АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/3744/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2342/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 19.08.2017 року, стосовно ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2017 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Лізогубівка, Харківського району, Харківської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 26.06.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано покарання, не відбуте ним за попереднім вироком Харківського районного суду Харківської області від 26.06.2015 р. за ст. 185 ч. 3 КК України у виді 6 місяців позбавлення волі і остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Вказаним вироком встановлено, що 10 червня 2017 року, в період часу з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , діючи повторно, керуючись злочинним наміром та корисливим мотивом, направленим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на спільному з ОСОБА_8 подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_9 за місцем мешкання відсутні, а також що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, заліз на кришу надвірної будівлі та, відламавши частину дерев`яних дошок фронтону сараю, який належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та який був зачинений на замок, достовірно знаючи, що сарай належить ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , проник всередину приміщення сараю. Знаходячись в приміщенні сараю, ОСОБА_7 реалізував свій злочинний намір та таємно викрав 25 залізних арматур дугообразної форми довжиною кожної 2,5 м, діаметром 10 мм, в стані б/у, вартістю однієї згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 7 грн. 50 коп. на суму 187 грн. 50 коп., 3 відра з оцинкованої сталі ємкістю 8 л, в стані б/у, вартістю одного відра 3 грн. 00 коп. на суму 9 грн. 00 коп., моток залізної деформованої проволоки довжиною 50 м, вагою 20 кг, в стані б/у, вартістю 60 грн. 00 коп. та металеву урну висотою 70 см, діаметром 50 см, в стані б/у, вартістю 40 грн. 00 коп., які належали ОСОБА_8 , а з сумісного подвір`я таємно викрав три залізні труби довжиною по 2 м, діаметром 100 мм, в стані б/у, вартістю однієї 240 грн. на суму 720 грн. 00 коп., а всього викрав майна на загальну суму 1016 грн. 50 коп., яке обернув на свою користь та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 1016 грн. 50 коп.
Крім того, 12 червня 2017 року, в період часу з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , діючи повторно, керуючись злочинним наміром та корисливим мотивом, направленим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на спільному з ОСОБА_8 подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , перековавшись в тому, що ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_9 за місцем мешкання відсутні, а також що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, заліз на кришу надвірної будівлі та через отвір у фронтоні сараю, який належить ОСОБА_8 та який був зачинений на замок, проник всередину приміщення сараю. Знаходячись в приміщенні сараю, ОСОБА_7 реалізував свій злочинний намір та таємно викрав 10 залізних арматур дугообразної форми довжиною кожної 2,5 м, діаметром 10 мм, в стані б/у, вартістю однієї згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 7 грн. 50 коп. на суму 75 грн. 00 коп. та залізні сходи висотою 3,4 м, шириною 60 см, в стані б/у, вартістю 700 грн. 00 коп., які належали ОСОБА_8 , а всього викрав майна на загальну суму 775 грн. 00 коп., яке обернув на свою користь та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 775 грн. 00 коп.
Крім того, 14 червня 2017 року, в період часу з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , діючи повторно, керуючись злочинним наміром та корисливим мотивом, направленим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на спільному з ОСОБА_8 подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що ОСОБА_8 та його мати ОСОБА_9 за місцем мешкання відсутні, а також що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, заліз на кришу надвірної будівлі та через отвір у фронтоні сараю, який належить ОСОБА_8 та який був зачинений на замок, проник всередину приміщення сараю. Знаходячись в приміщенні сараю, ОСОБА_7 реалізував свій злочинний намір та таємно викрав 15 залізних арматур дугообразної форми довжиною кожної 2,5 м, діаметром 10 мм, в стані б/у, вартістю однієї згідно висновку судово-товарознавчої експертизи 7 грн. 50 коп. на суму 112 грн. 50 коп. та саморобну буржуйку, виготовлену з залізної труби довжиною 70 см, діаметром 60 ми, вагою 30 кг, в стані б/у, вартістю 90 грн. 00 коп., які належали ОСОБА_8 , а всього викрав майна на загальну суму 202 грн. 50 коп., яке обернув на свою користь та розпорядився ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 202 грн. 50 коп.
Не погодовшись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Харківського районного суду Харківської області від 19.08.2017 року змінити шляхом його пом`якшення.
В обгрунтування вимог вказує на наявність у нього матері інваліда, яка потребує його піклування, вагітної співменшенки. Вказує на те, що на вчинення злочину його підштовхнув скрутний матеріальний стан.
Вислухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого , який підтримав апеляційну скаргу і просив пом`якшити покарання ; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню , зважаючи на наступне.
Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
При призначенні покарання ОСОБА_7 за скоєний злочин суд врахував тяжкість скоєного злочину; особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, неодружений , характеризується формально ; наявність обставин що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та добровільного відшкодування завданих збитків.
Але при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків і визначенні розміру невідбутої частини покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 26.06.2015 р., яку належить приєднати, суд поступив формально , визначивши , що приєднаю підлягає 6 місяців позбавлення волі.
При цьому суд недостатньо врахував дані про особу обвинуваченого, а саме, що його мати є інвалідом дитинства з захворювання діабетом тяжкої форми , сам ОСОБА_10 страждає на гепатит «С», про що обвинувачений надав відповідні документи, і з врахуванням щирого каяття та відшкодування потерпілим завданих збитків, остаточне покарання за сукупністю вироків , хоча формально призначено правильно , але є явно несправедливим в зв`язку з суворістю.
Згідно вимог ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Враховуючи зазначене , колегія суддів вважає можливим пом`якшити ОСОБА_7 покарання, призначене остаточно за сукупністю вироків.
Керуючись ст.ст.405,407, 408 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання частково, в розмірі 1 місяця позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2015 р., і остаточно визначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Врешті Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий
Судді -