Справа № 405/3304/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4 ,

потерпілий: ОСОБА_5

обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005162 від 05.05.2017 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.10.2017 року обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 10.12.2017 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В судовому засіданні постало питання щодо доцільності перебування обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою.

В судовому засіданні прокурор вказав на необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що ризики застосування запобіжного заходу тримання під вартою не відпали, обвинувачені можуть ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заперечили проти продовження строку тримання під вартою, зазначили, що ризики відсутні, просять змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до висновку про доцільність продовження тримання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд бере до уваги вимоги Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини.

Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ від 06.04.2000 р. у справі «Лабіта проти Італії»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років із конфіскацією майна. Наведене свідчить про наявність ризику, встановленого ст. 177 КПК України, а саме: можливість ухилення від явки до суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не одружені, не працюють, раніше судимі, обвинувачуються у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наведене свідчить про наявність ризику, а саме: можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистою свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема правовим позиціям, викладеним в рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України».

Таким чином, з метою виконання обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою строком на 60 днів, тобто до 01 лютого 2018 року, так як більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст. 331 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів до 01 лютого 2018 року до 12:30 год.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 60 днів до 01 лютого 2018 року до 12:30 год.

Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницька установа виконання покарань (№14)».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8