Справа № 644/ 6545 /17
н/п 1-в/644/ 814 /17

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2017 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Харкові заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останні рази: 26.12.2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі; засудженого 08.06.2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.12.2014 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.01.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 10.04.2015 року по 12.07.2015 року включно, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, із співвідношення одному дню попереднього ув`язнення дорівнює два дні позбавлення волі, початок строку відбування покарання 10.04.2015 року, кінець строку відбування покарання 07.07.2019 року, про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році», -

В С Т А Н О В И В:
До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_4 про застосування п. (Г) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», від 22.12.2016 року № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 року.

Засуджений в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував з тих підстав, що засуджений має більше двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд вислухавши думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ ХВК №43, призначене на підставі вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від08.06.2015 року яким йому за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26.12.2014 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до матеріалів особової справи, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий: 1) 25.03.1993 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 24.11.1994 р. з Кременьчукської ВК Полтавської області на підставі п. «А» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 18.08.1994 року; 2) 03.09.1997 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 3 ст. 140, 14 КК України (в редакції 1960 року) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 27.01.2001 р. з Суходольскої ВК Луганської області на підставі ухвали Краснодонського міського суду Луганської області від 25.01.2001 р. на підставі ст. 52 КК України умовно-достроково, не відбутий термін 8 місяців 15 днів; 3) 15.02.2003 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 4) 30.09.2003 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 5) 11.05.2006 року Калінінським районним судом м. Горлівки за ст. 391 КК України із застосуванням 71 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі; звільнений 18.05.2007 р. з Стрижавської ВК Вінницької області за відбуттям строку покарання; 6) 10.07.2008 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 7) 13.11.2008 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 12.03.2014р. з Селидівської ВК Донецької області за відбуттям строку покарання; 8) 26.12.2014 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Таким чином, ОСОБА_4 в силу ст. ст. 12, 89 КК України має більше двох судимостей за скоєння умисних тяжких злочинів, які не зняті та не погашені в установленому законом порядку (ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України).

Згідно п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Згідно ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Згідно ч. 2 вказаної статті, судимість має правове значення в разі вчинення нового злочину, а також в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до положень вказаної статті, строки і правові наслідки судимості визначаються окремо щодо кожного злочину. При вчиненні кількох злочинів, судимість виникає щодо кожного із них, тобто особа може мати одночасно кілька судимостей. При цьому вони можуть відрізнятися за тривалістю і правовим змістом.

Відповідно до п. 8 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Згідно ч. 1 ст. 90 КК України, строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного та додаткового покарання.

Згідно ч. 5 вказаної статті, якщо особа, що відбула покарання до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 не є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на час розгляду клопотання має більше двох непогашених судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 9, ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», ст. ст. 3, 4, 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд -

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 діб з дня проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова.

Суддя: ОСОБА_1