Справа № 535/210/18
Провадження № 1-кп/535/34/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Котельва кримінальне провадження за № 0000052 від 06 лютого 2018 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Зайцеве Нижньовартівського району Тюменської області Російської Федерації, росіянина, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не мючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.11.1990 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 25.12.1990 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140,

ч.3 ст.140, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 09.09.1995 року по відбуттю строку покарання; 25.06.1996 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.4 ст.81 України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, звільнений 02.09.1999 року на підставі постанови Вольнянського районного суду Запорізької області від 01.09.1999 на не відбутий строк 2 місяці 2 дня, згідно ст.5 Закону України «Про амністію» від 16.07.1999 року; 23.03.2000 року Нововоронцівським районним судом Херсонської області за ч.2 ст.140, ч.3 ст.81, ч.3 ст.140, ч.1 ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини майна, звільнений 27.11.2003 року по відбуттю строку покарання;17.06.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст.297 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;16.12.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.121, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.06.2015 року на підставі ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.06.2015 року умовно-достроково, на не відбутий строк 6 місяців 24 дня,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України;

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин, а саме 06.02.2018 року близько 12 години маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з території подвір`я домогосподарства ОСОБА_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив крадіжку 2 велосипедів спортивного типу, а саме марки «Benneto Rock Monster 26» та «Pegasus 24», загальна ринкова вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 0802/2 від 08.02.2018 року, становить 2250 гривень і відповідно 1952 гривень 61 копійку, чим потерпілому ОСОБА_4 заподіяв матеріальних збитків на загальну суму 4202 гривні 61 копійку. У подальшому, ОСОБА_5 із місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Матеріальна шкода, заподіяна потерпілому ОСОБА_4 , становить 4202 гривні 61 копійку, яка відшкодована в повному обсязі шляхом повернення викраденого працівниками поліції.

Під час системного допиту в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_5 в свої поясненнях суду свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню (злочину) визнав повністю, підтвердивши фактичний виклад обставин зазначених в обвинувальному акті, щодо місця, часу та кількості викраденого. Під час системного допиту пояснив суду, що дійсно 06 лютого 2018 року близько 12 години зайшов до двору потерпілого та викрав два спортивних велосипеди , які намагався продати, але в нього не вийшло, і він був затриманий працівниками поліції. Обвинувачений ОСОБА_5 , зазначив суду, що вину визнає повністю, щиро розкаюється в скоєному, шкодує про вчинене, у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_4 , просить суд суворо не карати його.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 , своєї вини, його винність у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , котрий під час судового засідання пояснив суду, що дійсно 06.02.2018 року з його двору було викрадено 2 велосипеди спортивного типу, які викрав ОСОБА_5 , до якого він претензій не має і вибачає його.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільними дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження, зокрема прокурор, обвинувачений та потерпілий вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, зокрема обвинувачений та потерпілий надали до суду відповідні письмові заяви, судовий розгляд кримінального провадження було проведено відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 , та прокурору ОСОБА_3 , що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд системно допитавши обвинуваченого, проаналізувавши норми кримінального закону, вважає, що винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) за встановлених вище у вироку обставин, які також підтверджуються показаннями наданими самим обвинуваченим, що є процесуальним джерелом доказів, і знайшли своє підтвердження безпосередньо у судовому засіданні.

Суд зазначає, що згідно пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» визначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , винний в скоєнні кримінального правопорушення (злочину) середньої тяжкості, за вище вказаних обставин, а саме у вчиненні таємного викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно употерпілого ОСОБА_4 , і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.

Кримінальне правопорушення (злочин) за ч.2 ст. 185 КК України є закінченими з моменту коли ОСОБА_5 , повторно таємно, умисно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно шляхом вільного доступу, і реально мав можливість розпорядитися вище зазначеним чужим майном як своїм власним, що обвинувачений ОСОБА_5 фактично і зробив.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить, із вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, обумовлену тим, що він раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Також суд врахував, що збитки нанесені злочином відшкодовані в ході досудового слідства, позицію потерпілого ОСОБА_4 , який жодних претензій до обвинуваченого не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочину), активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням пом`якшуючих та за відсутності обтяжуючих обставин покарання обвинуваченого, позицію державного обвинувача, суд вважає за можливе і справедливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді арешту на певний строкв межах санкції відповідної частини та статті, так як інша міра покарання, буде недоцільною і не матиме виховного та профілактичного впливу для обвинуваченого.

Перешкод відповідно до вимог ч.3 ст. 60 КК України для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 , даного виду покарання, як арешт на час винесення вироку судом не виявлено.

Таке покарання на думку суду, буде справедливим, співмірним та домірним вчиненому обвинуваченим кримінальному правопорушенню (злочину), необхідне і достатнє для виправлення і соціальної реабілітації обвинуваченого ОСОБА_5 , а також попереджатиме і запобігатиме вчиненню обвинуваченим нових злочинів і в повній мірі відповідатиме меті кримінального покарання.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 , не заявлявся.

Процесуальні витрати на проведення судової трасологічної експертизи № 382 від 12.02.2018 рокув сумі 572 гривні, затрачених експертами Полтавського НДЕКЦ МВС України відповідно до вимог ст. 118-122 КПК України, необхідно стягти з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Питання про речові докази по кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 за ухвалю слідчого судді Котелевського районного суду Полтавської області від 08 лютого 2018 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 17 години 08 лютого 2018 року, то запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою, а в строк відбуття покарання слід зарахувати час перебування його під вартою, а саме з часу затримання в порядку ст. 208 КПК України з 18 годин 30 хвилин 06 лютого 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-
У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання: по ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 (чотири) місяці арешту.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання в порядку ст. 208 КПК України, тобто: з 18 години 30 хвилин 06 лютого 2018 року.

Стягти з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової трасологічної експертизи в сумі 572 гривні.
Речові докази по кримінальному провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме: велосипеди спортивного типу марки «Benneto Rock Monster 26» та «Pegasus 24», які передані під зберігаючу розписку потерпілому ОСОБА_4 , вважати дані речові докази повернутими потерпілому ОСОБА_4 , чоловічі шкіряні ботинки (черевики) чорного кольору, 42 розміру, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області, три фотознімки підошви взуття, які поміщено до полімерного сейфу-пакету Експертної служби МВС № 1833587, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Котелевського ВП ГУНП в Полтавській області,як такі, що не мають ніякої цінності знищити.

Надані прокурором матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті в матеріалах судового провадження.

Вирок може бути оскаржений через Котелевський районний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а засудженому який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Обвинуваченому та прокурору вирок вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити, обвинуваченому, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя