Справа № 223/726/2012
У Х В А Л А
14 лютого 2018 року Колегія суддів Шаргородського районного суду
Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора Жмеринської
місцевої прокуратури ОСОБА_5 ,
підсудного ОСОБА_6 ,
розглянувши у попередньому розгляді в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу з обвинувальним висновком від 06.01.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ,
- у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.353, ч.ч.1, 3, 4 ст.358 КК України,
15.01.2018 року на адресу Шаргородського районного суду із Апеляційного суду Вінницької області після визначення підсудності в.о. голови Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_7 надійшли матеріали кримінальної справи з обвинувальним висновком від 06.01.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.353, ч.ч.1, 3, 4 ст.358 КК України.
Відповідно до здійсненого автоматизованого розподілу від 16.01.2018 року, зазначена кримінальна справа з обвинувальним висновком по обвинуваченню ОСОБА_6 передана колегії суддів Шаргородського районного суду Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.353, ч.ч.1, 3, 4 ст.358 КК України, здійснюється відповідно до норм КПК України в редакції 1960 року (з наступними змінами), відповідно до п.11 Розділу ХІ «Перехідні положення» до Кримінального процесуального кодексу України (в ред. 2012 року), згідно з яким кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених параграфом 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Згідно з ухвалою колегії суддів Шаргородського районного суду в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 19.01.2018 року, попередній розгляд призначений на 14 лютого 2018 року.
12.02.2018 року до Шаргородського районного суду надійшла заява підсудного ОСОБА_6 про відвід судді Шаргородського районного суду ОСОБА_2 , який входить до складу колегії суддів, що розглядає кримінальну справу №223/726/2012 (а.с.10 т.6).
Заява про відвід судді мотивована тим, що, на думку підсудного, суддя Шаргородського районного суду ОСОБА_2 , не може бути об`єктивним та безстороннім і у нього наявні сумніви у об`єктивності судді, що вважає підставою для відводу.
Сумнів у об`єктивності судді ОСОБА_2 та особисту заінтересованість останнього в результатах справи підсудний ОСОБА_6 мотивує тим, що йому відомо, що до призначення на посаду судді ОСОБА_2 працював у Вінницькій міській прокуратурі, зокрема, в той час, коли кримінальна справа була зареєстрована і по ній проводилося досудове слідство, не виключно, приймав участь разом з іншими прокурорами у розробці та наданні вказівок органу слідства щодо кримінальної справи.
Крім того, обвинувачення у кримінальній справі підтримують колишні колеги судді Войнаровського по роботі в прокуратурі.
З наведених підстав має, на його думку, обґрунтований сумнів, що при ухваленні судового рішення у кримінальній справі суддя ОСОБА_2 буде керуватися доводами саме обвинувачення, тому, з метою усунення сумніву у безсторонності та об`єктивності судді, з метою ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах справи, просить задовольнити його заяву про відвід судді.
Прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_5 при розгляді заяви підсудного про відвід судді ОСОБА_2 не заперечує щодо її задоволення.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в попередній розгляд не прибули, про дату, час та місце попереднього розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими зворотними повідомленнями.
Колегія суддів вважає можливим розгляд заяви про відвід судді ОСОБА_2 у відсутності потерпілих, оскільки їх процесуальні права при цьому не порушуються.
Суддя Шаргородського районного суду ОСОБА_2 при розгляді заяви про відвід не бажає надавати пояснення.
Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід судді ОСОБА_2 вислухавши думки учасників попереднього розгляду, прийшла до наступного висновку.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.54 КПК України (в ред.1960 року), суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи: при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді.
За наявності обставин, передбачених статтями 54 і 55 цього Кодексу, суддя зобов`язаний завити самовідвід. На цих же підставах відвід судді може бути заявлений прокурором, підсудним, захисником, а також потерпілим і його представником, цивільним позивачем і цивільним відповідачем або їх представниками (ч.1 ст.56 КПК України в ред.1960 року).
Заяви про відвід подаються до початку судового слідства. Пізніша заява про відвід допускається у тому випадку, коли підстава для відводу стала відома після початку судового слідства (ч.2 ст.56 КПК України в ред.1960 року).
У разі заявлення відводу судді суд повинен вислухати особу, якій заявлено відвід, якщо вона бажає дати пояснення, а також думку учасників судового розгляду. Заява про відвід вирішується у нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. Заява про відвід кільком суддя або всьому складу суду вирішується простою більшістю голосів (ч.ч.1, 2 ст.57 КПК України в ред.1960 року).
Обставини, на які посилається підсудний ОСОБА_6 щодо того, що суддя ОСОБА_2 до призначення на посаду судді працював у Вінницькій міській прокуратурі, зокрема, в той час, коли здійснювалося досудове слідство, в тому числі, у означеній кримінальній справі, відповідають дійсності.
Вказані обставини, на думку колегії суддів, можуть викликати суб`єктивні сумніви та суб`єктивні побоювання підсудного ОСОБА_6 у об`єктивності судді ОСОБА_11 .
Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно із ст.2 КПК України (в ред.1960 року), завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.
Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».
Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.
Відповідно до п.п.103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (остаточне 27.05.2013 року), «Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу…на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного… Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності… Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності…».
Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п.49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».
Оскільки підсудний ОСОБА_6 повідомив у заяві про відвід судді, що не довіряє судді Шаргородського районного суду ОСОБА_2 з підстави сумніву у об`єктивності останнього через роботу в прокуратурі м. Вінниці в той час, коли здійснювалося досудове слідство та приймалися процесуальні рішення у цій кримінальній справі, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з метою уникнення в подальшому стверджень підсудного про упередженість та необ`єктивність судді при ухваленні судового рішення у означеній справі, а також з метою уникнення виникнення конфлікту інтересів через суб`єктивні сумніви ОСОБА_6 щодо неупередженості та об`єктивності судді.
У разі задоволення заяви про відвід комусь із суддів або всьому складу суду, якщо справа розглядається колегією суддів, справа розглядається в тому самому суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу (ч.4 ст.57 КПК України в ред.1960 року).
Якщо після задоволення відводів (самовідводів) або за наявності підстав, зазначених у статті 55 цього Кодексу, неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, суд вирішує питання про передачу справи до іншого суду в порядку, встановленому цим Кодексом (ч.5 ст.57 КПК України в ред.1960 року).
В Шаргородському районному суді працює четверо суддів, при цьому, суддя ОСОБА_12 не здійснює судочинство через закінчення терміну повноважень, а суддя ОСОБА_2 відведений у цій справі, тому його участь виключається.
Відповідно до ч.3 ст.16-2 КПК України (в ред. 1960 року), визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідної кримінальної справи, скарги, подання чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який ураховує кількість справ, що знаходиться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків, ухвал та постанов судді, який брав участь в ухваленні вироку, ухвали та постанови, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.
Тому, враховуючи наведене, неможливо утворити новий склад суду для розгляду означеної кримінальної справи, у зв`язку із чим слід передати її на розгляд іншому суду, в порядку, встановленому КПК України (в ред.1960 року), в силу вимог ч.5 ст.57 КПК України (в ред.1960 року).
Питання про передачу справи з одного районного, районного у місті, міського, міськрайонного суду до іншого в межах Автономної Республіки Крим, однієї області, міст Києва і Севастополя, вирішується головою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, головами відповідних апеляційних судів областей, міст Києва і Севастополя (ч.3 ст.38 КПК України в ред. 1960 року).
Таким чином, слід передати означену кримінальну справу голові Апеляційного суду Вінницької області для вирішення питання про передачу її до іншого суду.
Керуючись ст.ст.38, 54, 56, 57, 237, 244 КПК України (в ред.1960 року), колегія суддів
Заяву підсудного ОСОБА_6 про відвід судді Шаргородського районного суду ОСОБА_2 задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_2 від участі в розгляді в складі колегії суддів Шаргородського районного суду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.353, ч.ч.1, 3, 4 ст.358 КК України.
Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.1 ст.353, ч.ч.1, 3, 4 ст.358 КК України надіслати голові Апеляційного суду Вінницької області для вирішення питання про передачу до іншого суду.
Перерахувати підсудного ОСОБА_6 , який утримується під вартою на підставі постанови Тиврівського районного суду від 25.09.2012 року, за Апеляційним судом Вінницької області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1 ,

Суддя ОСОБА_3 ,

Суддя ОСОБА_2 .