печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3303/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.01.2018 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

представника потерпілого ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006079, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2015, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, маючої вищу освіту, студентки Інституту журналістики КНУ ім.Т. Шевченка, не одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 здійснила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, за наступних обставин.

25 жовтня 2014 року приблизно о 12 год. 40 хв. ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «БМВ-Х3», державний номер НОМЕР_1 , рухалась по проїзній частині вул. Драгомирова в м. Києві, зі сторони вул. Підвисоцького в напрямку ЖК «Новопечерські липки» зі швидкістю 20-25 км/год. В цей час по вул. Драгомирова в м. Києві справа наліво відносно руху автомобіля «БМВ-Х3», державний номер НОМЕР_1 , рухався пішохід ОСОБА_11 .

Під час руху ОСОБА_9 допустила порушення вимог п.п. 2.3 б); 12.3 Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

-п.2.3 б - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну;

-п.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_9 виявились в тому, що вона, керуючи автомобілем «БМВ-ХЗ», державний номер НОМЕР_1 , наближаючись до буд.№2 по вул. Драгомирова в м. Києві, проявила неуважність, через що своєчасно не зреагувала на зміну дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху, чим для ОСОБА_9 являвся пішохід ОСОБА_11 , якого вона об`єктивно спроможна була виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого нею автомобіля, в результаті чого скоїла наїзд на ОСОБА_11 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження: закрита травма хребта у вигляді перелому-вивиху зубовидного відростка, перелому бокової маси та суглобового відростка зліва 2 шийного хребця.

Порушення водієм ОСОБА_9 пунктів 2.3б, 12.3 Правил дорожнього руху перебуває в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй злочину не визнала. Надала показання, відповідно до яких 25.10.2014 року приблизно о 12 год. 40 хв. їхала до своєї сестри в ЖК «Новопечерські липки», рухалась по вул. Драгомирова, в м. Києві, приблизно за 100 метрів до шлагбауму на в`їзді до ЖК «Новопечерські липки» почала збавляти швидкість. Була ясна сонячна погода, узбіччя дороги були запарковані транспортними засобами. Боковим зором вона побачила якусь тінь, не одразу зрозуміла, що це людина, та відбулось зіткнення, яке прийшлось в праву частину бампера, праве крило, уникнути якого можливості не було, після чого одразу зупинила машину. Вважала, що дорожньо-транспортна пригода відбулась, оскільки потерпілий ОСОБА_11 різко та несподівано вийшов на проїзну частину в недозволеному місці, на дорогу вийшов із-за припаркованої машини, тому вона його і не помітила, моменту наїзду не побачила. Після зупинки машин вибігла із неї, але до потерпілого підійти близько не могла, оскільки дуже злякалась та їй стало погано. Охоронці ЖК «Новопечерські липки» викликали швидку допомогу, підняли потерпілого, відвели його до посту на в`їзді на територію житлового комплексу та посадили на стілець. Після того вона підійшла до потерпілого та спитала, чи все в нього добре. Пізніше підтримувала зв`язок із потерпілим, виплатила йому кошти за лікування.

Захисником заявлено клопотання щодо визнання зібраних в провадженні доказів недопустимими, з приводу чого обвинувачена зазначила, що після дорожньо-транспортної пригоди майже весь час перебувала в автомобілі, у складанні схеми дорожньо-транспортної пригоди, вимірюваннях участі не брала. Надавала пояснення співробітникам міліції та підписувала схему дорожньо-транспортної пригоди в патрульній машині, до приїзду слідчого. Пояснення вона надавала спочатку патрульним, при цьому, оскільки раніше не надавала показань чи пояснень правоохоронним органом, радилась із міліціонерами, як краще казати, потім слідчому на місці пригоди, а вже пізніше в Печерському відділенні міліції. Зазначила, що слідчий Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, куди на допит вона прийшла без батьків, оскільки вирішила все владнати сама, зазначив, що їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, але їй буде призначено покарання умовно, тому не потрібен адвокат. Вона уточнила у слідчого про адвоката, на що слідчий зазначив, що вона має право на адвоката, але за умов залучення захисника попередні домовленості між ними втрачають силу. Обвинувачена зазначила, що оскільки їй було всього 19 років, та вона не мала досвіду дачі показань, пояснень, не звернулась за допомогою до батьків, вийшло, що коли справа слухалась першого разу, вона визнавала свою винуватість, хоча насправді винною себе не вважає.

Проте, вина обвинуваченої підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_11 при допиті в судовому засіданні показав, що 25.10.2014 приблизно о 12-30 год. йшов вулицею Драгомирова в м. Києві, направляючись на вул. Кіквідзе, для чого мав намір перейти вул. Драгомирова по пішохідному переходу біля ЖК «Новопечерські липки», що обладнаний знаком «СТОП» та шлагбаумом. Йшов по пішохідному переходу вздовж вул. Драгомирова, по лівій стороні вулиці, направляючись до того переходу, що мав використовувати. Перед собою бачив велосипедну доріжку. Раптом відчув різкий звук двигуна або клапана, ніби тепловоз, не встиг озирнутися і відчув удар в спину. Після того йому робили операцію на хребцях. Точного місця дорожньо-транспортної пригоди не знає, оскільки втратив свідомість, не бачив місця свого падіння, вважає, що йшов вздовж вул. Драгомирова, не виходячи на проїзну частину. Був одягнений в чорну куртку з капюшоном. Зазначив, що після ДТП з ОСОБА_9 не спілкувався, вона до нього не підходила. Грошові кошти у відшкодування спричиненої йому шкоди ОСОБА_9 надала в Печерському районному суді на пров. Хрестовому, 4, де справа слухалась перший раз.

В судових дебатах просив обвинувачену суворо не карати, зазначивши, що можливо він також був неуважним в дорожній обстановці, що склалась, що не знімає вину з обвинуваченої. Також просив врахувати, що обвинувачена повністю відшкодувала йому матеріальну та моральну шкоду під час того, як кримінальне провадження розглядалось судом першої інстанції перший раз.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що 25.10.2015 став свідком дорожньо-транспортної пригоди. Виїжджав на екскаваторі з прибудинкової території, рухався в сторону ЖК «Новопечерські липки». Вздовж вул. Драгомирова були запарковані автомобілі. Потерпілий переходив вул. Драгомирова поза межами пішохідного переходу, на відстані п`яти шести метрів від нього, рухаючись від тротуару. На потерпілому був вдягнений капюшон і він не повернув голову вправо. В цей час по вул. Драгомирова їхала біла машина, джип, і здійснила наїзд на пішохода. Контакт транспортного засобу відбувся на вул. Драгомирова на повороті Т-образного перехрестя, перед виїздом, машина потерпілого збила переднім правим крилом. Після удару потерпілий підлетів вверх та впав, а машина поїхала прямо та зупинилась. Швидкість автомобіля була висока, приблизно 40 50 км/год., автомобіль звукові сигнали пішоходу не подавав, гальмування не здійснював, до моменту здійснення удару пішохід йшов спокійно, від краю проїзної частини відійшов приблизно на метр. При складання працівниками міліції схеми дорожньо-транспортної пригоди на місці події він не показував точне місце наїзду на пішохода.

Показання потерпілого ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_12 беззаперечно вказують на факт скоєння ДТП за участю водія ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_11 , а відтак приймаються судом як належні докази вини обвинуваченої в інкримінованому злочині.

Окрім того винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими судом безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

Так, відповідні дані містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2014, з долученою до нього схемою дорожньо-транспортної пригоди, якими зафіксовано подію дорожньо-транспортної пригоди наїзд на пішохода ОСОБА_11 транспортним засобом «БМВ Х3», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , місце дорожньо-транспортної пригоди м. Київ, вул. Драгомирова, 1, дорожню розмітку на ділянці дороги, де відбулось ДТП, пошкодження транспортного засобу «БМВ Х3», державний номер НОМЕР_1 (деформації правого переднього крила, деформація кришки капоту з правого боку та наявна потертість із нашаруванням речовини), розташування транспортного засобу обвинуваченої після дорожньо-транспортної пригоди /а. м. 53-57, 58/. І протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, і схема ДТП підписані ОСОБА_9 , а також двома понятими: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , що приймали участь в огляді місця події, без будь-яких зауважень.

Клопотань щодо виклику в судове засідання для допиту в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , слідчого, яким складено протокол, сторонами не заявлено.

Суд погоджується із доводами захисту щодо недопустимості як доказів фототаблиць, долучених до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що засвідчені підписом слідчого ОСОБА_15 , який не приймав участь в огляді та доручення здійснення досудового розслідування якому було надано тільки 03.11.2014, що не відповідає ст. 105 КПК України, а тому не враховує вказаний додаток до протоколу при ухваленні даного рішення. Проте вказане не спростовує допустимості як доказу самого протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди та схеми пригоди, які складені у відповідності до вимог процесуального закону.

Доводи захисника щодо недопустимості доказів внаслідок відсутності даних про шлях надходження матеріалів ДТП до Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, несвоєчасного внесення даних про злочин до ЄРДР, суд вважає необґрунтованими. Так, матеріали щодо дорожньо-транспортної пригоди , яка відбулась 25.10.2014 за адресою м. Київ, вул. Драгомирова, 1, надійшли до Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві супровідним листом за підписом Інспектора СОМДТП ВДАІ з обслуговування Дніпровського району ГУ МВС України в м. Києві /а. м. 52/, що не суперечить положенням КПК України. З матеріалів провадження вбачається, що підставою для внесення даних до ЄРДР стали рапорти інспектора відділу ДАІ з обслуговування Печерського району ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_16 від 30.10.2014, інспектора ДПС ВДАІ з обслуговування Печерського району ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_17 від 25.10.2014 /а. м. 50, 51/. Відповідно до витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0006079, дані до ЄРДР Печерським РУ ГУ МВС України в м. Києві було внесено 01.11.2014 на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки вчинення кримінальних правопорушень. Дорученням першого заступника начальника управління начальника слідчого відділу Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 від 03.11.2014 здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні доручено старшому слідчому СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_19 , дані про що внесено до ЄРДР. /а. м. 45, 46/. Нормами Кримінального процесуального кодексу України не визначено, що порушення слідчим внесення даних до ЄРДР тягне недопустимість доказу. В свою чергу таке зволікання слідчого може виступати предметом контролю з боку слідчого судді.

Висновком судово-медичної експертизи №2137/Е від 25.12.2014 встановлено, що при зверненні за медичною допомогою 25.10.2014 о 12.47 у ОСОБА_11 мали місце тілесні ушкодження: садна м`яких тканин лобної ділянки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень; закрита травма хребта у вигляді перелому-вивиху зубовидного відростка, перелому бокової маси та суглобового відростка зліва 2 шийного хребця, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони тупим предметом(ми), могли утворитись в термін та за обставин, вказаних у постанові, тобто 25.10.2014 при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом). /а. м. 85-88/. Експертиза проведена у відповідності до вимог ст. ст. 242-243 КПК України, підстав для визнання доказу недопустимим немає.

Відповідно до висновку експерта №617ат від 15.12.2014 за наслідками судової автотехнічної експертизи, що проведена за варіантом №1 (за версією ОСОБА_9 ), в даній дорожній ситуації водій автомобіля «БМВ», д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_9 повинна була керуватись вимогами пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, в її діях експертом з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 Правил дорожнього руху, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної токи зору, є невідповідність дій водія автомобіля «БМВ», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_9 вимогам 12. 3 ПДР /а. м. 94-102/.

Вказана експертиза призначена та проведена у відповідності із положеннями статей 242-243, 69 КПК України, фахівцем Державної спеціалізованої установи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві, дані про якого внесені до Реєстру атестованих судових експертів, що міститься на офіційному сайті Міністерства юстиції України. Доводи захисника щодо підпорядкованості експерта стороні кримінального провадження і, як наслідок цього, недопустимості означеного доказу, є необґрунтованими, оскільки експерт НДЕКЦ ГУ МВС в м. Києві не перебуває в підпорядкованості слідчого Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві чи прокурора Печерського району м. Києва, службовій чи іншій залежності від них. Доводи захисту, що вихідні дані для проведення експертного дослідження отримані від ОСОБА_9 з порушенням права на захист, а тому відповідні висновки є недопустимим доказом, суд вважає необґрунтованими. Так, на проведення експертизи, крім постанови слідчого про призначення експертизи, направлялись повністю матеріали кримінального провадження, при цьому станом на 14.11.2014 (направлення справи на проведення експертизи), в матеріалах справи були наявні протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколи допиту свідків в тому числі із долученими до них схематичним зображенням місця наїзду автомобіля на пішохода, протокол допиту потерпілого, версія обвинуваченої, крім того, була викладена в поясненнях, які вона надавала слідчому безпосередньо після ДТП 15.10.2014 (надання таких пояснень ОСОБА_9 підтверджено в судовому засіданні під час допиту як обвинуваченої) /а. м. 71, 76, 89/.

Крім того, згідно матеріалів провадження, при відібранні пояснень 25.10.2014 ОСОБА_9 було роз`яснено зміст ст. 63 КПК України про свободу від самовикриття. Після повідомлення ОСОБА_9 про підозру їй було роз`яснено право на захист, проте від послуг захисника підозрювана відмовилась (протокол роз`яснення права на захист від 14.01.2015) /а. м. 105/. Також їй була надана пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного /а. м. 106-107/. На час вчинення злочину ОСОБА_9 була повнолітньою, відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника в даному провадженні не є обов`язковою. Показання ОСОБА_9 , що слідчим вчинялись дії, направлені на перешкоджання її захисту, об`єктивно нічим не підтверджені, сама обвинувачена, стверджуючи, що слідчий не радив залучати до провадження адвоката, підтвердила, що слідчий їй повідомляв, що користуватися послугами захисника є її правом.

