Справа № 308/8863/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000060 - старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про обрання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українця, уродженця м.Хуст Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:

22 березня 2017 року слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060.

Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР став рапорт старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 про виявлення ознак кримінального правопорушення в ході проведення оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно-розшукової справи категорії «Захист» №1005216 від 17.11.2016.

04 травня 2017 року слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096.

Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР став рапорт оперуповноваженого УКР ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про виявлення ознак кримінального правопорушення в ході проведення оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно-розшукової справи категорії «Захист» №1005216 від 17.11.2016.

21 квітня 2017 року слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087.

Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР став рапорт оперуповноваженого УКР ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про виявлення ознак кримінального правопорушення в ході проведення оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно-розшукової справи категорії «Захист» №1005216 від 17.11.2016.

30.06.2017 матеріали досудових розслідувань №0000060, №0000087 та№0000096 об`єднані в одне провадження за №0000060.

Досудовим розслідуванням встановлено, що непрацюючий мешканець міста Хуст, Закарпатської області ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, діючи умисно, незаконно, з метою збуту, за попередньою змовою із ОСОБА_9 придбав кристалічну речовину світло-жовтого кольору загальною вагою 0,3815 грама, в якій міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено метамфетамін в загальній кількості 0,1038 грама, в розфасованих двох безбарвних, прозорих полімерних пакетах, відповідно масою 0,1981 грама та 0, 1834 грама. Після чого, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії направлені на незаконне збагачення шляхом збуту психотропних речовин, умисно, незаконно, з метою збуту, зберігав дану речовину при собі приблизно до 17 години 58 хвилин 21 березня 2017 року.

В подальшому ОСОБА_9 діючи у попередній змові із ОСОБА_5 , в його присутності знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно, незаконно, з корисливих мотивів, вищевказану кристалічну речовину світло-жовтого кольору, яка містить психотропну речовину метамфетамін, розфасовану у двох прозорих полімерних пакетах вагою 0,1981 грама та 0,1834 грама, збув ОСОБА_10 , якого залучено до проведення оперативно-розшукового заходу - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки в рамках , за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 1000 гривень.

Згідно висновку експерта №6/181 від 04.0.2017 - надані на експертизу кристалічні речовини світло-жовтого кольору у двох безбарвних, прозорих полімерних пакетах містять психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Загальна маса метамфетаміну у досліджуваних кристалічних речовинах світло-жовтого кольору складає 0,1038 грама.

Крім цього, ОСОБА_5 діючи у попередній змові із ОСОБА_9 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, умисно, незаконно, з метою збуту, придбали кристалічну речовину світло-жовтого кольору загальною вагою 0,3922 грама, в якій міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено метамфетамін в загальній кількості 0,0571 грама, в розфасованих двох безбарвних, прозорих полімерних пакетах, відповідно масою 0,2011 грама та 0, 1911 грама. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, умисно, незаконно, з метою збуту, зберігав при собі приблизно до 17 години 52 хвилин 20 квітня 2017 року.

В подальшому, ОСОБА_5 знаходячись у дворі будинку №24 по вулиці Івасюка Володимира в м.Хуст, разом із ОСОБА_9 умисно, незаконно, з корисливих мотивів, вищевказану кристалічну речовину світло-жовтого кольору, яка містить психотропну речовину метамфетамін, розфасовану у двох прозорих полімерних пакетах вагою 0,2011 грама та 0,1911 грама, збув ОСОБА_10 , якого залучено до проведення оперативно-розшукового заходу - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки в рамках , за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 1000 гривень.

Згідно висновку експерта №6/262 від 17.05.2017 - надані на експертизу кристалічні речовини світло-жовтого кольору у двох безбарвних, прозорих полімерних пакетах містять психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін. Загальна маса метамфетаміну у досліджуваних кристалічних речовинах світло-жовтого кольору складає 0,0571 грама.

09.09.2017 о 19 годині 25 хвилин ОСОБА_5 , відповідно до ст.208 КПК України затримано за під підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

10.09.2017 стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, одруженому, непрацюючому раніше не судимому, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, а також незаконний збут психотропних речовин, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом проведення аудіо-, відео контролю особи від 10.05.2017 проведеного в рамках ОРС; постановою про проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 від 16.03.2017; Протоколом огляду грошових коштів від 20.04.2017; Протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів; Протоколом про результатами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 20.04.2017; висновком експерта №6/2562 від 17.05.2017; висновком експерта №6/181 від 04.04.2017; протоколами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_9 від 03.04.2017; постановою про проведення оперативної закупки в ОСОБА_9 від 16.03.2017 протоколу огляду грошових коштів; протоколом огляду покупця та вручення йому грошових коштів від 21.03.2017 протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 21.03.2017; протоколом проведення аудіо-відеоконтролю від 06.04.2017; протоколом обшуку від 09.09.2017 за адресою АДРЕСА_2 .

