Справа №295/2553/18
06.03.2018 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2
підозрюваного ОСОБА_5
Слідчий звернулась з клопотанням, в якому просила застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на підозрюваного певні обов`язки.
В обґрунтування клопотання слідчий вказала, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
В клопотання вказано, що 12.04.2016 року близько 13:00 год. ОСОБА_8 перебував на перехресті вул. Корольова-Мануїльського у м. Житомирі, де дочекавшись зеленого світла світлофора почав переходити дорогу по пішохідному переходу.
В цей час, через вказане перехрестя проїхав транспортний засіб марки Мерседес Спрінтер, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , та який ледь не здійснив наїзд на ОСОБА_8 , налякавши останнього, внаслідок чого він рукою наніс один удар по автомобілю.
ОСОБА_5 зупинив автомобіль та ОСОБА_9 вибіг з транспортного засобу та побіг до пішохода, після чого, розуміючи, що перебуває у громадському місці у світлу пору доби, в присутності інших громадян, використовуючи нікчемний привід, грубо порушуючи загальноприйняті правила поведінки у суспільстві, поводячи себе зухвало, наблизився до ОСОБА_8 та, кулаком правої руки наніс один удар в ліве око останнього, а лівою рукою схопив потерпілого за одяг та почав тягнути до себе. В подальшому ОСОБА_8 прикрив обличчя обома руками та ОСОБА_9 наніс останньому 5 ударів по голові та лівому підребер`ї.
В цей час, із транспортного засобу вийшов ОСОБА_5 , який розуміючи та усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_9 приєднався до них, а саме почав руками наносити удари по голові та тілу ОСОБА_8 , від чого останній впав на землю.
Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , наносив удари кулаком правої руки в обличчя та голову потерпілого, який перебував у положенні лежачи на землі, а ОСОБА_5 наносив удари ногами по спині та голові потерпілого, після чого обома ногами стрибав по тулубу потерпілого.
В цей час, до зазначених осіб з метою припинення їх неправомірних дій підійшов ОСОБА_10 , який зробив останнім зауваження, внаслідок чого ОСОБА_5 , пішов до транспортного засобу. Скориставшись моментом, потерпілий підвівся із землі та почав збирати свої речі, однак ОСОБА_9 , продовжуючи свої неправомірні дії підійшов до останнього, розкидав його речі, та наніс правою ногою удар в область обличчя. Після чого, ОСОБА_5 повернувся до потерпілого та кулаком правої руки наніс ще близько 4 ударів по тулубу ОСОБА_8 та ще один удар змішувачем для води, який був серед речей потерпілого в область спини.
В результаті вказаних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_5 умисно заподіли потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, спині, правій верхніх та нижніх кінцівках, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, внаслідок хуліганських дій ОСОБА_9 та ОСОБА_5 було порушено громадський порядок на проїжджій частині перехрестя вул. Корольова- Мануїльського в м.Житомирі, призупинено нормальну діяльність магазину «Гарден», який знаходився неподалік місця події та продавці якого були свідками вказаної події.
Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення слідчий підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоком прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту потерпілого та протоколами допиту свідків,висновком СМЕ, протоколом слідчого експерименту, протоколом огляду відеозапису, протоколами впізнання та іншими письмовими доказами.
У клопотання слідчий зазначає про наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання та просили задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, при цьому зазначили, що прокурором не доведено наявність обгрунтованої підозри про вчинення саме ОСОБА_5 кримінального правопорушення про яке зазначено в клопотанні, письмові заперечення приєднані до матеріалів клопотання.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В ході здійснення досудового розслідування, 02.03.2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обгрунтована підозра, в контексті рішень Європейського Суду з прав людини, - це добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке грунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обгрунтована. Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не наділений повноваженнями визначати правову кваліфікацію вчиненного підозрюваним діяння. Разом з тим, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Зі змісту відомостей внесених до закордонного паспорта ОСОБА_5 вбачається, що в період часу з 04.04.2016 р. по 24.04.2016 р. останній перетинав кордон з Російською Федерацією та Фінляндією. Під час розгляду клопотання прокурором на підставі доказів, долучених до клопотання, не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вищевказаного кримінального правопорушення. Прокурором не доведено обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування. А ні слідчим, а ні прокурором не заперечувався той факт, що ОСОБА_5 з"являється на першу їх вимогу та попереджає в телефонному режимі про виїзд за кордон та можливий час повернення, не ухиляється від проведення слідчих дій.
При оцінці достатності підстав слідчий суддя керується тим, що достатність підстав базується на чітких доказах, що переконують суд у необхідності прийняття того чи іншого рішення.
Під час розгляду клопотання про застосування будь-якого запобіжного заходу саме на прокурора покладено обов`язок довести наявність ризиків, зазначених в клопотанні. При доведені ризику, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування прокурор повинен зазначити, чим підтверджується кваліфікація дій особи саме як переховування, які у неї можуть існувати підстави для переховування, чим підтверджується обізнаність особи щодо проведення процесуальних дій, від участі в яких вона ухиляється.
В рішенні Європейського суду з прав людини В. проти Швейцарії від 26.01.1993 року висловлена позиція, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки в залежності від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя…. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою……
Аналогічна правова позиція висловлена в рішеннях Європейського суду з прав людини Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року, "Каучор проти Польщі" від 03.02.2009 року, відповідно до яких посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім.
Всупереч викладеному вище в клопотанні слідчого відсутнє будь-яке обгрунтування наявності достатніх підстав вважати, що існує вказаний в клопотанні ризик. Не наведені відповідні мотиви прокурором і в судовому засіданні.
З огляду на викладене, оскільки прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, не доведено наявність ризику, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання відсутні.
Керуючись ст. ст. 176-179, 184, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1