АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 11730 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Києва, громадянин України; не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого СПД « ОСОБА_8 », одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ; раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України;

за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представника цивільного позивача ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 та зобов`язано вказаного прокурора усунути виявлені недоліки протягом семи діб з моменту вступу ухвали в законну силу.
Повертаючи даний обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції вмотивував ухвалене рішення тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання висунутого їм обвинувачення, а лише вказівку на те, що вони підозрюються у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.
Крім того, як вказав суд в своїй ухвалі, згідно обвинувального акту ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підозрюються у вчиненні таємного викрадення чужого майна за попередньою змовою між собою із проникненням у приміщення у особливо великих розмірах, однак у порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та п. 3(а) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, у обвинувальному акті не зазначено вказану кваліфікуючу ознаку - проникнення у приміщення. Зазначене робить даний обвинувальний акт незрозумілим в першу чергу для обвинувачених, що як наслідок порушує їх право на захист.
Не погодившись з ухвалою суду прокурор Київської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу, якою повернуто обвинувальний акт прокурору, та постановити нову ухвалу, якою призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0011730 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Прокурор вважає, що зазначені судом підстави для повернення обвинувального акту свідчать про формалізований підхід суду до вирішення питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Стверджує, що у підготовчому засіданні суд позбавлений можливості вирішувати питання про правильність кваліфікації дій інкримінованих кримінальних правопорушень, оскільки це можливо зробити лише за результатами судового розгляду.

На думку прокурора, повернення обвинувального акту з вказаних в ухвалі суду підстав суперечить положенням чинного КПК України, а саме вимогам ст. 314 КПК України. з
Зазначені судомв ухвалі недоліки не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки прокурор у ході судового розгляду не позбавлений можливості, відповідно до вимог ст. 338 КПК України,змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, склавши новий обвинувальний акт.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,захисника ОСОБА_10 , представника цивільного позивача ОСОБА_11 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст. 291 КПК України, відповідно до п. 5 ч. 2 якої, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вищенаведених вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, що є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.
Не спростовані прокурором і посилання суду на те, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення йдеться про проникнення ОСОБА_7 , за наданими ОСОБА_6 порадами, шляхом підбору ключа, до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , а при правовій кваліфікації інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення за ч.5 ст.185 КК України, відсутнє посилання на кваліфікуючу ознаку проникнення до приміщення.
Отже, доводи апелянта про те, що в даному випадку судове рішення прийняте з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону нічим не підтверджені та взагалі не вмотивовані.
Таким чином, на думку колегії суддів, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 унеможливлює розгляд обвинувального акта у суді, оскільки саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Крім цього, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення порушує право ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на захист, що прямо випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Абрамян проти Росії (рішення від 09.10.2008), згідно якого "у тексті підпункту а п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення"
Виходячи з викладеного, в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 січня 2018 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,повернуто прокурору Київської місцевої прокуратури №1 та зобов`язано прокурора Київської місцевої прокуратури №1 усунути виявлені недоліки протягом семи діб з моменту вступу ухвали в законну силу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/825/2018
Категорія: ч.5 ст. 185 КПК України
Суддя у суді першої інстанції ОСОБА_12
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1