Номер провадження: 11-кп/785/363/18
Номер справи місцевого суду: 520/7156/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скаргипрокуроравідділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на вирок Київськогорайонного суду м. Одеси від 24.10.2016 року у кримінальному провадженні №0000504, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.12.2012 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Квед-Чхороцку, Чхороцкуського району, Грузія, грузина, без громадянства, з середньою освітою, не одруженого, у відповідності до ст.89 КК України, не маючого судимостей, не зареєстрованого, працював водієм ПП «Шиншила», проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування ОСОБА_12 зараховано строк його попереднього ув`язнення в період з 20.04.2015 року по 24.10.2016 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Оскільки строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 перевищує строк призначеного йому покарання, обвинувачений вироком суду був звільнений з-під варти в залі суду, а застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання.

Вироком з обвинуваченого ОСОБА_9 солідарно із засудженими раніше за вироком Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2010 року ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 стягнуто спричинену потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі 36 204 гривні. Також з обвинуваченого ОСОБА_9 стягнуто моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_10 та 77 201 гривня - на користь потерпілої ОСОБА_11 ,

встановив:
що вищевказаним вироком ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за вчинення умисних злочинів за таких обставин.

ОСОБА_13 (відносно якого, та інших вказаних членів організованой групи постановлені вироки Київським районним судом м.Одеси), володіючи якостями лідера, сильним, жорстким характером, хорошими організаторськими здібностями, з корисливих мотивів, переслідуючи мету безпосереднього вчинення особливо тяжких злочинів - грабежів, розбоїв і шахрайства, у вересні 2002 року створив і очолив організовану злочинну групу, в яку також, в якості її учасників, в різний час, починаючи з вересня 2002 року, увійшли: ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та інші невстановлені слідством особи. Вказана організована злочинна група функціонувала з вересня 2002 року по травень 2007 року.Члени очолюваної керованої ОСОБА_13 злочинної групи, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та інші невстановлені слідством особи, спільно з ним в період з вересня 2002 року по 17 квітня 2007 року на території м. Одеси, Одеській та Київській областях здійснили в різному складі грабежі, розбійні напади.

Так, на початку 2007 року, точна дата і час слідством не встановлені, ОСОБА_27 вступив у попередню змову з членами організованої злочинної групи ОСОБА_14 ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном. ОСОБА_15 вибрав об`єктом для нападу сім`ю ОСОБА_10 , з якою був знайомий раніше і яка проживала в будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_18 згідно відведеної ролі залучив для здійснення нападу ОСОБА_9 .

В кінці січня 2007 року ОСОБА_13 і ОСОБА_14 склали план нападу на родину ОСОБА_10 , до якого ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_15 , і розподілили ролі між собою.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна 29.01.2007 року близько 21.00 години, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 на автомобілі «FordEscort»,д/н НОМЕР_1 , а ОСОБА_16 і ОСОБА_15 - на автомобілі марки «MitsubishiGalant»,д/н НОМЕР_2 , прибули до кафе «За кермом», розташованому на трасі «Одеса-Київ» в м. Одесі по вул. Ленінградське шосе, 1/5. Залишивши автомобілі біля кафе «За кермом» ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_29 і ОСОБА_15 прибули пішки до будинку АДРЕСА_3 , звідки добре проглядався будинок ОСОБА_10 і стали здійснювати стеження за будинком.

Діючи згідно розробленого плану, ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , підійшли до двору будинку АДРЕСА_2 і закинули через огорожу в двір заздалегідь приготований м`ясний фарш, в який змішали таблетки «Аміназин», тим самим приспали собаку та знешкодили перешкоду для вчинення злочину.

Після чого, ОСОБА_14 і ОСОБА_15 поїхали за ОСОБА_9 , а ОСОБА_13 і ОСОБА_16 продовжували здійснювати стеження за будинком.29.01.2007 року близько 23 години 40 хвилин ОСОБА_9 і ОСОБА_14 прибули до будинку АДРЕСА_3 , де їх чекали ОСОБА_13 і ОСОБА_16 .

ОСОБА_15 за належною йому роллю продовжував перебувати біля кафе «За кермом», розташованому по вул. Ленінградському шосе, 1/5 в м. Одесі біля автомобілів«FordEscort», д/н НОМЕР_1 , та «MitsubishiGalant», д/н НОМЕР_2 , і чекати спільників, щоб після скоєння нападу оперативно вивезти всіх з місця скоєння злочину.

ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 прибули до забору двору будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_13 за допомогою плоскогубців перекусив в паркані сітку, від чого утворився отвір, і стали чекати поки родина ОСОБА_30 засне.

30.01.2007 року, близько 03:00 години, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , надівши кожен на голову заздалегідь приготовлені маски з прорізами для очей чорного кольору, виготовлені з жіночих колготок, одягнувши на руки заздалегідь приготовані рукавички, і взявши наперед приготовані мотузки білизняні білого кольору по два відрізки кожен, проникли на територію двору будинку АДРЕСА_2 , де за допомогою драбини через вікно на другому поверсі проникли в середину будинку. Перебуваючи всередині будинку, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_31 забігли в кімнату, де знаходився ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та з метою придушення волі та можливого опору з боку останніх накинулися на них та із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя і здоров`я потерпілих, зв`язали їм руки і ноги мотузкою, після чого з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я, стали вимагати від потерпілих вказати місце, де знаходяться гроші.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , сприйнявши дану погрозу реальною, виконали їх вимогу.

Одночасно з цим, ОСОБА_32 спільно з ОСОБА_16 , утримували в кімнаті матір потерпілої - ОСОБА_33 , не даючи останній вийти в коридор і спостерігати за подіями.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 заволоділи майном, що належить ОСОБА_10 і ОСОБА_11 на загальну суму 36 204 гривень, після чого з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Крім того, на початку березня 2007 року ОСОБА_13 вступив у попередню змову з членами організованої злочинної групи ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_15 , спрямовану на напад з метою заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах та розподілили ролі між собою. Згідно відведеної ролі, ОСОБА_24 обрав об`єктом для нападу сім`ю ОСОБА_34 , з якою перебував у родинних відносинах і яка проживала в приватному будинку АДРЕСА_4 , про що повідомив своїм спільникам, попередньо встановивши, що у ОСОБА_34 є велика сума грошей, які вона зберігає в будинку, де проживає спільно з чоловіком ОСОБА_35 , сином ОСОБА_36 і малолітнім сином ОСОБА_37 .

ОСОБА_18 залучив для здійснення нападу членів злочинної групи - ОСОБА_9 та ОСОБА_38 .

У середині березня 2007 року ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 склали план нападу на родину ОСОБА_34 , в який присвятили ОСОБА_39 і ОСОБА_9 , які дали свою згоду на вчинення нападу.

23 березня 2007 року, приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_15 і ОСОБА_40 на автомобілі «MitsubishiGalant», д/н НОМЕР_2 , прибули на 10 ст. Великого Фонтану в м. Одесі і залишили автомобіль недалеко від будинку АДРЕСА_4 , після чого підійшли до тильної сторони будинку, де їх чекали ОСОБА_13 і ОСОБА_16 і стали чекати поки родина ОСОБА_34 ляже спати.

24 березня 2007 року,приблизно о 02:00 годині, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_31 , ОСОБА_15 , ОСОБА_40 , надівши на голову заздалегідь підготовлені жіночі колготки з прорізами для очей, а також рукавички, проникли до будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_13 , де в спальних кімнатах на 3 поверсі напали на ОСОБА_41 , ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , із застосування насильства, яке не було небезпечним в момент спричинення,та з метою придушення волі та можливого опорузв`язалимотузкою руки і ноги потерпілих.

Після ОСОБА_44 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_31 , ОСОБА_15 і ОСОБА_40 відкрито заволоділи майном ОСОБА_34 , ОСОБА_43 та ОСОБА_41 на загальну суму 130 446, 68 гривень, що є особливо великим розміром, після чого з місця скоєння злочину зникли та викраденим розпорядилися на свій розсуд.

На даний вирок прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильність їх кваліфікації, вказує, що вважає вирок незаконним у зв`язку з м`якістю призначеного покарання, просить його скасувати і постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд дійшов вірного висновку про можливість застосування до ОСОБА_9 вимог ст.69 КК України, однак призначив обвинуваченому покарання, вдвічі менше від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст.187 КК України. Призначення такого покарання за такий злочин, попри відсутність у чинному кримінальному законодавстві відповідної заборони, прокурор вважає недопустимим, оскільки воно суперечить засадам диференціації кримінальної відповідальності, рівності громадян перед законом і судом, а також меті покарання, закріпленій у ст.50 КК України.

У своїй апеляційній скарзі потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , також не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильності їх кваліфікації, вказують, що вважають вирок незаконним у зв`язку з надмірною м`якістю призначеного покарання, просять вирок змінити, призначивши ОСОБА_9 покарання, співрозмірне ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, а також задовольнити заявлений потерпілими цивільний позов у повному обсязі.

Потерпілі обґрунтовують вимоги своєї апеляційної скарги тим, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував обставини справи, а саме - здійснення злочину в тому числі відносно похилої особи, а саме - матері ОСОБА_11 - ОСОБА_45 , якій на момент вчинення злочину було 85 років. Також потерпілі зазначають, що суд помилково визнав обставинами, що пом`якшують покарання, сприяння розкриттю злочину, наявність постійного місця проживання та роботи, оскільки усі члени злочинної групи, в тому числі ОСОБА_9 , перебували в розшуку в період з 2002 року по 2015 рік, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений є особою без громадянства та не зареєстрований на території України, а посилання на характеристику з місця роботи є безпідставним, оскільки роботодавцем порушені вимоги п.5 ст.53 Закону України "Про зайнятість населення", оскільки ним застосована праця особи без громадянства без відповідного дозволу. Крім того, з моменту вчинення злочину і до теперішнього часу ОСОБА_9 не виявляв бажання добровільно відшкодувати заподіяну шкоду.

Потерпілі зазначають, що суд безпідставно не задовольнив їх цивільний позов в повному обсязі, оскільки незаконно керувався цінами та курсом долара США станом на 2007 рік.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 та ОСОБА_48 були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим апеляційний суд, з урахуванням думки інших учасників судового розгляду, вважає за можливе розглянути апеляційні скарги без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілих і просив їх задовольнити; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг і просили залишити оскаржуваний вирок без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку про таке.

Розгляд справи судом першої проведено відповідно до вимог ч. 3 ст.349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону, апеляційним судом не встановлено (т.2, а.с.45-51, 70-75).

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильність їх кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюються, тому не перевіряються апеляційним судом.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких одне з завдань - це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно зі ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно зі ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до вимог чинного законодавства, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог закону.

Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції у вироку зазначив, що враховує усі передбачені ст.65 КК України обставини.

При цьому у вироку вказано, що суд не встановив обставин, які обтяжують покарання, а обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого ОСОБА_9 , його роль та ступінь участі у вчиненні інкримінованих йому злочинів, термін, який сплив з часу вчинення злочинів, тривалість тримання під вартою, відсутність судимостей в силу ст.69 КК України, наявність постійного місця проживання та роботи, за якими він позитивно характеризується.

Суд першої інстанції визнав вищевказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, у зв`язку з чим дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст.187 КК України, і обмежився вже відбутим строком - 3 роки позбавлення волі.

Переглядаючи вирок в межах апеляційних скарг прокурора та потерпілих, апеляційний суд частково погоджується з висновком суду першої інстанції щодо можливості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 із застосуванням ст.69 КК України, однак вважає, що призначене судом покарання не може в повній мірі забезпечити виправлення і перевиховання обвинуваченого, з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за який санкцією даної норми передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_9 було вчинено два розбійних напади в складі організованої злочинної групи, направлені на заволодіння майном у особливо великих розмірах, поєднані з проникненням у житло та застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілих.

В судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у вчиненні злочинів визнав та підтвердив апеляційному суду обставини вчинення ним розбійних нападів, щиро розкаявся.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що щире каяття обвинуваченого ОСОБА_9 , термін, який сплив з часу вчинення злочинів, тривалість тримання під вартою, відсутність судимостей в силу ст.89 КК України, наявність постійного місця проживання та роботи, а також позитивних характеристик є обставинами, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів.

Разом з цим, з огляду на характер вчинених злочинів, їх корисливу направленість, ступінь участі в них обвинуваченого ОСОБА_9 , а також наслідків злочинів у вигляді заподіяної потерпілим майнової та моральної шкоди, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання в силу своєї м`якості не в повній мірі відповідає його меті, встановленій у ст.50 КК України, у зв`язку з чим вирок суду в цій частині підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

Переглядаючи вирок у межах апеляційних вимог прокурора та потерпілих та призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, апеляційний суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує вищезазначені обставини, в тому числі ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів та їх характер, наявність обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Враховує апеляційний суд також і те, що обвинувачений після постановлення щодо нього вироку не здійснив жодних спроб відшкодувати потерпілим завдану шкоду, вибачитись перед ними, тривалий час ухилявся від явки до апеляційного суду. Колегія суддів також враховує думку потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які просили призначити обвинуваченому більш суворе покарання ніж те покарання, що призначив йому суд першої інстанції.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 420, 428, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -
У х в а л и в:
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Апеляційну скаргу потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 24.10.2016 року, яким ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.187 КК України, до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі -скасувати в частині призначеного судом покарання.

Постановити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.

Строк відбуття покарання відраховувати з 23.11.2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_9 в період з 20.04.2015 року по 24.10.2016 року, із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили і підлягає виконанню негайно після його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього вироку.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4