Ухвала
Іменем України
05 лютого 2018 року

м. Київ
справа № 273/836/17

провадження № 51-2970 ск18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (друга палата):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 листопада 2017 року,
встановив:
Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді 8 років позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 листопада 2017 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 10 травня 2017 року, близько 17 год., перебуваючи на території домоволодіння, що по АДРЕСА_1 , умисно наніс ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну вказаних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, у наслідок суворості. При цьому посилається на ту обставину, що місцевим судом не враховано у повній мірі особу засудженого, всі обставини, що пом`якшують покарання та знижують суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, а саме: відсутність негативних характеристик, добровільне відшкодування шкоди. Крім того, захисник вказує, що судом не враховано позицію потерпілої, яка просила призначити покарання ОСОБА_5 із застосування ст. 69 КК України. Таким чином, захисник просить пом`якшити покарання засудженому, із застосуванням положень ст. 69 КК України, до 5 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доводи касаційної скарги захисника про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, на думку колегії суддів, є непереконливими.
Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_5 , призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, виходив з того, що засуджений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, притягувався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї щодо свого батька ОСОБА_6 , не працює, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також судом враховано думку потерпілої, яка просила суворо не карати ОСОБА_5 .
Обставиною, яка пом`якшує покарання засудженому, судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжує покарання засудженому, судом визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що перевиховання засудженого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, та правильно призначив покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, без застосування положень ст. 69 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 і попередження нових злочинів, справедливим, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Підстав вважати призначене засудженому ОСОБА_5 покарання явно несправедливим через його суворість, про що захисник зазначає у своїй касаційній скарзі, не вбачається. Крім того, не вбачається підстав для застосування положень ст. 69 КК України.
При розгляді апеляції захисника, суд апеляційної інстанції перевірив доводи скарги, аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів з яких апеляційну скаргу захисника залишив без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 06 вересня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 листопада 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3