01.03.2018
Справа № 494/215/18
УХВАЛА
01.03.2018 року м. Березівка
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 28.02.2018 року суддя ОСОБА_3 по вказаній справі заявив самовідвід.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2018 вказаний обвинувальний акт надійшов в провадження судді ОСОБА_1 та переданий до розгляду 01.03.2018 року.
Ознайомившись зі справою та вирішуючи питання про призначення підготовчого судового засідання, вважаю за необхідне заявити собі самовідвід, з наступних підстав:
Згідно ч.1 ст.80 КПК України у разі наявності підстав, передбачених ст.76-79 КПК України слідчий суддя, суддя зобов`язаний заявити собі самовідвід.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_2 працює на посаді прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області та згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2017 року відсторонений від посади.
ОСОБА_2 постійно приймав участь у Березівському районному суді Одеської області у якості державного обвинувача, в тому числі при розгляді клопотань у слідчого судді ОСОБА_1 , внаслідок чого за характером своєї роботи судді ОСОБА_1 доводилося часто спілкуватися з ОСОБА_2 , а тому між нами склались ділові та товариські стосунки.
У пункті 2.5 "Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.
Норма про самовідвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, попереджає можливість скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, тощо.
Обставинами, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Занд проти Австрії" (заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що стаття 6 Конвенції передбачає: "всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції".
Таким чином, можна стверджувати, що "судом, встановленим законом" (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.
Отже, самовідвід це обов`язок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та об`єктивності здійснення правосуддя, який попереджає можливість скасування рішення з мотивів незаконності складу суду.
За практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що наведені вище обставини, можуть викликати у сторін кримінального провадження сумніви у неупередженості ОСОБА_1 як головуючого судді у цьому провадженні та вплинути на результат розгляду справи, а тому заява про самовідвід підлягає задоволенню.
Розгляд даної справи вказаним суддею може сприйматися стороною як порушення її права на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а томусуд вважає за необхідним задовольнити самовідвід та передати справу до канцелярії суду для визначення іншого судді у порядку статті 35 КПК України
Керуючись ст.ст. 75, 81 Кримінально-процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Самовідвід у справі №494/215/18 задовольнити.
Передати справу №494/215/18 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України до канцелярії Березівського районного суду Одеської області для визначення іншого судді в порядку ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1