Провадження № 1-кп/537/112/2018
Справа № 537/989/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
неповнолітнього
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
законного представника
н/л підозрюваного - ОСОБА_6 ,
захисника неповнолітнього
підозрюваного - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня технічна, навчається на 2 му курсі ВПУ № 7, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В :
12.03.2018 року до Крюківського районного суду м. Кременчука надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 06.03.2018 року між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_6 .
Згідно з обвинувальним актом, складеним 06.03.2018 року слідчим ОСОБА_9 та погодженим прокурором ОСОБА_3 , 10 лютого 2018 року близько 04 години біля закладу "UABET", розташованого в м. Кременчук по вул. Соборна, буд. № 36, ОСОБА_5 здійснив розбійний напад на потерпілого ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном. А саме ОСОБА_5 з корисливих мотивів з метою заволодіння майном, підійшовши до потерпілого, наніс йому один удар кулаком лівої руки в обличчя, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому кісток носа, синців в ділянці правого та лівого ока, та шляхом ривку вихватив мобільний телефон "Apple iPhone 5SE A1662" imei: НОМЕР_1 , вартістю 9199 грн. Після чого ОСОБА_5 зник з місця скоєння злочину, чужим майном розпорядився на власний розсуд.
Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
06.03.2018 року між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000273, внесене в ЄРДР 10.02.2018 року, та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього підозрюваного - ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), оскільки ОСОБА_5 визнав повністю свою вину у злочині, пред`явленому в обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину. Сторонами узгоджено, що при затверджені угоди ОСОБА_5 буде визнаний винуватим у злочині, передбаченому ч.1 ст.187 КК України, із призначенням покарання позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75, ст. 104 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 474 КПК, якщо угоду досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт із підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.
Положеннями п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
В судовому засіданні прокурор, враховуючи направлення до суду обвинувального акту разом з угодою про визнання винуватості прохала затвердити дану угоду, надавши суду світлокопію заяву потерпілого про згоду останнього на укладення даної угоди і не заперечення проти її затвердження від 05.03.2018 року.
Законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 та захисник неповнолітнього підозрюваного адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти затвердження даної угоди.
Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження даної угоди, пояснюючи, що 10.02.2018 року він разом з друзями відпочивав в розважальному закладі і вийшовши з останнього близько 4 години ранку побачив потерпілого і пішов за ним з метою побити останнього і щось у нього забрати. Догнавши потерпілого біля під`їзду попрохав у останнього сигарету і коли той відповів що не має, вдарив його кулаком правої руки в область носа. Від удару потерпілий відхилився і впав через бордюр на землю, при цьому він побачив у нього в руці мобільний телефон і забрав його, повернувшись в заклад. Коли забирав телефон то потерпілий був при свідомості, чи бачив останній, як він забирав у нього з руки мобільний телефон і чи щось казав при цьому не пам`ятає. Мобільний телефон «Айфон» який був у чохлі він віддав своєму товаришу ОСОБА_10 , повідомивши останньому , що телефон він забрав, але у кого не казав. В подальшому доля мобільного телефону йому не відома.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження даної угоди, пояснивши, що дійсно 10.02.2018 року близько 4 години ранку, коли він повертався додому, обвинувачений, якого до цього він не бачив, наздогнав його біля під`їзду будинку і попрохав сигарету і після цього безпричинно вдарив його кулаком в область носа, після цього він впав , тримаючи мобільний телефон в руці. При цьому, поряд з ними на відстані близько 5 метрів перебувала незнайома компанія в кількості двох чи трьох осіб, скільки точно він не пам`ятає. Коли він лежав, обвинувачений вихопив у нього з руки мобільний телефон і кудись пішов в сторону вулиці Леніна. Коли він встав, то групи незнайомців вже не було.
Відповідно до статті 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно зі статтею 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст.187 КК України (розбій), є право власності. Додатковими альтернативними об`єктами цього злочину є життя і здоров`я потерпілого.
Таким чином, при вчиненні злочину, передбаченого ст.187 КК України, шкода завдається потерпілому власнику майна/особі, на яку було здійснено напад із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, або з погрозою застосування такого насильства, а не лише державним чи суспільним інтересам.
