Ухвала
Іменем України
22 січня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-103 ск 17
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянула касаційну скаргу прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року відносно ОСОБА_5

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2017 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 07 квітня 2016 року приблизно о 13.30 год., перебуваючи у підвальному приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , правою рукою штовхнув потерпілого ОСОБА_6 в голову та викрав у нього мобільний телефон марки «SАMSUNG Rex 80», вартістю 800 грн, у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС Україна», вартістю 10 грн, на рахунку якого були грошові кошти у сумі 5 грн, а також з правої кишені штанів останнього грошові кошти в сумі 80 грн, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на суму 895 грн.
ОСОБА_5 , повторно, 17 травня 2016 року, приблизно о 22.55 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік буд. № 13 по вул. Винниченка в м. Луцьку, лівою рукою вдарив потерпілого ОСОБА_7 в обличчя та відкрито викрав його мобільний телефон марки FLY IQ 4413», вартістю 1200 грн, у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС Україна», вартістю 10 грн, на рахунку якого були грошові кошти у сумі 10 грн, флеш карта ємністю 8 Gb, вартістю 100 грн, чохол марки «Perfektum», вартістю 126 грн, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на суму 1446 грн.

Крім того, ОСОБА_5 повторно, а саме 19 травня 2016 року приблизно о 13.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу гаражного кооперативу «Стир» по вул. Шевченка, 26 Г в м. Луцьку відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Lеnovo А1000», вартістю 1170 грн, у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС Україна», вартістю 10 грн, на рахунку якого були грошові кошти у сумі 30 грн, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на суму 1210 грн.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення й особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Також прокурор зазначає, що судом апеляційної інстанції безпідставно не прийнято до уваги доводи прокурора про те, що встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання засудженого (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину) лише характеризують ставлення особи до вчиненого злочину і не впливають на особливості конкретного злочину та обставини його вчинення (форми вини, мотиву і мети, способу і ступеня тяжкості наслідків, що настали тощо), тобто на його тяжкість.

Крім того, прокурор вказує, що, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, апеляційний суд в порушення вимог статей 370, 419 КПК України в мотивувальній частині ухвали не дав вичерпної відповіді на наведені у скарзі доводи і не зазначив мотивованих підстав, через які визнав ці доводи необґрунтованими, надані докази недопустимими, а лише перелічив докази, якими обґрунтовано вирок суду першої інстанції, в результаті чого, апеляційним судом було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 ККУкраїни у касаційному порядку прокурором не оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок мякості та просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК України, розглянув у повному обсязі доводи поданої прокурором апеляційної скарги та прийшов до висновку про їх безпідставність і погодився з видом та розміром призначеного засудженому ОСОБА_5 судом першої інстанції покарання.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, врахував: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого (є особою молодого віку, хоч і вважається не судимим в порядку ст. 89 КК України, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності, знову вчинив нові злочини, які за ступенем тяжкості, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких), обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування завданих збитків), обставини, що обтяжують покарання (вчинення злочинів відносно потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння), і призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначене покарання ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Посилання у касаційній скарзі прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, є безпідставними.

Крім того, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора на вирок місцевого суду, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПКУкраїни, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими. А саме, колегія суддів Апеляційного судуВолинської області, постановляючи ухвалу від 21 вересня 2017 року, врахувала тяжкість вчиненого правопорушення, дані про особу засудженого ОСОБА_5 , конкретні обставини кримінального провадження, а тому не знайшла підстав для призначення засудженому суворішого покарання.

З таким висновком погоджується й колегія суддів касаційного суду.

Колегія суддів вважає, що вирок та ухвала відповідають вимогам кримінального процесуального закону, є законними, обґрунтованими та вмотивованими.

Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.

З цих підстав колегія суддів постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора прокуратури Волинської області ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року відносно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9