УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2017 слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 30.06.2017 р. про закриття кримінального провадження № 0000179, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 5 ст.191 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 30.06.2017 р. про закриття кримінального провадження №0000179, у зв`язку з відсутністю в діянні події кримінального правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, а матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000179 направити до Національного антикорупційного бюро України для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що детективом Національного бюро Першого підрозділу (відділу) детективів Головного підрозділу детективів НАБ України ОСОБА_5 здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000179 від 10.06.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, відомості про яке було внесено Національним антикорупційним бюро України до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2016 р. у справі №760/9341/16-к про зобов`язання уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України вжити дії щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, від 05.04.2016 р. зареєстрованої Національним антикорупційним бюро України за вх. №Ю-4416.

30.06.2017 р. детективом Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000179 у зв`язку з відсутністю в діянні події кримінального правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Постанова детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 30.06.2017 р. була направлена заявнику ОСОБА_3 , разом із супровідним листом вих. №0413-188/23496 від 03.07.2017 р. простою кореспонденцією, листом з поштовим штампом про відправлення зазначеного листа із м. Києва 07.07.2017 р.

Вважає, що постанова від 30.06.2017 р. про закриття кримінального провадження №0000179 є передчасною та такою, яка не ґрунтується на правових положеннях КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав доводи і вимоги скарги та просив її задовольнити.

Детектив ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та просив відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, детектива, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2016 р. зобов`язано уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України вжити дії щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, від 04.05.2016 р.

На виконання ухвали суду, 10.06.2016 р. внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, - ч. 1 ст. 364 КК України.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_6 в заяві про вчинення кримінального правопорушення, поданій до Національного антикорупційного бюро України (вх. №Ю-4416 від 11.05.2016 р.) повідомив про вчинення злочину Президентом України ОСОБА_7 , який полягав у зловживанні владою, тобто умисного, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої фізичної особи, використанні влади всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки та виражався у призначенні ОСОБА_8 ректором Національної академії Служби безпеки України.

Крім того, заявник також зазначив про вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України генерал-майором СБ України ОСОБА_8 та генерал-майором СБ України ОСОБА_9 .

Вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень заявник пов`язує з виданням Президентом України Указу від 15 травня 2013 року №276/ї2013, яким ОСОБА_8 призначено ректором Національної академії СБ України.

На думку заявника, ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 також вчинили злочини, передбачені ч. 2 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України, які полягали у зайнятті посади ректора Національної академії СБ України ОСОБА_8 , виконані повноважень ректора на підставі неправомірного указу, а також подальшого виділення службового житла та його приватизації особою, яка займала посаду на підставі неправомірного указу.

Також встановлено, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.08.2016 року зобов`язано уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, уповноважених на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 5.07.2016 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

На виконання вимог вищевказаного судового рішення, 31.08.2016 відповідні відомості внесені до ЄРДР за №0000308 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення вх. № 201/20006-04 від 11.07.2016) генерал-майором СБ України ОСОБА_8 та генерал-майором СБ України ОСОБА_9 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, шляхом призначення ОСОБА_8 на посаду ректора Національної академії СБ України та виконання ним відповідних повноважень ректора на підставі неправомірного Указу Президента України, а також шляхом подальшого виділення та приватизації службового житла ОСОБА_8 .

Вчинення вищевказаного кримінального правопорушення заявник пов`язує з виданням Президентом України 15.05.2013 Указу № 276/2013, яким ОСОБА_8 призначено ректором Національної академії СБ України.

Зазначений Указ, на думку заявника, суперечить чинному законодавству, відтак особа, що його видала, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України.

Виходячи із викладеного вище, заявник приходить до висновку, що ОСОБА_8 не мав права претендувати на отримання службового житла у м. Києві, оскільки зайняття останнім посади ректора Національної академії СБ України суперечить чинному законодавству. Відтак, ОСОБА_8 своїми діями, які полягали у поданні рапорту на отримання службового житла, його отриманні та подальшої приватизації, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України.

01.06.2017 року кримінальне провадження № 0000179 від 10.06.2016 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 364 КК України було об`єднане із кримінальним провадженням № 0000308 від 31.08.2016 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 5 ст. 191 КК України, а новому кримінальному провадженню присвоєно реєстраційний № 0000179.

30.06.2017 р. детективом Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000179 у зв`язку з відсутністю в діянні події кримінального правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.
Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно із ст.110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до пункту 17 статті 106 Конституції України, Президент України є Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України; призначає на посади та звільняє з посад вище командування Збройних Сил України, інших військових формувань; здійснює керівництво у сферах національної безпеки та оборони держави (належність Служби безпеки України до військових формувань підтверджується пунктом 22 статті 85 Конституції України).

