Справа№751/169/18
Провадження №1-кп/751/96/18

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
05 квітня 2018 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України;
прокурора ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_3
Встановив:
15 жовтня 2017 року близько 20 год 20 хв ОСОБА_3 , керуючи автобусом марки «БАЗ - А079.34» реєстраційний номер НОМЕР_2 , розпочав рух заднім ходом по проспекту Перемоги зі сторони вулиці Реміснича в напрямку проспекту Миру в місті Чернігові.
Рухаючись у вказаному напрямку, в районі будинку №75 по проспекту Перемоги у м. Чернігові, ОСОБА_3 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, з метою забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб та створив небезпеку пішоходу ОСОБА_6 , яка в цей час перебувала на проїзній частині проспекту Перемоги у нерухомому стані позаду автобуса «БАЗ - А079.34» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті чого ОСОБА_3 скоїв наїзд на вказаного пішохода.
У результаті наїзду, ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота з травматичним відривом брижі тонкої кишки, заочеревинної гематоми, гемоперитонеуми; закритої травми грудної клітки з правобічним гемотораксом; множинних переломів кісток тазу, перелому шийки лівої стегневої кістки; закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійної рани волосяної частини голови; поширеної гематоми верхньої третини лівого стегна, саден обох стегон, ускладнених травматичним та геморагічним шоком 4-го ступеню, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1051 від 21.12.2017 року в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, що стало умовою та причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав і показав, що він повністю погоджується з пред`явленим обвинуваченням. Пояснив, що 15.10.2017 року їхав з Києва з пасажирами. На перехресті пр - ту Миру велись дорожньо ремонтні роботи і біля МакДональдз розвернув свій транспортний засіб. Однак, автомобіль був великий і він загородив рух, а тому він подав звуковий сигнал і повільно почав здійснювати рух назад. Тільки потім він почув, як закричали люди, що стояли на зупинці. Він зупинився, відчинив двері для висадки пасажирів, а сам вибіг та побачив, що лежить позаду автомобіля жінка. Сторонні люди викликали швидку допомогу та працівників поліції. На наступний день поїхав до лікарні, але до потерпілої не впустили, так як вона знаходилась у реанімації. Крім того, донька потерпілої заперечувала проти зустрічі з матір`ю. У лікарні передав доньці спочатку 1 000 грн, а через деякий час 3 000 грн. Загалом надав 12 000 грн у рахунок відшкодування збитку. Після виписки потерпілої із лікарні з нею не спілкувався. Безпосередньо спілкувався лише з донькою. Вона телефонувала і просила кошти, які він надавав, а вона писала розписки про отримання коштів. Останній раз спілкувався з донькою в лютому 2018 року. Зазначив, що працює водієм, ця робота є єдиним джером існування його сім`я, так як на утриманні має двох дітей, один з яких навчається у вищому навчальному закладі, а інша дитина є неповнолітньою, дружина за станом здоров`я не працює. У вчиненому щиро розкаюється, попросив вибачення у потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що поверталась із вечірньої служби, перейшла дорогу і чекала тролейбус №7 на зупинці «Центральний ринок». Вийшла на проїзну частину і більше нічого не пам`ятає. Коли вона прийшла до тями їй повідомили, що сталося. Стан був дуже важкий, два місяці вона не піднімалася з ліжка, приймала багато ліків. Донька їй говорила, що телефонує обвинуваченому, але він не відповідає. В лікарню приходила дружина ОСОБА_3 , але вона була обурена тим, що донька у них просить гроші на лікування. Чекала зустрічі з обвинуваченим, але коли вона прийшла у судове засідання, він навіть не вибачився, не поцікавився її здоров`ям, не підходив до неї, за що їй було дуже боляче. На даний час втратила роботу, отримує лише пенсію, стан здоров`я незадовільний. На лікування понесла витрати у розмірі 24 000 грн. Обвинувачений не попросив у неї вибачення, частково відшкодував матеріальну шкоду у розмірі 12 000 грн. Вказала, що з обвинуваченим не примирилась. Просила позбавити волі обвинуваченого з позбавленням права керування транспортними засобами.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались докази щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювались. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність своїх позицій та усвідомлюють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Заслухавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши характеризуючи матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а його дії кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України.
Призначаючи покарання суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Згідно ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до тяжких злочинів з необережною формою вини.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.
Щодо наявності пом`якшуючої обставини, яка зазначена стороною обвинувачення в обвинувальному акті примирення з потерпілою, суд виходить з того, що в даному кримінальному провадженні ця обставина не може бути врахована та підлягає виключенню, оскільки примирення з потерпілою не відбулося, про що налогосила в судовому засідання потерпіла ОСОБА_6 .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення міри покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, необережну форму вини, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, зокрема: його відношення до скоєного, стан здоров`я та сімейний стан, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2002 року народження. Також враховується, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, не притягувався до адміністративної відповідальності, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Крім того, з врахуванням досудової доповіді, в якій зазначається про низький рівень вчинення повторного кримінального правопорушення та можливість застосування до нього покарання не пов`язаного з позбавленням волі, думки потерпілої, яка просила позбавити обвинуваченого волі, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.
Враховуючи, що робота ОСОБА_3 пов`язана з керуванням транспортним засобом та є єдиним джерелом його існування, не встановлено, що останній притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, під час керування транспортним засобом не перебував в стані алкогольного спяніння, наслідки, що настали, внаслідок порушення правил дорожнього руху, часткове відшкодування завданої шкоди, суд вважає за можливе не застосовувати до нього додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.286 КК України, суд не вбачає.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстави для його обрання відсутні.
Цивільний позов у провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
Засудив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ по справі, а саме: автобус марки «БАЗ - А079.34» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на зберігання до ДП МВС України «Чернігів-Інформ-Ресурси» повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги через Новозаводський районний суд м.Чернігова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1