Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-сс/781/101/18 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.03.2018 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2017 року про арешт грошових коштів розміщених на банківських рахунках та заборону здійснення видаткових операцій ФГ «ІНСАЙТ» в кримінальному провадженні № 0000155 від 25 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
З представлених матеріалів судового провадження вбачається, що за клопотанням старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 04 грудня 2017 року, погодженого із прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2017 року на грошові кошти у безготівковій формі, крім видаткових операцій, пов`язаних зі сплатою податків, зборів та заробітної плати, які зберігаються на поточному рахунку ФГ«ІНСАЙТ» відкритого у Київському відділені ПАТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» накладено арешт.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що арешт банківських рахунків вказаного підприємства відповідає інтересам слідства та критеріям, визначених у ч. 10 ст. 170 КПК України і застосовується з метою унеможливлення підозрюваним ОСОБА_11 розпорядитися грошовими коштами на користь третіх осіб.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову про відмову слідчому в задоволенні клопотання.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, про те, що ОСОБА_8 є добросовісним набувачем корпоративних прав ФГ «ІНСАЙТ» що підтверджується протоколом загальних зборів учасників товариства від 27 вересня 2017 року, не є стороною даного кримінального провадження, не може і не повинна нести відповідальність за дії ОСОБА_11 , під час виконання ним обов`язків директора ТОВ «Вентура», у зв`язку з чим вважає, що під час розгляду клопотання, слідчим суддею не було дотримано вимог ст.ст. 170, 173 КПК України, які зазначають, що арешт на майно допускається лише підозрюваного чи обвинуваченого, або третьої особи, яка є недобросовісним набувачем цього майна.
Таким чином, адвокат ОСОБА_7 стверджує, що оскільки ОСОБА_8 не входить до кола осіб відносно яких може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, то ухвала слідчого судді про арешт банківських рахунків фактично блокує правомірну господарську діяльність підприємства ФГ «ІНСАЙТ» і підлягає скасуванню.
Крім того, вказує про те, що слідчий суддя постановив ухвалу, не повідомивши ОСОБА_8 про час та місце судового розгляду, копію ухвали слідчого судді від 05 грудня 2017 року отримано підприємством лише 02 березня 2017 року, а тому на підставі ч.3 ст. 395 КПК України просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження.
В судовому засіданні за клопотанням прокурора ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 оголошувались перерви, про чергове судове засідання, яке призначено на 28 березня 2018 року адвокат ОСОБА_7 та Генеральна прокуратура України повідомлені завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали судового провадження, клопотань про відкладення судового засідання від учасників не надходило, а тому колегія суддів, на підставі ч.4 ст. 405 КПК України вважає можливим розглянути апеляційну скаргу по суті за відсутності адвоката ОСОБА_7 та прокурора.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 05 грудня 2017 року без виклику підозрюваного ОСОБА_11 та інших заінтересованих осіб, даних про отримання ОСОБА_8 ухвали про арешт її майна матеріали справи не містять.
При таких обставинах, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 05 грудня 2017 року ОСОБА_8 пропущений з об`єктивних, незалежних від неї причин і підлягає поновленню.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, тощо.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 25 вересня 2017 року за заявами Де ОСОБА_12 та Де ОСОБА_13 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3, 4 ст. 358 та ч.5 ст. 191 КК України.

За версією слідства, ОСОБА_11 будучи генеральним директором ТОВ «Вентура» що здійснює свою господарську діяльність в аграрній сфері на території Новомиргородського району, Кіровоградської області, учасником якого є, у тому числі компанія «Ар-Джей-Ді-Ел ЛТД» засновником, якої є громадянин Великобританії ОСОБА_14 , у період з 23 січня 2012 року по 28 грудня 2016 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, за попередньою змовою з невстановленими особами, з метою привласнення та розтрати грошових коштів очолюваного ним підприємства, шляхом внесення у Статут ТОВ «Вентура» недостовірних відомостей, щодо розширення своїх повноважень на необмежене розпорядження коштами, шляхом укладення фіктивних угод, допустив розтрату коштів підприємства на суму 9 462 125, 00 грн., а також недостачу основних засобів на суму 3796995, 02 грн. та виробничих запасів на суму 7 042 853, 45 грн.

25 жовтня 2017 року, ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 та ч.5 ст. 191 КК України.

При таких обставинах, слідство вважає, що грошові кошти ФГ «ІНСАЙТ» які зберігаються на банківському рахунку є предметом злочинного посягання підозрюваного ОСОБА_11 і підлягають арешту.

За повідомленням старшого прокурора групи прокурорів ОСОБА_15 від 19 березня 2018 року, згідно постанови першого заступника Генерального прокурора України розслідування даної справи доручено іншому підрозділу органу досудового розслідування, а матеріали кримінальної справи направлені до ГПУ.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

В даному випадку, колегія суддів апеляційного суду відмічає, про те, що згідно офіційних даних, які долучені до апеляційної скарги, а саме протоколу зборів ФГ «ІНСАЙТ» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, станом на 26 жовтня 2017 року, тобто на момент звернення слідчого до суду з клопотанням про арешт майна, власником ФГ «ІНСАЙТ» є не підозрюваний ОСОБА_11 , а ОСОБА_8 , яка в даному кримінальному провадженні взагалі не фігурує.

Даних про те, що безготівкові грошові кошти ФГ «ІНСАЙТ» які зберігаються на поточному рахунку у банку є речовим доказом у кримінальній справі, матеріали справи не містять, не представлено прокурором таких даних і під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а версія слідства про те, що кошти ФГ «ІНСАЙТ» є предметом злочинного посягання ОСОБА_11 або результатом його злочинної діяльності є лише припущенням.

Крім того колегія суддів відмітити, що клопотання слідчого ОСОБА_9 однотипне, обставини, які піддягають доказуванню не конкретизовані, фабула обвинувачення абстрактна.

Наведені обставини потребували детального з`ясування, об`єктивної та належної оцінки, не дотримання цього принципу та формальний підхід і призвело до безпідставного та незаконного арешту, блокування банківського рахунку та підприємницької діяльності ОСОБА_8 , яка не є учасником кримінального провадження, що призвело до порушення її прав та законних інтересів.
З урахуванням вищевикладеного, ухвалу слідчого судді від 05 грудня 2017 року про арешт безготівкових коштів ФГ «ІНСАЙТ» не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170, 173, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2017 року про арешт безготівкових грошових коштів, розміщених на банківських рахунках та заборону здійснення видаткових операцій ФГ «ІНСАЙТ» в кримінальному провадженні № 0000155 від 25 вересня 2017 року - скасувати.

У задоволенні клопотання слідчому СУ ГУ Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_9 від 04 грудня 2017 року про арешт грошових коштів розміщених на банківських рахунках та заборону здійснення видаткових операцій ФГ «ІНСАЙТ» в кримінальному провадженні № 0000155 від 25 вересня 2017 року - відмовити.

Грошові кошти у безготівковій формі, які перебувають на банківських рахунках ФГ «Інсайт» код ЄРДПОУ: 36631155 відкритих у МФО банку: 380281, ПАТ «БАНК ІНВЕСТИЦІЙ ТА ЗАОЩАДЖЕНЬ» код ЄРДПОУ: 33695095, що знаходиться за адресою: 04119, вул. Мельникова, 83-д, м. Київ, а саме рахунок № НОМЕР_1 (поточний рахунок) валюта UAN (Українська гривня) дата відкриття 02.02.2012 року з - під арешту звільнити.

Обов`язок по виконанню ухвали та звільнення майна з-під арешту покласти на слідчого, який розслідує дане кримінальне провадження та процесуального прокурора.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2