АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

1 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_6
представника власника майна адвоката ОСОБА_7
власника майна ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000001 від 04.01.2017 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме:

- житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості: загальна площа(кв.м.): 118.2, житлова площа (кв.м): 60.3, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , на сьогоднішній день зареєстрований за ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м.): 1131,3, житлова площа (кв.м): 323,3, розташований на земельній ділянці площею 0,68 га (обліковий номер 75:344:028), за адресою: АДРЕСА_2 , на сьогоднішній день зареєстрований за ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- нежитлове приміщення загальною площею 19,52 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , на сьогоднішній день зареєстроване за ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
- групу нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , на сьогоднішній день зареєстроване за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , із забороною відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора, та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст.ст. 98, 170 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції власник майна ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 щодо накладення арешту на групу нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що слідчим суддею, під час постановлення оскаржуваної ухвали про накладення арешту на майно, було порушено вимоги ст. 170 КПК України щодо недопустимості необґрунтованого процесуального обмеження при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження.

Також, власник майна наголошує на тому, що зазначене нерухоме майно жодним чином не може відповідати критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України.

Додатково апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що право власності ОСОБА_5 на групу нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , ніким не оспорюється.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна та власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 02.10.2017 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, Київською місцевою прокуратурою № 10 міста Києва здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000001 від 04.01.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шляхом обману об`єктами нерухомості з використанням завідомо підроблених документів.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що співробітниками відділу з обслуговування Шевченківського району УЗЕ в м. Києві ДЗЕ Національної поліції України, отримано інформацію, що на території м. Києва та Київської області діє група осіб (раніше судимих за аналогічні злочини), яка використовуючи завідомо підроблені документи на нерухомість (біржові угоди, договори купівлі-продажу, технічні паспорти, довідки БТІ, ухвали і постанови судів, підроблені паспорти громадян України та підставних осіб) шляхом обману заволодівають об`єктами нерухомості, розташованими в м. Києві та Київській області. В подальшому зареєстровані за підробленими документами об`єкти нерухомості перепродають для отримання фінансової вигоди, здобутої злочинним шляхом.

Під час розслідування встановлено, щодо складу вищезазначеної групи входять: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Вказані особи, які діють у злочинній групі здійснюють підготовку фіктивних документів на об`єкти нерухомого майна (житловий та не житловий фонд), а саме шляхом підробки біржових угод, інформаційних довідок з БТІ м. Києва та Київської області, підробки паспортів, ідентифікаційних кодів, технічних паспортів на приміщення, замовляють фіктивні грошові оцінки приміщення, здійснюють пошук державних реєстраторів та приватних нотаріусів через яких згодом здійснюють операції з відчуження нерухомості з використанням підроблених документів. Займаються пошуком підставних осіб, на яких виготовлені підроблені документи та квартири та приміщення, та координацією їх дій у нотаріуса.

Окрім іншого, у органів досудового розслідування є наявна підозра, щодо шахрайського заволодіння наступним об`єктом нерухомого майна:
- житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості: загальна площа(кв.м.): 118.2, житлова площа (кв.м): 60.3, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , на сьогоднішній день зареєстрований за ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м.): 1131,3, житлова площа (кв.м): 323,3, розташований на земельній ділянці площею 0,68 га (обліковий номер 75:344:028), за адресою: АДРЕСА_2 , на сьогоднішній день зареєстрований за ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- нежитлове приміщення загальною площею 19,52 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , на сьогоднішній день зареєстроване за ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
- група нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , на сьогоднішній день зареєстроване за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 .

26.09.2017 р. постановою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 вказане нерухоме майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000001 від 04.01.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

29.09.2017 р. прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна, а саме:
- житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості: загальна площа(кв.м.): 118.2, житлова площа (кв.м): 60.3, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , на сьогоднішній день зареєстрований за ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв.м.): 1131,3, житлова площа (кв.м): 323,3, розташований на земельній ділянці площею 0,68 га (обліковий номер 75:344:028), за адресою: АДРЕСА_2 , на сьогоднішній день зареєстрований за ОСОБА_9 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- нежитлове приміщення загальною площею 19,52 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , на сьогоднішній день зареєстроване за ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
- групу нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , на сьогоднішній день зареєстроване за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , посилаючись на те, що зазначене у клопотанні нерухоме майно є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України та є об`єктом кримінально протиправних дій, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування виникла необхідність накладенні арешту на вказане майно.

02.10.2017 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва клопотання прокурора про накладення арешту на майно було задоволено.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи прокурора, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Оскільки дана ухвала оскаржена власником майна ОСОБА_5 в частині накладення арешту на групу нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , то колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги зазначеної особи, а щодо інших осіб, на майно яких накладено арешт вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості накладення арешту на нерухоме майно останніх колегією суддів не вирішується.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт у тому числі й на групу нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , з тих підстав, що вказане нерухоме майно є речовим доказом в даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права та свободи зокрема власника майна ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що майно у тому числі й група нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , може бути передана чи відчужена, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Доводи апеляційної скарги власника майна про те, що накладаючи арешт слідчий суддя поверхнево дослідив підстави та докази, якими обґрунтовано клопотання прокурора про накладення арешту на майно, а тому всупереч ст. 170 КПК України наклав арешт на майно, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Посилання власника майна на те, що він є законним власником майна та дане право ніким не оспорюється, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження нерухоме майно, на яке просив накласти арешт прокурор, в тому числі й групу нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , постановою прокурора від 26.09.2017 р. було визнано речовим у кримінальному провадженні №0000001 від 04.01.2017 р., а тому арешт на вказане нерухоме майно накладено слідчим суддею у спосіб і у межах діючого законодавства, на засадах розумності та співмірності.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке зокрема належить ОСОБА_5 апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити власнику майна ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000001 від 04.01.2017 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, якою було задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно та накладено арешт, у тому числі, на об`єкт нерухомого майна, а саме:

- групу нежитлових приміщень (складаються з підвалу літери «А») загальною площею 64,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 , на сьогоднішній день зареєстроване за ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , із забороною відчуження та розпорядження вказаним нерухомим майном залишити без змін.

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 с і к