Справа № 342/1229/16-к
Провадження № 1-кп/342/24/2017
24 листопада 2017 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив крадіжку у великих розмірах.
Злочин вчинено при наступних обставинах:
ОСОБА_4 на протязі тривалого часу офіційно не працює, у зв`язку з чим здійснює підробітки різноробочим у жителів с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області. На протязі вересня 2016 року ОСОБА_4 неодноразово працював у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає по АДРЕСА_2 . Так, 23.09.2016 року з 08:00 год. ОСОБА_4 , працюючи в господарстві ОСОБА_5 близько 16:00 год. носив мішки з цукром з кімнати житлового будинку в гаражне приміщення. Між мішками з цукром, що лежали в кімнаті житлового будинку, ОСОБА_4 виявив шкарпетку, в якій були поміщені гроші. Обвинувачений, користуючись вигідною обстановкою, а саме відсутністю будь-кого в приміщенні житлового будинку, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи корисливу мету, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу викрав вказані грошові кошти загальною сумою 15 000 доларів США. Згідно довідки банку №351 від 18.10.2016 вартість 100 доларів США становить 2592,2831 грн., тобто 15 000 доларів США 388 842,465 грн. В подальшому, викраденими грошима ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 388 842, 465 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.
Прокурор, потерпілий та захисник також визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, запропонували суду провести розгляд даного кримінального провадження, в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого, потерпілого та дослідив дані, які характеризують особу обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що проживає у с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, є безробітним, інвалідом ІІ групи (інвалід дитинства). Для того, щоб прогодувати сім`ю, час від часу, здійснював підробітки у жителів с. Стрільче. В тому числі підробляв і у ОСОБА_5 , за що той йому давав кошти та харчі. Ствердив, що 23.09.2016 року, близько 09 години ранку, прийшов до ОСОБА_5 , в якого зранку до обіду копав каналізацію, возив глину. Після обіду, ОСОБА_7 попросив його, щоб він допоміг перенести з кімнати, що у хаті до гаражу мішки із цукром, на що він погодився. Під час того, як він носив мішки з цукром, побачив біля піддону, на якому стояли мішки, червону шкарпетку. Скориставшись тим, що ОСОБА_7 в той час знаходився на вулиці, підняв шкарпетку та поклав собі у кишеню. Закінчивши переносити мішки, не повідомивши потерпілого про знахідку, повечеряв тай пішов додому. Після чого шкарпетку сховав у скутері, який стояв у гаражі. На другий день знайдену шкарпетку приніс до будинку, де сховав у тумбочці, що під дзеркалом. Гроші, у шкарпетці, були складені у дві пачки і обмотані гумкою. Коли на другий день до нього додому прийшла ОСОБА_8 , подруга його дружини, він розказав їм, що знайшов гроші у ОСОБА_9 , якому нічого не сказав про знахідку. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 , його цивільною дружиною, порахували гроші. Після чого він дізнався, що у шкарпетці, яку він знайшов у ОСОБА_9 , були долари, євро, але скільки їх там було він не знає. Ствердив, що даними коштами, які у нього на руках були 7 днів, розпоряджався на власний розсуд, а саме: купив собі скутер, дружині ОСОБА_11 телефон, дрельку, машинку щоб стригтися, замовили стінку до хати, позичив гроші ОСОБА_8 , братові ОСОБА_12 , дружині ОСОБА_12 , племінниці, а також купили одяг щоб одягнутися та продукти. Скільки всього було грошей він не знає, так як не розбирається у грошах, ствердив, що купюр було багато. Зазначив, що щиро кається у вчиненому. Запевнив суд, що він більше такого не повторить і буде намагатися відшкодувати потерпілому решту суму коштів, яка ще на сьогоднішній день залишилась не повернутою.
Захисник просила суд не позбавляти волі її підзахисного, оскільки він щиро покаявся, більшу частину коштів повернув потерпілому, запевнив суд, що і в подальшому буде намагатися повертати кошти потерпілому. Крім того, обвинувачений є інвалідом ІІ групи (інвалід дитинства), має на утриманні двох малолітніх дітей, цивільна дружина інвалід ІІІ групи, сім`я утримується за рахунок пенсії обвинуваченого та його підробітків.
Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчинені злочину доведена повністю. Він вчинив крадіжку у великих розмірах. Його дії за ч. 4 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він посередньо характеризується за місцем проживання, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті Городенківської ЦРЛ не знаходиться, знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак згідно висновку судово-психіатричного експерта №316/2016 від 15.11.2016 року під експертний ОСОБА_4 виявляє ознаки легкої розумової відсталості, що згідно МКХ-10 відповідає F70, на період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину під експертний ОСОБА_4 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру під експертний ОСОБА_4 не потребує, є інвалідом ІІ групи (інвалід дитинства), являється єдиним годувальником сім`ї, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2009 року народження та 2011 року народження, цивільна дружина з якою він проживає інвалід ІІІ групи, сім`я утримується за рахунок тимчасових заробітків обвинуваченого по місцю його проживання, оскільки обвинувачений за станом свого здоров`я не має можливості належним чином працевлаштуватися, та пенсії по інвалідності.
Обставини, що пом`якшують покарання є повне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування заподіяних збитків потерпілому, активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих обставин судом не встановлено.
Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
За змістом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, суд враховує наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, зокрема: визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування матеріальних збитків потерпілому, які визнаються судом такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, позицію прокурора, який у судових дебатах просив застосувати до обвинуваченого ч.1 ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України.
На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, зазначеної в санкції ч.4 ст.185 КК України.
Крім того, з урахуванням вищекладеного, зокрема те, що обвинувачений є інвалід ІІ групи (інвалід дитинства), являється єдиним годувальником сім`ї, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2009 року народження та 2011 року народження, цивільна дружина з якою він проживає є інвалідом ІІІ групи і їх сім`я утримується тільки рахунок тимчасових заробітків обвинуваченого по місцю його проживання, оскільки обвинувачений за станом свого здоров`я не має можливості належним чином працевлаштуватися, та пенсії по інвалідності а також те, що обвинувачений в судовому засіданні ствердив, що має на меті в подальшому повністю відшкодувати завдану шкоду потерпілому, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому щодо нього слід застосувати ст. 75 КК України та звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Вказане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов в кримінальному проваджені не заявлявся.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно з вимогами ст.100 КПК України.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
- скутер марки «Пежо», який переданий на зберігання ОСОБА_17 залишити ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителю АДРЕСА_3 як власнику;
Цивільний позов не заявлявся.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, крім оскарження з підстав, визначених ч.2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1