ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1904/17

10 жовтня 2017 року

м.Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000683 від 03 вересня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Костопіль Рівненської області, громадянин України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючий, має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, депутатом ради не являється, урядових нагород та пільг не має, раніше несудимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 03 вересня 2017 року близько 13:00 год., перебуваючи в приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що по АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, що виник раптово, з корисливих мотивів, скориставшись тією обставиною, що ніхто не помічав його дій, викрав з торгового стенду одну пару чоловічих кросівок "Adidas" чорного кольору вартістю 845 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану вище суму.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України, тобто умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

13 вересня 2017 року під час провадження досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні та у підготовчому судовому засіданні попросити вибачення у потерпілого ОСОБА_5 за скоєне кримінальне правопорушення.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме - штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. В угоді визначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України винним себе визнав повністю, попросив вибачення у потерпілого за вчинене ним кримінальне правопорушення та дав згоду на застосування узгодженої сторонами міри покарання. Окрім того, ОСОБА_4 подано суду заяву про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році".

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор у судовому засіданні просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання. Свою позицію прокурор обґрунтовує тим, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене ними покарання для ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.185 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, в ході підготовчого судового засідання, судом встановлено, що обвинувачений та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.

Дослідивши укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 угоду про примирення від 13.09.2017 року, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Враховуючи викладене, наявні підстави для затвердження угоди про примирення.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, та дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Щодо заяви ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році", судом враховується наступне.

Відповідно до ст.92 Конституції України, Законом України оголошується амністія.

Відповідно до п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", постановлено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Закон України "Про амністію у 2016 році" набрав чинності 07 вересня 2017 року.
Протягом 2006-2016 років стосовно ОСОБА_4 амністія або помилування не застосовувались.
На день розгляду справи у суду відсутні відомості щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки.
Враховуючи викладене, судом встановлено, що на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, а отже підпадає під дію п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Відповідно до ч.1 ст.74 Кримінального кодексу України, звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.85 Кримінального кодексу України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.86 Кримінального кодексу України, амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно приписів ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 про застосування відносно нього Закону України "Про амністію у 2016 році" підлягає до задоволення.
Речовий доказ марки "X Disc", типу CD-R, з відеозаписами із камер відеоспостереження магазину "Секонд Взуття", що по вул.Грушевського 27 у м.Костопіль із вище вказаною подією, який прилучено до матеріалів кримінального провадження за №0000683 від 03.09.2017 року як речовий доказ, який залишено на зберіганні в матеріалах вказаного кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Запобіжні заходи не обиралися.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475, 122, 124 КПК України, п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 13 вересня 2017 року про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесяти/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Речовий доказ марки "X Disc", типу CD-R, з відеозаписами із камер відеоспостереження магазину "Секонд Взуття", що по вул.Грушевського 27 у м.Костопіль із вище вказаною подією, який прилучено до матеріалів кримінального провадження за №0000683 від 03.09.2017 року як речовий доказ, який залишено на зберіганні в матеріалах вказаного кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд Рівненської області суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1