у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце знову незаконно придбала наркотичний засіб канабіс, який незаконно зберігала з метою збуту.
02 лютого 2017 року о 16 годині 40 хвилин ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись на порозі одного з під`їздів будинку АДРЕСА_3 , де вона мешкає, повторно незаконно збула ОСОБА_11 за 450 гривень прозорий полімерний пакет з фіксатором, в якому знаходились два згортки з газетного паперу з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становить 2,3275 грам та 6,6534 грам (загальною масою 8,9809 грам), згідно з висновком судової експертизи від 22 лютого 2017 року №264.
Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи єдиний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також їх незаконний збут, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення діючи повторно за попередньою змовою у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце знову незаконно придбали наркотичний засіб канабіс, який незаконно зберігали за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
27 лютого 2017 року о 08 годині 24 хвилини ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою у групі з ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 під час проведення негласної слідчої (розшукової дії) контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки повторно незаконно збув ОСОБА_11 за 450 гривень згорток з паперу, всередині якого знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого у перерахунку на суху речовину становила 4,0440 грам, згідно з висновком судової експертизи від 27 лютого 2017 року №354.

В апеляційних скаргах:
-обвинувачений ОСОБА_9 просить застосувати положення ст. 69 КК України та пом`якшити призначене йому покарання. Зазначив, що він щиросердно розкаявся у скоєному злочині, є інвалідом 2-ї групи;
- обвинувачена ОСОБА_10 просить змінити вирок, застосувати до неї покарання, що не є пов`язаним з позбавленням волі. На обґрунтування апеляції вказала, що вона повністю визнала вину, раніше не судима, позитивно характеризується, є матір`ю- одиначкою, має хронічне захворювання. Звертає увагу, що передавала наркотичні засоби під примусом ОСОБА_9 . Крім того, подала заяву про застосування до неї акту амністії.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувалися докази щодо фактичних обставин справи, а самі обвинувачені повністю визнали свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, зазначивши, що згодні з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в межах поданих апеляційних скарг.
Наведені в апеляційних скаргах доводи обвинувачених про суворість призначеного покарання є непереконливими, а зазначені ними обставини судом належним чином враховані при призначенні покарання.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст.. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 врахував, що він є неодноразово судимим, в тому числі за тяжкі злочини та знов вчинив тяжкий злочин, по справі наявна обставина, що обтяжує покарання рецидив злочину. При призначенні покарання ОСОБА_10 районний суд врахував конкретні обставини справи, тяжкість злочину. Таким чином, суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням.
Крім цього, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 неофіційно працював, задовільно характеризувався за місцем проживання (зі слів обвинуваченого), розкаявся у вчиненні злочину, що визнано обставиною, що пом`якшує покарання. З огляду на наведені дані, суд призначив ОСОБА_9 покарання у розмірі, що наближений до мінімальної межі санкції статті обвинувачення.
При призначенні покарання ОСОБА_10 районний суд взяв до уваги, що вона щиросердно розкаялася у скоєному злочині, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судима, тривалий час працювала, задовільно характеризується за місцем проживання, має сина студента, ініціатором вчинення кримінальних правопорушень був ОСОБА_9 , обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_10 відсутні. З наведених даних вбачається, що суд обґрунтовано застосував до ОСОБА_10 положення ст.69 КК України та призначив покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті обвинувачення.
Наявність у ОСОБА_10 хронічного захворювання не є підставою для її звільнення від відбування покарання, а посилання обвинуваченої, що вона є одинокою матір`ю не може бути враховано апеляційним судом при перевірці правильності призначення покарання у зв`язку з тим, що її син ОСОБА_12 , 1997 року народження є повнолітнім.
Підстав для задоволення апеляційного прохання обвинуваченого ОСОБА_9 про застосування до нього ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає, адже останній вчинив два епізоди злочинної діяльності, які належать до тяжких злочинів, раніше неодноразово судимий за скоєння умисних злочинів, по справі наявна лише одна обставина, що пом`якшує покарання ОСОБА_9 щире каяття. Посилання ОСОБА_9 в апеляції, що він є інвалідом 2 групи документально не підтверджене та також не є підставою для застосування до нього положень ст. 69 КК України та зниження строку покарання.
Таким чином, суд першої інстанції при призначенні покарання, дотримався вимог ст.65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особи обвинувачених, в тому числі й ті, на які вони посилаються в апеляційних скаргах, прийняв до уваги обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, та призначив покарання, що відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, є достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів.
Наведені обставини спростовують доводи обвинувачених про призначення занадто суворого покарання, у зв`язку з чим апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Стосовно заяви обвинуваченої ОСОБА_10 про застосування до неї амністії, слід зазначити, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК України 2001 р.).
ОСОБА_10 засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а тому відносно неї діє імперативна норма вищевказаного закону, яка забороняє застосування вказаного акту амністії.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року стосовно ОСОБА_9 і ОСОБА_10 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, що тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді: