154/3210/16
1-кс/154/246/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року. м. Володимир-Волинський
Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін провадження: особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_5 від 26 березня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000095 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2012 року, за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
05 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 26 березня 2018 року.
В скарзі покликається на ту обставину, що в проваджені СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за номером 0000095 від 12 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України. 26 березня 2018 року слідчим СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП України у Волинській області ОСОБА_5 була винесена постанова про закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, яку скаржник отримала 28 березня 2018 року поштою.
ОСОБА_3 не погоджується з висновками слідчого у постанові про закриття кримінального провадження та вважає, що вони висловлені ним не об`єктивно та з перекручуванням перебігу та обставин вчинення злочину. Переконана, що в діях ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, а внаслідок даного правопорушення їй було заподіяно значну матеріальну та моральну шкоду, а в той же час така шкода була заподіяна правам та інтересам її дітей. Слідчому вона подавала розрахунок даної шкоди, однак останнім його не було взято до уваги. Натомість слідчий у постанові про закриття кримінального провадження неприпустимо застосував принцип аналогії Закону, та провів власний розрахунок шкоди, який на його думку є меншим від 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що також на думку слідчого виключає наявність складу кримінального правопорушення у зв`язку з відсутністю заподіяної значної шкоди. Просить скасувати вказану постанову.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник скаргу підтримали, просили її задовольнити з викладених у ній підстав.
Прокурор ОСОБА_6 та слідчий ОСОБА_5 , постанова якого оскаржується, суду пояснили, що дана скарга є безпідставною, а постанова законною, слідчим з`ясовано всі обставини справи, проведено усі слідчі дії, в тому числі судову товарознавчу експертизу, за якою визначеного розміру шкоди недостатньо для складу злочину, тому просять в задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши доводи осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, доданих під час розгляду скарги до її матеріалів, у кримінальному провадженні №0000095 від 12 грудня 2012 року за фактом самоправства ОСОБА_7 , за ознаками злочину, передбаченого ст.356 КК України, відомості до ЄРДР внесені за заявою скаржника ОСОБА_3 .
З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим було прийнято рішення про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постанови слідчих про закриття вказаного кримінального провадження неодноразово скасовувались за скаргами ОСОБА_3 у зв`язку із неповнотою досудового слідства та не визначенням розміру дійсної шкоди, завданої потерпілій.
Зокрема як вбачається з ухвали слідчого судді Володимир-Волинського міського суду від 24 лютого 2016 року, слідчому дана вказівка встановити чи була заподіяна внаслідок вчиненого матеріальна шкода ОСОБА_3 , її розмір, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження та встановити чи є вона значною.
Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 22 грудня 2016 року звернуто увагу слідчого на те, що відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України, слідчий зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Після отриманих вказівок у кримінальному провадженні, слідчим було призначено товарознавчу експертизу на вирішення якої поставлені запитання щодо визначення ринкової вартості пошкодженого майна ОСОБА_3 станом на день вчинення кримінального правопорушення.
Висновком № 9162-9167 судової товарознавчої експертизи по матеріалах кримінального провадження від 29 грудня 2017 року встановлено ринкову вартість частини пошкодженого майна ОСОБА_3 . Вказаний висновок є нечітким, експертом не надано відповіді на всі поставлені запитання слідчого.
Разом з тим вартість пошкодженого майна не є розміром матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням.
Відтак слідчий суддя прийшов до висновку, що всупереч даних раніше вказівкам слідчого судді, а також аналогічних вказівок прокурора від 04 квітня 2017 року, слідчий експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням не призначав, а відповідно така експертиза проведена не була.
Слідчий під час винесення оскаржуваної постанови не вірно прийшов до висновку про те, що вартість пошкодженого майна ОСОБА_3 є шкодою заподіяною потерпілій.
В той же час слідчий суддя при вирішенні даної скарги звертає увагу на те, що поняття «значна шкода», яке вказане у диспозиції ст.356 КК України є невизначеним, а тому відноситься до оціночних понять та розглядається в кожному конкретному випадку з врахуванням усіх обставин справи та зібраних доказів. Поняття «значна шкода» необхідно розглядати у матеріальному та нематеріальному аспектах.

Закон не містить будь-яких посилань на оцінку заподіяної шкоди по відношенню до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а тому твердження слідчого у постанові про закриття кримінального провадження від 26 березня 2018 року про те, що шкода, яка заподіяна ОСОБА_3 не перевищує вказаного розміру є необґрунтованим та не відповідає вимогам Закону.
