УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2018 року

м. Київ
справа № 537/400/17
провадження № 51-5163ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув скаргу засудженого ОСОБА_4 на постановлені щодо нього судові рішення в межах кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Кременчук Полтавської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК,
Суть питання
За вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 жовтня 2017 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК на строк 1 рік, за ч. 2 ст. 185 КК на строк 3 роки, за ч. 1 ст. 309 КК на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вороком та за попереднім, остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 12 лютого 2018 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
У поданій скарзі засуджений, просить скасувати постановлений щодо нього вирок і направити справу до апеляційного суду для розгляду.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Статтею 427 Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга. Так, згідно з п. 1 ч. 2 вказаної статті в касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.
Пунктом 21 ч. 1 ст. 3 КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII набрав чинності 15 грудня 2017 року) визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд. Цей суд здійснює свої повноваження відповідно до положень глави 32 КПК, зокрема ст. 436, згідно з якою провадження в суді касаційної інстанції здійснюється за наслідком розгляду касаційної скарги.
ОСОБА_4 усупереч цим вимогам КПК звернувся до суду касаційної інстанції не з касаційною скаргою, а зі скаргою, при цьому адресував її не Верховному Суду, а Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Також згідно з п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а відповідно до ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
Однак зі скарги ОСОБА_4 не зрозуміло, про перегляд яких саме судових рішень, постановлених щодо нього, він порушує питання.
Крім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Однак як убачається зі змісту поданої скарги, всупереч наведеним положенням процесуального закону засуджений не навів доводів, ніяк не обґрунтував необхідності перегляду постановлених у кримінальному провадженні судових рішень і не вказав підстав, які відповідно до ст. 438 КПК з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 КПК були би безумовними для зміни або скасування касаційним судом вироку місцевого суду або ухвали апеляційного суду.
Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені засудженим у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК, якою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Також засуджений, порушуючи питання про скасування вироку місцевого суду, всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК не долучив до поданої ним скарги копії цього оскаржуваного судового рішення.
Недотримання особою, котра звертається з касаційною скаргою, положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3