АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 07 вересня 2017 року, про повернення прокурору Черкаської місцевої прокуратури обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0003249 від 14.04.2017 року, та клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою, відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасником бойових дій, інвалідом, депутатом, ліквідатором наслідків аварії ЧАЕС не являється, раніше судимого: 02.03.2010 року Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.104 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 07.05.2012 року Соснівським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України, до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України, приєднано 1 місяць по вироку Соснівського районного суду від 02.03.2010 року і визначено остаточно міру покарання 4 р. 1 місяць; 26.11.2014 року Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.2 ст.185 КК України, до 2-років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано частково не відбуте покарання у вигляді 2 місяців позбавлення волі за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 07.05.2012 року та визначено остаточну міру покарання у вигляді 2 р. 2 місяців. Звільнений 15.07.2016 року, у зв`язку з відбуванням строку покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.125, ч.1 ст.263, ч.1 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 07.09.2017 року обвинувальний акт, який затверджено 19.08.2017 року у кримінальному провадженні №0003249 по обвинуваченню ОСОБА_11 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296, ч.1 ст.125, ч.1 ст.263, ч.1 ст.121 КК України, повернуто прокурору Черкаської місцевої прокуратури, як такий що не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

На її обґрунтування місцевий суд послався на те, що в обвинувальному акті не зазначено, які саме тілесні ушкодження були нанесені обвинуваченим ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_7 , їх кількість та розташування, не наведені докладні деталі вчиненого кримінального правопорушення, а лише коротко встановлені та викладені фактичні обставини кримінального провадження. Крім того, суддею звернуто увагу на те, що захисником та обвинуваченим заперечується факт належного виконання органом досудового розслідування вимог ст.290 КПК України відповідно до якої прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування і вручити підозрюваному та його захиснику під розписку копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, чого зроблено не було.

Не погодившись з указаною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 07 вересня 2017 року скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідності висновку суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою направити кримінальне провадження для розгляду в суді першої інстанції на стадії підготовчого судового засідання. Зазначає, що в обвинувальному акті зазначено всі фактичні обставини, що мають значення для справи: вказано механізми нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначено їх вид, а також здійснено посилання на висновки експертів. Щодо розташування тілесних ушкоджень спричинені потерпілому, то зазначені дані вказані у висновку експерта не є предметом дослідження під час підготовчого судового засідання. Апелянт не погоджується і з твердженням суду першої інстанції щодо невиконання органом досудового розслідування вимог ст.290 КПК України, оскільки в матеріалах справи міститься розписка підозрюваного та його захисника. Крім того вказує, що ухвала про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_11 не відповідає вимогам ст.372 КПК України. Так всупереч п.1 ч.1 ст.372 КПК України у вступній частині ухвали суду не зазначено дату, місце народження та місце проживання обвинуваченого.

Ухвалою колегії суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області від 20.10.2017 року частково задоволено клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_13 , продовжено застосування обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 30 днів, а саме до 18 листопада 2017 року включно.

Разом з тим, до апеляційного суду 15.11.2017 року надійшло клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_13 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 на 60 діб. Прокурор вказує на необхідність продовження запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, існують на даний час, так обвинувачений ОСОБА_11 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність, а застосування більш м?якого запобіжного заходу не забезпечить його належної поведінки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18.11.2017 року закінчується строк тримання під вартою, визначений обвинуваченому ОСОБА_11 ухвалою колегією суддів апеляційного суду від 20.10.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримку апеляційної скарги та клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_11 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечили проти задоволення, як апеляційної скарги так і клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою, думку потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які щодо апеляційної скарги та клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_11 поклалися на розсуд суду; вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_11 , колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора на ухвалу суду про повернення обвинувального акту прокурору підлягає до задоволення, а клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_11 частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції незаконно повернув обвинувальний акт прокурору в порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, а висновки суду про порушення органами досудового розслідування вимог ст.291 КПК України є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Стаття 291 КПК України визначає вичерпний перелік обов`язкових відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

Колегія суддів критично оцінює висновки суду першої інстанції, щодо неконкретності висунутого ОСОБА_11 обвинувачення, оскільки у обвинувальному акті чітко викладені фактичні обставини справи та суть обвинувачення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Зокрема, суд посилається на нечітке викладення обвинувачення в частині нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_7 . Однак, колегією суддів встановлено, що в обвинувальному акті вказано механізми нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначено їх вид, а також здійснено посилання на висновки експертів. Щодо відомостей про розташування тілесних ушкоджень спричинених потерпілому, то вони містяться у висновку експерта та на час підготовчого судового засідання не є предметом дослідження.

Інші висновки суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України не є підставами у розумінні ст.291 КПК України для повернення обвинувального акту прокурору.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 року з поправками, внесеними відповідно до положень Протоколу 11 з Протоколами 1,4,6,7 від 16.05.2004 року, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Колегія суддів приходить до висновку, що повернення даного обвинувального акту суперечить принципу розумності строків судового розгляду та, як наслідок, порушує права обвинуваченого ОСОБА_11 , передбачені ст.14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права 1966 року, а саме бути судимим без невиправданої затримки (підпункт «с» п.3).

За таких обставин, колегія суддів враховує дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, та вважає, що повернення обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, яке тривалий час не може бути розглянуте по суті, призведе до затягування строків розгляду кримінального провадження.

Відповідно п.п. 2,3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді першої інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи вище вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.125, ч.1 ст.263, ч.1 ст.121 КК України підлягає поверненню прокурору для усунення виявлених недоліків.

За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною і необґрунтованою, а доводи апеляційної скарги прокурора такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_13 про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_11 з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Щодо розгляду клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по суті, колегія суддів вбачає наступне.

На думку колегії суддів, за матеріалами кримінального провадження ОСОБА_11 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в тому числі тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.

Колегія суддів певною мірою погоджується з позицією прокурора щодо наявності окремих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризиків можливого переховування обвинуваченого від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення інших злочинів та перешкоджання розслідуванню у кримінальному провадженні іншим чином.

Однак вбачає, що ймовірність такої процесуальної поведінки обвинуваченого не є досить значною, за місцем проживання скарг на нього не надходило, має батьків пенсійного віку, які потребують його допомоги, а потерпілі не наполягають на продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_11 .

При цьому колегія суддів особливо звертає увагу на те, що в клопотанні про продовження строку тримання під вартою прокурором не наведені додаткові дані про окремі ризики, які зумовлюють необхідність подальшого тримання особи під вартою, адже цей вид запобіжного заходу є найсуворіший.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що тяжкість злочину, у якому підозрюється особа, не може бути єдиною достатньою підставою для тримання особи під вартою, а при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою особи недостатньо констатації лише того, що раніше існуючі ризики залишаються актуальними. Зокрема про це вказує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року, «Харченко проти України» від 10.02.2011 року та інші.

Враховуючи це колегія суддів вбачає, що на даний час вказаним вище ризикам дієво може запобігти такий запобіжний захід як домашній арешт. При цьому колегія суддів вбачає доцільним покласти на час домашнього арешту на обвинуваченого ОСОБА_11 ряд обов`язків, які сприятимуть його належній поведінці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 181, 183, 184, 193, 194, 199, 419, 331, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 задовольнити, а ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 07 вересня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0003249 від 14.04.2017 року про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.125, ч.1 ст.263, ч.1 ст.121 КК України, повернуто прокурору Черкаської місцевої прокуратури для усунення недоліків, що зазначені в мотивувальній частині цієї ухвали скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Клопотання прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_13 задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов?язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :