1Справа № 335/2180/18 1-кс/335/1486/2018
УХВАЛА
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено здійснення вказаним ФОП оптової торгівлі продуктами харчування за готівкові кошти без оформлення відповідних документів, проведення безтоварних операцій з реалізації ТМЦ підприємствам, які мають ознаки фіктивності у період з 01.09.2015 по 31.12.2016, внаслідок чого занизив об`єкт оподаткування та ухилився від сплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 2,4 млн.грн., податку на додану вартість на суму понад 3,5 млн.грн., що підтверджується матеріалами аналітичного дослідження. Також органом досудового розслідування встановлено причетність ФОП ОСОБА_5 до діяльності «конвертаційного центру». Орган досудового розслідування має достатні підстави вважати, що у діях вказаного ФОП наявний склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України. Остаточну суму завданих державі збитків можливо визначити лише шляхом проведення документальної перевірки в рамках кримінального провадження.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 9, 93 КПК України, ст. 78 Податкового кодексу України, просив слідчого суддю призначити документальну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання податкового законодавства, у т.ч. щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на прибуток та податку на додану вартість, а також дотримання валютного та іншого податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, проведення перевірки доручити фахівцям ГУ ДФС у Запорізькій області.
У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити.
Представник ФОП ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки законні підстави для призначення перевірки слідчим суддею відсутні.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно із ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого та прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як передбачено ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (п. 75.1. ст. 75 ПК України).
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (п.п. 75.1.2. п. 75.1 ст. 75 ПК України).
Статтею 78 ПК України передбачено порядок проведення документальних позапланових перевірок та підстави, за яких такі перевірки проводяться. Зокрема, як зазначено у п. 78.1.11. та п. 78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності отриманого судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.
Відповідно до приписів п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 408 від 13.08.2014 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», надання дозволу на проведення перевірок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців не потребується у разі, коли такі перевірки проводяться за рішенням суду, на вимогу службових осіб у випадках, передбачених КПК України.
Між тим, жодна стаття КПК України не наділяє слідчих або прокурорів повноваженнями звертатися до слідчих суддів із клопотаннями про призначення податкових перевірок, і жодне положення КПК не містить процедури їх призначення.
Клопотання слідчого не містить конкретизації норми КПК України, за якою було б регламентовано необхідність проведення перевірки, про яку вказує слідчий, у даному кримінальному провадженні.
Призначення документальної позапланової перевірки не є ні слідчою (розшуковою) дією, ні негласною слідчою (розшуковою) дією, ні заходом забезпечення кримінального провадження, з клопотаннями про проведення яких слідчий вправі звертатися до слідчого судді.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено наявність на даний час як правових, так і документально обґрунтованих підстав для призначення перевірки, вказаної у клопотанні, у зв`язку з чим клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 3, 7, 9, 40, 91-93, 132, 223, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 30 березня 2018 р.

Повний текст ухвали оголошено 3 квітня 2018 р. о 08:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1