Ухвала іменем україни 19 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора засудженогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 січня 2017 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2016 року.
Як видно з матеріалів провадження ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2016 року заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Семенівського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2015 року повернуто особі, яка її подала.
Не погодившись із таким рішенням, засуджений оскаржив його в апеляційному порядку, однак оскаржуваною ухвалою суд апеляційної інстанції повернув ОСОБА_6 цю апеляційну скаргу.
У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги, стверджуючи, що подав апеляційну скаргу до суду в установлений законом строк.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який просив задовольнити його касаційну скаргу, прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які було досліджено під час судового розгляду

й оцінено відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення

про повернення апеляційної скарги було прийнято на підставі ч. 3 ст. 399 зазначеного Кодексу, п. 4 якої передбачає, що апеляційна скарга повертається особі, котра її подала, у випадку, якщо скаргу було подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і ця особа не порушує питання про поновлення цього строку.

Суд, приймаючи таке рішення, зазначив, що ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу із пропуском строку апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції.

Однак такі висновки апеляційного суду не узгоджуються з вимогами процесуального закону до апеляційної скарги та з положеннями щодо порядку визначення початку й закінчення процесуальних строків, а також не підтверджуються даними, наявними у матеріалах провадження.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційну скаргу може бути подано на ухвалу суду першої інстанції протягом семи днів із дня її оголошення.

При цьому ч. 3 вказаної норми процесуального закону передбачено, що для особи, яка утримується під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Разом з тим, матеріали провадження не містять жодної інформації чи документу, який би вказував на дату отримання засудженим ОСОБА_6 копії ухвали суду від 14 грудня 2016 року, про апеляційне оскарження якої він порушував питання, а відтак, з урахуванням того, що ОСОБА_6 утримується під вартою, неможливо точно установити початок перебігу строку апеляційного оскарження цієї ухвали.

Крім того, оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги засудженого також не містить відповідно мотивування, керуючись якими даними, апеляційний суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу поза строком на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Отже, з огляду на наведену інформацію висновок апеляційного суду про те, що засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції поза строком на її апеляційне оскарження, є передчасним та його не можна вважати законним, оскільки він не підтверджується матеріалами провадження.

Таким чином, рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України є незаконним, необґрунтованим та немотивованим, тому цю ухвалу необхідно скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 404, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області

від 27 січня 2017 року про повернення апеляційної скарги ОСОБА_6

на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 14 грудня 2016 року і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав прийняття апеляційної скарги до розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 _________________ ОСОБА_2 ______________ ОСОБА_3