АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/877/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.368-3 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 року про повернення обвинувального акту у відношенні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000120 від 10.04.2017 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368-3 КК України, повернутий прокурору.

В обґрунтування вказаної ухвали районний суд зазначив, що в обвинувальному акті в порушення вимог ст.291 КПК України відсутнє формулювання обвинувачення. У вказаних фактичних обставинах вчинення злочину скоєнного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не зазначено час виникнення єдиного злочинного наміру обвинувачених, їх попередньої змови, в тому числі попередньої домовленості щодо того, що ОСОБА_12 надав дозвіл та вказівку на передачу за незаконну грошову винагороду у вказаній сумі у власність ОСОБА_13 об`єкту нерухомості, тобто фактично відсутні дані щодо часу початку вчинення злочину за ч. 4 ст. 368-3 КК України. Крім того не зазначено, яким чином обвинуваченим ОСОБА_8 , як директором Товариства, було надано дозвіл та вказівку на передачу у власність ОСОБА_14 об`єкту нерухомості письмово шляхом видачі відповідного документу (листа, розпорядження, наказу, резолюції тощо) або усно.

Послався і на те, що в обвинувальному акті не правильно вказано адресу проживання обвинуваченої ОСОБА_9 , в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Крім того вказав на необхідність уточнення найменування Товариства, оскільки у тексті обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 є службовими особами Приватного акціонерного товариства «МЖК Інтернаціоналіст», однак далі в акті вказано, що приміщення, яке було реалізовано, перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК Інтернаціоналіст», отже, незрозуміло, чи це є одне й теж Товариство, або Товариство було перейменовано про що необхідно вказати в акті задля уникнення суперечностей.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 року скасувати, обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обгрунтування вимог посилається, що обвинувальний акт складено у відповідності з чинним КПК України, а суд в порушення вимог ст. 314 КПК України на підготовчому судовому засіданні без проведення всебічного судового розгляду не дослідивши жодного доказу дійшов висновку, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 діяли спільно, зазделегідь між собою домовшись, що фактично має ознаки оцінки доведеності обвинувачення в підготовчому судовому засіданні.

Крім того зазначає, що суд прийнявши рішення про повернення обвинувального акту вийшов за межі повноважень передбачених під час підготовчого судового засідання перейшов до вивчення фактичних обставин щодо доведеності обвинувачення, піддав сумніву виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, своїми діями суд першої інстанції фактично примушує прокурора змінити обставини, які процесуальний керівник у кримінальному провадженні вважає встановленими.

Вважає рішення районного суду незаконним та необгрунтованим, а обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам КПК України.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу ; пояснення захисників та обвинувачених , які заперечували проти її задоволення ; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Обвинувальний акт відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України повинен містити не тільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність , але й формулювання обвинувачення.

В порушення цих вимог закону обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не містить формулювання обвинувачення, а лише вказівку , що вказаним особам було повідомлено про підозру за ч.4 ст. 368-3 КК України , викладено фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація їх дій.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 91 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) є обставиною, яка підлягає доказуванню в кримінальному провадженні.

Тому посилання суду на необхідність зазначення у фактичних обставинах кримінального правопорушення часу вступу обвинувачених в злочинну змову (оскільки мається кваліфікуюча означака вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб) та в якій саме формі ОСОБА_8 було надано дозвіл та вказівку про передачу за незаконну грошову винагороду об*єкту нерухомості є обгрунованим.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

Згідно ч.1 ст. 348 КПК Україн и, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення , встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до закону суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.

Згідно вимог ст. 374 КПК України, якщо суд ухвалює обвинувальний вирок, в ньому також зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України , під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2017 року про повернення прокурору обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч.4 ст. 368-3 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді -