Справа № 204/398/18
Провадження № 1-в/204/225/18
У Х В А Л А
13 лютого 2018 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні залу судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року та за ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2016 року, відповідно до яких його засуджено за ч. 2, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 8 років позбавлення волі, початок строку: 20.06.2014 року, кінець строку:20.06.2022 року,
про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,
за участю прокурора - ОСОБА_4 , засудженого- ОСОБА_5
19 січня 2018 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
Під час розгляду справи засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки вирок набрав чинності, має неповнолітніх дітей та відбув більш ніж 2/3 строку призначеного покарання.
Представник адміністрації установи в судове засідання не з`явився.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, оскільки засуджений ОСОБА_5 не є суб`єктом та не підпадає під дію Закону України «Про амністію у 2016 році».
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Згідно ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VIII від 22 грудня 2016 року.
За змістом ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» виконання цього Закону покладається на суди за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.
Нормами Законів України «Про застосування амністії в Україні» та «Про амністію у 2016 році» визначено коло осіб, до яких амністія не застосовується.
Відповідно до вимог п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в України», амністію не може бути застосовано до особи, яка має дві і більше судимості за вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів.
Пунктом 8 ст. 89 КК України передбачено, що такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.
Пунктом 9 ст. 89 КК України передбачено, що такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 раніше був судимий 24 листопада 2008 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі та 17 листопада 2009 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рога Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 286 , ч. 4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, що свідчить про наявність у засудженого ОСОБА_5 двох судимостей за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.
ОСОБА_5 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України, який ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області 16 листопада 2016 року змінено в частині призначеного остаточного покарання за ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
Згідно п. «е» ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, які засуджені за ст. 187 КК України (розбій).
З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що засуджений ОСОБА_5 має дві судимості за вчинення тяжких або особливо тяжких злочинів, а також те, що він засуджений за ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 85,86 КК України, Закону України «Про амністію у 2016 році», Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд,-
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя ОСОБА_1