Справа №468/1156/16-к 19.04.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/784/175/18 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 389 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 квітня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000417 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Привільне Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, неодруженого, який має повну загально-середню освіту, працюючого водієм в ПП «Хлібороб агро», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17 вересня 2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 125 КК України на 200 годин громадських робіт,
- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок суду скасувати в частині міри покарання, та ухвалити новий вирок, застосувавши покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці.
На підставі ст. 71, 72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2015 року та остаточно ОСОБА_6 визначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці 10 днів.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Вважає суворим призначене йому покарання.
Зазначає, що судом не враховано його проживання в цивільному шлюбі, виховання ним доньки, його офіційне працевлаштування, повне визнання вини, щире каяття.
Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях прокурор вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Стверджує, що щире каяття у апелянта відсутнє.
Зазначає, що обвинувачений не відпрацював жодної години громадських робіт, а працевлаштування та офіційна робота не є перешкодою для відпрацювання громадських робіт.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом визнано доведеним, що 17 вересня 2015 року ОСОБА_6 засуджений Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Після вступу 27 листопада 2015 року вироку в законну силу, ОСОБА_6 у встановленому законом порядку 22 лютого 2016 року ознайомлений із порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджений начальником районного відділу кримінально-виконавчої інспекції в Миколаївській області про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт за ч. 2 ст. 389 КК України. Того ж дня ОСОБА_6 видано направлення до Привільненської сільської ради для відбування призначеного судом покарання у виді 200 годин громадських робіт.
У подальшому засуджений ОСОБА_6 без поважних причин до Привільненської сільської ради не з`явився, до виконання встановлених йому Баштанським районним судом Миколаївської області 200 годин громадських робіт не приступив.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційний скарзі, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечували проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього злочину.
Ці обставини, а також кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України апелянтом не оспорюються, а тому, відповідно до положень ч. 3 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Призначаючи покарання суд першої інстанції у відповідності до ст. 65 КК України урахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має посередню характеристику, особисте ставлення до вчиненого, обставини скоєного злочину, відсутність обставин, які пом`якшуть і обтяжують покарання. Призначено наймеш суворий вид покарання визначений санкцію частини статті за якою кваліфіковані його дії.
Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо його щирого каяття, є такими, що не заслуговують на увагу, так як матеріали кримінального провадження не містять даних, які б свідчили про висловлення ним жалю з приводу вчиненого, а визнання вини саме по собі не свідчить про його беззаперечне щире каяття.
Посилання апелянта на постійне проживання в цивільному шлюбі, виховування доньки, офіційне працевлаштування є обставинами, що характеризують особу і судом при призначені покарання враховано, проте, як вірно зазначив суд першої інстанції, будучи засудженим за вчинення умисного злочину ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і скоїв новий злочин, маючи не зняту та непогашену судимість за скоєння попереднього злочину, що характеризує обвинуваченого, як особу, яка вперто не бажає виправлятися.
Як вбачається із санкції ч. 2 ст. 389 КК України, судом першої інстанції застосовано покарання у її межах, та альтернативного, більш м`якого покарання ніж арешт, не передбачено.
З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :
Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 28 вересня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: