07.12.17
Провадження № 1-КП/200/334/17
Справа № 200/5374/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро кримінальне провадження №0000026, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-17.04.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 140 годин;

-19.10.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження №0000026 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.1 ст.115, ч.2 ст.186 КК України.

07 грудня 2017 року до спливу продовженого строку під час розгляду кримінального провадження, виникла необхідність у вирішенні питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив про необхідність продовження відносно ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ОСОБА_7 скоєно особливо тяжкий злочин, немає міцних соціальних зв`язків та ніде офіційно не працює, а тому, враховуючи стадію судового провадження, обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора й прохав суд змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки прокурором не доведені ризики перешкоджання здійсненню кримінального провадження, а також можливості обвинуваченого ухилитися від суду, впливати на потерпілих та свідків. На цій стадії процесу потерпілі та свідки допитані, письмові докази досліджені.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника та заперечував проти продовження строку дії тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити, з наступних підстав.

Так, частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Крім того, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено.
Ухвалою колегії суддів від 07 листопада 2017 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 січня 2018 року, включно.
На цей час дане кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 не розглянуто, справа призначена на 17 січня 2018 року, тобто поза межами дії попередньої ухвали, при цьому до цього часу не допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

При цьому, при продовженні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховувалися ризики, передбачені ст.177 КПК України, - що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, й перешкоджати здійсненню кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що вказані ризики на час розгляду в суді кримінального провадження не зменшилися, є реальними та продовжують існувати, з наступних підстав.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні ряду корисливих злочинів скоєних в період іспитового строку, а також у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі.

А отже, колегія суддів вважає, що суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 та серйозність висунутого йому обвинувачення, дає обґрунтовану підставу вважати наявність ризиків того, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашній арешт, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.
Крім того встановлено, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, офіційно не одружений, тобто міцні соціальні зв`язки в нього відсутні.
Враховуючи стадію судового провадження, коли не всі свідки по справі не допитані, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_7 впливу на свідків та потерпілих, у зв`язку із чим підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу також відсутні.
Щодо доводів захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає за необхідне в задоволенні даного клопотання відмовити, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, й не зможе забезпечити його процесуальну поведінку, а твердження, що не існує ризику того, що обвинувачений буде переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, суд не може розцінювати як підставу зміни запобіжного заходу, так як вищезазначені доводи, з урахуванням обставин інкримінованого злочину, не свідчать про наявність у ОСОБА_7 перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду.
Тобто, з урахуванням викладених підстав, суд вважає, що даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості та складності справи, відповідає не лише особі обвинуваченого ОСОБА_7 , а й характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, й такий, що виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду.
На підставі викладеного суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та вважає доцільним продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 132, 176-177,183-184, 193-194, 331 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_5 щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 лютого 2018 року, включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3