Слідчий в клопотанні зазначає, що злочин передбачений ч.2 ст. 307 КК України є умисним тяжким кваліфікованим злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.

У даному випадку слід згадати рішення Європейського суду з прав людини у справі Лабита проти Італії від 06 квітня 2000 року, згідно якої тримання підозрюваного під вартою на початку розслідування може бути обґрунтовано лише показаннями свідків, потерпілих. Крім цього, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро-Браво проти Італії від 14.03.1984 року: затримання і тримання під вартою особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою.

Слідчий вказує на те, що під час досудового розслідування важливим також є і захист потерпілих та свідків. Ця підстава гостро існує саме на цій, стадії провадження, оскільки слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Згідно справи ОСОБА_11 проти Франціїї від 23.09.1998 року, ризики, в тому числі тиск на свідків, потерпілих, безумовно, пов`язані з особою та випливали із його поведінки в процесі розслідування, що виправдовує тримання її під вартою на ранніх стадіях процесу.

На підставі викладеного та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи, що підозрюваний ніде не працює, що дає підстави вважати що він може вчинити інший умисний злочин, а також враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України, який відноситься до категорії тяжких та за який Кримінальним Кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна та приймаючи до уваги, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, аніж тримання під вартою не зможе запобігти наведеним вище ризикам.

З урахуванням наведеного, слідчий у клопотанні просить застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 у судовому засіданні враховуючи особу підозрюваного просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки останній не має наміру ухилятися від органу досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу внесеного клопотання, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку:

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом проведення аудіо-, відео контролю особи від 10.05.2017 проведеного в рамках ОРС; постановою про проведення оперативної закупки у ОСОБА_5 від 16.03.2017; Протоколом огляду грошових коштів від 20.04.2017; Протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів; Протоколом про результатами контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 20.04.2017; висновком експерта №6/2562 від 17.05.2017; висновком експерта №6/181 від 04.04.2017; протоколами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_9 від 03.04.2017; постановою про проведення оперативної закупки в ОСОБА_9 від 16.03.2017 протоколу огляду грошових коштів; протоколом огляду покупця та вручення йому грошових коштів від 21.03.2017 протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 21.03.2017; протоколом проведення аудіо-відеоконтролю від 06.04.2017; протоколом обшуку від 09.09.2017 за адресою АДРЕСА_2 .

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Посилання захисника на відсутність обґрунтованої підозри слідчий суддя не може взяти до уваги, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів і за яке йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, також приймає до уваги, що на даний час в Хустському районному суді перебуває на розгляді кримінальне правопорушення, у вчинення якого підозрюється ОСОБА_5 за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.3 ст.289, ч.3 ст.185 КК України. Вказані обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, шляхом незаконного впливу на потерпілого та свідків вчиненого кримінального правопорушення, вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

До того ж, крім наявності вказаних ризику, суд також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_5 ніде не працює, не має постійного джерела доходу, його майновий стан є незадовільний, і, відповідно, відсутні міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя враховує, що підозрюваний хворіє цукровим діабетом, є інвалідом 3 групи, та хворіє на хронічний вірусний гепатит «С». Разом з тим, слідчому судді не надано в судовому засіданні доказів, що вказані захворювання на даний час не дають підстав вважати, що підозрювана особа не може утримуватися під вартою.

Крім того, підозрюваний та його захисник не позбавлені права звернутися до медичної частини СІЗО з відповідним клопотанням про надання консультації вузьких спеціалістів, щодо обстеження та визначення тактики лікування особи, в рамках відомчого Наказу МВС України, МЮ України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012р. «Про порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», зареєстрованого в МЮ України 10.02.2012р. за №212/20525.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи його майновий та сімейний стан, відсутність постійного місця роботи, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_5 , достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для нього, передбачений цим Кодексом, - становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 80000 ( вісімдесят тисяч) грн.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000060 - старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 05 листопада 2017 року.

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання 19 год. 15 хв. 09 вересня 2017 року.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків передбачених цим Кодексом, - в розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80000 ( вісімдесят тисяч) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1