Стаття 15 Закону України «Про Служби безпеки України» містить перелік окремих посад вищого командування Служби безпеки України, тобто начальників органів і підрозділів Служби безпеки України, які призначаються на посади та звільняються з посад Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України. Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки стаття 15 Закону містить також посилання і на начальників інших підрозділів Служби безпеки України, визначених Президентом України. Вказане визначення знайшло своє відображення, зокрема, у пункті 42 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України», затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262, відповідно до якого призначення на посаду Ректора Національної академії Служби безпеки України здійснюється Президентом України за поданням Голови Служби безпеки України.

Визначення Президентом України належності посади ректора Національної академії Служби безпеки України до вищого командування Служби безпеки України підтверджується також і додатком № 3 до Указу Президента України «Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами» від 21.03.2002 № 277, яким визначено перелік посад, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського складу у Службі безпеки України, до якого належить, зокрема, і посада Ректора Національної академії Служби безпеки України.

Враховуючи, що Національна академія СБУ є саме військовим навчальним закладом, на неї в повному обсязі поширюються спеціальні вимоги чинного законодавства України з питань проходження військової служби, на відміну від цивільних вищих навчальних закладів, та яких в першу чергу повинна дотримуватись в своїй діяльноситі Національна академія СБУ. Вказана інформація підтверджується показами свідка ОСОБА_10 , який на той час обіймав посаду заступника начальника Управління роботи з особовим складом Служби безпеки України.

Крім того, як вбачається з матеріалів скарги, 12.06.2013 ОСОБА_3 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовною заявою про визнання незаконним і не чинним Указу Президента України №276/2013 від 15.05.2013 «Про призначення І.Мусієнка ректором Національної академії Служби безпеки України». 03.07.2013 Вищим адміністративним судом України винесено постанову (справа №П/800/354/13) про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконним і не чинним Указу Президента України №276/2013 від 15.05.2013 «Про призначення І. Мусієнка ректором Національної академії Служби безпеки України».

Таким чином, твердження ОСОБА_3 щодо невідповідності чинному законодавству Указу Президента України №276/2013 від 15.05.2013 «Про призначення І.Мусієнка ректором Національної академії Служби безпеки України» є необгрунтованими та безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом УРСР та іншими нормативно-правовими актами. До таких нормативно-правових актів належать Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 та Інструкція про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Служби безпеки України та членам їх сімей житлових приміщень, затверджена наказом Служби безпеки України від 06.11.2007 № 792 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26.11.2007 за № 1308/14575, що свідчить про відповідність її положень нормам чинних законодавчих актів).

Пунктом 3 Порядку, а також п. 4.3 Інструкції передбачено, що забезпечення за рахунок Служби безпеки України співробітників та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту на будівництво (купівлю) житла в установленому порядку.

Встановлено, що ОСОБА_8 , раніше не забезпечувався житлом від Служби безпеки України, а його постановку на відповідно до додатку до Інструкції службове житло надається співробітникам (крім військовослужбовців строкової служби), які за службовою необхідністю переведені для подальшого проходження служби до іншого населеного пункту, у якому вони не мають постійного житла. Таким чином після переведення ОСОБА_8 з міста Харкова до міста Києва для подальшого проходження військової служби у зв`язку з призначенням його на посаду ректора Національної академії Служби безпеки України, з огляду на відсутність у нього постійного житла в місті Києві, рішенням житлово-побутової комісії ЦУ Служби безпеки України від 09.06.2013 № 14 ОСОБА_8 було надано службове жиле приміщення у вигляді окремої трикімнатної квартири житловою площею 65,4 кв.м.

26.09.2013 ОСОБА_8 у визначеному розділом 5 Інструкції порядку звернувся з рапортом про виключення наданого йому житла з числа службового.

Після виключення 19.11.2013 Оболонською районною в м. Києві державною адміністрацією отриманої ОСОБА_8 квартири з числа службових, органом приватизації державного житлового фонду - управлінням житлово-комунального господарства Оболонської районної і м.Києві державної адміністрації згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» вказану квартиру було приватизовано на ім`я дружини ОСОБА_8 ОСОБА_11 .

Таким чином, постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 від 10.06.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України, у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України є обґрунтованою та правомірною.

Будь-яких інших відмінних від цих тверджень доводів заявник в судовому засіданні не навів. Також не зазначив в своїй скарзі будь-які доводи щодо можливої неповноти проведеного НАБУ досудового розслідування.
Також слідчий суддя враховує, що детективом було допитано самого заявника ОСОБА_3 08.07.2016, який засвідчив аналогічні викладеним вище доводи про те, що зловживання владою або службовим становищем ОСОБА_8 полягало у зайнятті останнім посади ректора Національної академії СБУ, отриманні останнім грошового забезпечення ректора.
Таким чином, детектив перевірив всі доводи, викладені в заяві ОСОБА_3 , допитав ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , дослідив законодавство України, положення якого регламентує порушене заявником питання, та прийшов до вірного висновку про необхідність закрити провадження у справі.
Оцінивши вищезазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, висновок детектива про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю події кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 5 ст. 191 КК України.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову детектива Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 30.06.2017 р. про закриття кримінального провадження № 0000179, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.06.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч.5 ст.191 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1