Ухвала
Іменем України
26 грудня 2017 р.

м. Київ
справа № 753/13152/16-к

провадження № 51-171 ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Кримінального касаційного суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року,
встановила:
вироком Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженку м. Волгоград, Російська Федерація,
мешканку АДРЕСА_1 ,
засуджено за частиною 1 статті 388 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року щодо засудженої ОСОБА_4 залишено без зміни.

У касаційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування зазначених судових рішень та закриття кримінального провадження. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з частиною 1 статті 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Відповідно до частин 2, 4 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування, визначених у статті 438 КПК України, зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України, а також захисником надають оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу.
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.
Зокрема, захисник у касаційній скарзі, посилається на те, що суд першої інстанції не мотивував неприйняття доказів та пояснень, наданих стороною захисту. Однак, захисник не зазначає, які саме докази та пояснення надавались ним під час розгляду кримінального провадження. Одночасно, захисник у касаційній скарзі вибірково наводить докази дослідженні судом першої інстанції.
А також, не конкретизує, яких саме порушень припустився суд апеляційної інстанції під час перевірки кримінального провадження.
Не вказується захисником і підстав, через які він вбачає за необхідне закрити кримінальне провадження, та доводів щодо цього не наводить.
Крім того, у частині 1 статті 50 КПК України, визначено що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Як убачається з доданих до касаційної скарги документів, захисник на підтвердження повноважень надав ордер та копію договору про надання правової допомоги ОСОБА_4 . Однак, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю захисником ОСОБА_5 не надано.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі наведеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК України, колегія суддів

постановила:
касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 01 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 вересня 2017 року щодо засудженої ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3