Провадження №: 1-кп/752/200/17
В И Р О К
Іменем України
06.12.2017 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, який не працює, із середньою освітою, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 29.02.2016 року, приблизно о 13.00 год., перебуваючи на стадіоні поблизу буд.17/25 по вул.Жуковського в м.Києві вирішив вчинити примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я. З цією метою, він за вказаною адресою в підїзді №4 на п`ятому поверсі підійшов до ОСОБА_5 та наказав повернути грошові кошти в розмірі 2000 грн., що були надані в борг в грудні 2015 року, на що останній повідомив, що на даний час в нього коштів не має. В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме наніс йому удари кулаком в область грудної клітини та обличчя. Після цього обвинувачений ОСОБА_3 наказав ОСОБА_5 віддати мобільний телефон «Самсунг», вартістю 1000 грн. в рахунок неповернутого боргу. Після отримання вказаного телефону ОСОБА_3 місце вчинення злочину залишив.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч. 2 ст. 355 КК України, а саме у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 після розяснення суті обвинувачення, визнавши себе виннима, підтвердив вищезазначені обставини. Щиро розкаявся та пояснив, що він в грудні 2015 року надав у борг ОСОБА_5 2000 грн. 29.02.2016 року, приблизно о 13.00 год., перебуваючи на стадіоні поблизу буд.17/25 по вул.Жуковського в м.Києві вирішив примусити до виконання цивільно-правових зобов`язань ОСОБА_5 . З цією метою, він за вказаною адресою в підїзді №4 на п`ятому поверсі підійшов до ОСОБА_5 та наказав повернути грошові кошти в розмірі 2000 грн., на що останній повідомив, що на даний час в нього коштів не має. В подальшому він наніс ОСОБА_5 удари кулаком в область грудної клітини та обличчя. Після цього наказав віддати мобільний телефон «Самсунг» в рахунок неповернутого боргу. Після отримання вказаного телефону місце вчинення злочину залишив.
Наявні в справі докази його винуватості він не оспорює.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочин, передбачений ч.2 ст.355КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини, які помякшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, задовільно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченої, обставини, що помякшують покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 355 КК України, у виді позбавлення волі.
В той же час, суд, враховуючи заяву ОСОБА_3 , вважає за необхідне звільнити засудженого від відбування покарання на підставі п. в ст.1 Закону України « Про амністію у 2016 році», як такого, що засуджується за вчинення злочину середньої тяжкості та на день набрання чинності цим Законом має на утриманні дитину, якій не виповнилося 18 років, а саме доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 16.11.2016 року), відносно якого не позбавлений батьківських прав.
Судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.355 КК України, у зв`язку із застосуванням до нього п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1