АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/328/14-к
Номер провадження 11-кп/786/299/14
Категорія: ч.2 ст.186 Т.З.
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляцією першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 12.02.2014 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості
- визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Відповідно до угоди про примирення від 12.02.2014 року, укладеної між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_10 . Обвинуваченому призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Відповідно до вироку, 07.11.2013 року близько 22.00 год. ОСОБА_10 діючи повторно, перебуваючи по пров. Вузький в м. Полтаві, відкрито викрав з лівої кишені куртки ОСОБА_9 мобільний телефон « Nokia Xpress Musik 5130 », вартістю 99 грн., що належить ОСОБА_9 . Після чого з викраденим з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора області ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме: застосуванням закону, який не підлягає застосуванню та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що угода укладена між обвинуваченим та потерпілим не відповідає вимогам ч.3 ст. 469 КПК України оскільки кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_10 згідно ст.12 КК України віднесено до тяжких злочинів. Прокурор просить направити кримінальне провадження до Ленінського районного суду м. Полтави для проведення нового судового провадження в загальному порядку.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляцію; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції; провівши судові дебати, колегія суддів прийшла до такого.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадження щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_10 обвинувачувався, а згідно оскаржуваного вироку визнаний винним за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно за ч.2 ст.186 КК України .
За змістом ч.4 ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України є тяжким, оскільки за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Згідно п.3 ч.1 ст.477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є, в тому числі, провадження щодо кримінальних правопорушень, передбачених ст.186 КК України (крім грабежу, вчиненого організованою групою) якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.
Даних про те, що ОСОБА_10 відноситься до кола осіб, перелічених в п.3 ч.1 ст.477 КПК України матеріали кримінального провадження та затверджена судом угода про примирення від 12.02.2014 року не містять, отже інкримінований ОСОБА_10 злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.
Таким чином, ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину у кримінальному провадженні, яке не є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.
За таких обставин, оскаржуваний вирок не відповідає вимогам ч.3 ст.469 КПК України та являється незаконним.
З урахуванням вище викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню з направленням кримінального провадження до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.
Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И Л А :
Апеляцію першого заступника прокурора Полтавської області ОСОБА_12 задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 12.02.2014 року щодо ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження направити до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
С У Д Д І :

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15