Висновки автотехнічної експертизи за варіантом №2 судом до уваги не приймались, оскільки здійснення ОСОБА_11 перетинання проїзної частини вул. Драгомирова пішохідним переходом в ході судового розгляду спростовано показаннями обвинуваченої, свідка ОСОБА_12 та самого потерпілого ОСОБА_11 , схемою дорожньо-транспортної пригоди, а відповідна версія подій не лягла в основу обвинувачення.

Викладаючи свою версію подій та заперечуючи винуватість у вчиненні злочину ОСОБА_9 належним чином не змогла пояснити, яким чином, з урахуванням встановлених фактичних даних, місця контакту автомобіля та потерпілого, вона не побачила потерпілого та моменту наїзду на нього.

Доводи захисника щодо недопустимості зібраних в провадженні доказів внаслідок їх неналежного відкриття спростовані матеріалами провадження. Так, захисник зазначає, що відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 20.01.2015 ОСОБА_9 надано матеріали провадження на 81-му арк., тоді як провадження міститься на 82-х арк. Суд зауважує, що відповідно до опису матеріалів кримінального провадження, загальний обсяг провадження на момент завершення досудового розслідування становив 82 арк., а саме 81 арк. матеріалів досудового розслідування та сам протокол надання доступу підозрюваній до матеріалів досудового розслідування на 1-му арк. Таким чином, підозрюваній були відкриті в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, всі матеріали досудового розслідування.

Доводи захисту щодо недопустимості інших доказів сторони обвинувачення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду з підстав, викладених в мотивувальні частині вироку суду вище.

При цьому сторонами не заявлено клопотань про допит інших свідків, призначення експертиз чи проведення слідчих дій в провадженні.

Отже, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, встановлені на підставі допустимих, належних, та у своїй сукупності достатніх для відповідного висновку доказів, суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненому злочині доведена повністю зібраними в ході досудового розслідування доказами, безпосередньо дослідженими та оціненими судом в ході судового розгляду.

Дії ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд враховує добровільне відшкодування спричиненої злочином шкоди.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченої, суд враховує, що вона має постійне місце проживання, не перебуває на обліку нарколога, психіатра, раніше не судима та до кримінальної відповідальності притягується вперше, на момент вчинення правопорушення була студенткою Інституту журналістики Київського національного університету імені Тараса Шевченка, за місцем навчання характеризується позитивно.

Враховуючи викладене, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, підстав для застосування до обвинуваченої при призначенні покарання ст. 69 КПК України судом не встановлено.

Поряд із тим, з урахуванням всіх даних про особу винної, конкретних обставин справи, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжуються, дій потерпілого, який, як встановлено судом, здійснював перехід проїзної частини не по пішохідному переходу, чим сприяв настанню дорожньо-транспортної пригоди, позицію потерпілого, який просив ОСОБА_9 суворо не карати, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої без відбування покарання, а тому наявними підстави для звільнення її від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Також, беручи до уваги вказані вище конкретні обставини кримінального правопорушення, тяжкість наслідків від допущених обвинуваченою порушень (спричинення тяжких тілесних ушкоджень людині похилого віку), суд вважає, що навіть із врахуванням необережного характеру провини, непризначення їй додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами буде явно несправедливим внаслідок його м`якості, та суд не вбачає обставин, за яких призначення додаткового покарання позбавить обвинуваченого джерел до існування чи інших виключних негативних наслідків для її родини, оскільки стороною захисту не надано даних, що робота ОСОБА_9 пов`язана із керуванням транспортним засобом.

Отже, суд надходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_9 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

На переконання суду таке покарання, основне і додаткове в сукупності, буде справедливим та співмірним із тяжкістю вчиненого злочину та особою винної, буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Підстави для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

Речові докази в провадженні відсутні, розподіл процесуальних витрат слід провести у відповідності до ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань з пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до ОСОБА_9 до набрання вироком суду законної сили не застосовувати.

Процесуальні витрати в сумі 553,41 грн. за залучення експерта на стадії досудового розслідування за проведення судової автотехнічної експертизи №617ат від 15.12.2014 стягнути з обвинуваченої.

Речові докази у справі відсутні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1