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, та інші.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення; встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, та інші.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У відповідності до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Крім невірного визначення розміру заподіяної шкоди, вивченням матеріалів кримінального провадження також встановлено неповноту досудового розслідування, зокрема:
- слідчим не вилучено у ВДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції матеріалів виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-803/11, виданим 16.12.2011 року, яке не долучене до матеріалів кримінального провадження;
- не перевірено підстав та законності винесення постанови державного виконавця ОСОБА_8 про закінчення виконавчого провадження від 09.07.2012 року у вищевказаному виконавчому провадженні, хоч саме наявність цього документу, а також оцінка його змісту ОСОБА_7 щодо звільнення ОСОБА_9 кімнати 2-7 за адресою: АДРЕСА_1 , були причиною та надало їй підстави виконати рішення суду щодо влаштування дверного прорізу та закладення іншого дверного прорізу у кімнаті, а в подальшому призвело до конфлікту, обставини якого є предметом доказування в даному кримінальному провадженні; не надано належної правової оцінки дій (або бездіяльності) державного виконавця ОСОБА_8 , якого під час досудового розслідування взагалі не допитувалося;
- не витребувано інформації у ВДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції щодо результатів реагування на заяву ОСОБА_7 від 17.07.2012 року про вжиття заходів для забезпечення виконання рішення, не допитано з цього приводу начальника ВДВС, якому була адресована вказана заява, та працівників ВДВС, які могли мати відношення до неї, не встановлено, які дії вчиняли (або зобов`язані були вчинити, але не вчинили) державні виконавці в проміжку від 17.07.2012 до 29.08.2012 року, не встановлено причини бездіяльності ВДВС Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції;
- не вилучені та не долучені до кримінального провадження матеріали проведення ОСОБА_7 фотографування приміщення 17.07.2012 року, про яке вона зазначала у своїх показаннях, а також проведення такого фотографування було підтверджене свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ;
- не встановлено чи все майно, яке належало сім`ї ОСОБА_12 було їм повернуто, не вжито заходів до проведення огляду місця події, зокрема кімнати 2-7 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , чи проведення з цього приводу інших слідчих (процесуальних) дій;
- не допитано очевидця ОСОБА_13 з приводу обставин можливого пошкодження чи знищення майна ОСОБА_3 29 серпня 2012 року, оскільки ці відомості мають безпосереднє значення для встановлення в даному кримінальному провадженні та не відносяться до адвокатської таємниці;
- не допитано очевидця ОСОБА_14 (тітка ОСОБА_9 ), яка за показаннями свідка ОСОБА_15 також була присутня на місці події 29 серпня 2012 року;
- не усунуті протиріччя щодо достовірності інформації, викладеної у акті опису майна, складеного ОСОБА_3 29 серпня 2012 року та показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які були очевидцями події 29 серпня 2012 року та підписували вказаний акт (у вказаному акті зафіксовані відомості щодо пошкодження майна, однак під час допиту свідок ОСОБА_16 зазначив, що не бачив поломаних чи пошкоджених речей та предметів, а свідок ОСОБА_15 вказав лише про пошкодження матрацу та шафи у місцях кріплення тирсоплит. Разом з тим в ході допитів свідків не з`ясовувалось питання про те чи вказані речі були пошкоджені внаслідок дій робітників, які їх виносили їх з квартири ОСОБА_7 чи могли бути пошкодженими і раніше).
Надання вказівок слідчому щодо виконання/невиконання певних слідчих (процесуальних) дій віднесений КПК України до компетенції начальника органу досудового розслідування та прокурора. Разом з тим сторона кримінального провадження, зокрема потерпілий, вправі подавати клопотання про проведення інших слідчих (процесуальних) дій, відмова в задоволенні яких може бути оскаржена до суду.
Слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю щодо дотримання законності під час досудового розслідування.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000095, постанову про закриття кримінального провадження в ньому, слідчий суддя прийшов до висновків про необхідність скасування даної постанови, оскільки вона не відповідає вимогам вищевказаних законодавчих положень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 26, 242, 303, 305-307 КПК України,
ПОСТАНОВИВ :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 26 березня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0000095 задовольнити.
Скасувати постанову від 26 березня 2018 року слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУ НП у Волинській області про закриття кримінального провадження № 0000095 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 грудня 2012 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.356 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 25.04.2018 року.

Слідчий суддя: /--/ підпис.
Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1