В обґрунтування повноважень на укладення угоди про визнання винуватості у справі, в якій заподіяно шкоду не лише державним чи суспільним інтересам, прокурор подав суду письмову заяву потерпілого про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості, в якій прокурор та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.1 ст.187 КК України, як розбій без кваліфікуючих ознак.
Разом з тим в підготовчому судовому засіданні при виконанні судом положень ст.474 КК України, потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що при здійсненні на нього розбійного нападу поряд з ним та підозрюваним знаходилась група невідомих, при цьому підозрюваний, при наданні пояснень щодо обставин розбійного нападу на потерпілого пояснював, що вчинив розбійний напад самостійно і поряд нікого не було.
Враховуючи дані розбіжності в поясненнях потерпілого і підозрюваного, які мають суттєве значення для встановлення дійсних обставин справи та правильної кваліфікації вчиненого злочину, суд вважав за необхідне з`ясувати ці розбіжності шляхом ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
При цьому, обставини вчинення розбійного нападу на потерпілого не одним ОСОБА_5 підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , зареєстрованої 10.02.2018 року за № 1982, згідно з якою останній вказав, що саме невідомі особи здійснили на нього розбійний напад; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_4 від 26.02.2018 року; висновком експерта №181 від 27.02.2018 року, згідно з яким показання потерпілого ОСОБА_4 при проведенні слідчого експерименту щодо обставин нанесення йому тілесних ушкоджень при розбійному нападі не протирічать судово-медичним даним в частині локалізації та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень у вигляді закритого перелому кісток носу та синців в ділянці правого і лівого ока; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.02.2018 року, згідно з якими потерпілий ОСОБА_4 по фотознімкам впізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_11 як осіб, що нанесли йому удари 10.02.2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23.02.2018 року, згідно якого останній показав, що під час вчинення розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_5 він разом з останнім наносив удари потерпілому. При цьому, суд не брав до уваги показання потерпілого та підозрюваного, дані останніми в ході досудового розслідування.
Незважаючи на наведене, органами досудового розслідування ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні розбійного нападу без кваліфікуючої ознаки розбою, як вчиненого за попередньою змовою групою осіб, при цьому взагалі не вирішувалось питання про наявність чи відсутність складу злочину в діях другої особи, до речі встановленої, яка 10.02.2018 року при розбійному нападі наносила потерпілому удари разом з ОСОБА_5 .
Таким чином, хоча прокурор і посилається на письмову заяву потерпілого про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, проте умови укладеної угоди щодо кримінального провадження у вчиненні злочину, яким заподіяно шкоду майну та здоров`ю потерпілого ОСОБА_4 , суперечить інтересам потерпілого. Так, в угоді підозрюваний разом з прокурором дійшли згоди щодо наявності в діях підозрюваного складу злочину, вчиненого за обставин, які не відповідають встановленим в ході досудового розслідування обставинам цього злочину.
З огляду на наведене, суд вважає, що умови угоди порушують права та інтереси потерпілого.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З огляду на наведене, суд вважає, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 не відповідають завданням кримінального провадження, а тому суперечать інтересам суспільства.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку. Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
З огляду на наведене, відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України, суд вважає за необхідне відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 06.03.2018 року, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Також, суд враховує, що в промові прокурора про можливість затвердження угоди про визнання винуватості не було вказано, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено в повному обсязі і обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Суд звертає увагу, що частиною 4 ст. 314 КПК передбачено можливість оскарження повернення обвинувального акта, а не повернення кримінального провадження внаслідок відмови суду у затвердженні угоди.
Колегією суддів Верховного Суду в Ухвалі від 12.03.2018 року по справі №576/1012/17 викладена правова позиція, про те, що згідно з положеннями ст. 392 КПК ухвали про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, постановлені в підготовчому судовому засіданні, не входять до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468 - 474 КПК України, суд,
П О С ТА Н О В И В :
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 06.03.2018 року, укладеної між прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області молодшим радником юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 , законного представника підозрюваного - ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000273, внесеному в ЄРДР 10.02.2018 року та повернути кримінальне провадження№0000273 прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала не підлягає окремому оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1