АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1453/17 Справа № 202/2854/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000194, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2017 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити йому більш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

-за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період з 06.02.2015 року по дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 491.04 гривень, вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, останній 04 лютого 2015 року, близько 04 години, прибув до раніше знайомого йому ОСОБА_10 до квартири АДРЕСА_2 , де побачив спортивний костюм та кросівки, що належать ОСОБА_10 , та в нього виник умисел на заволодіння цим майном. У подальшому обвинувачений наблизився до потерпілого ОСОБА_10 , який лежав на дивані, та наніс йому дерев`яною палкою близько трьох-чотирьох ударів в область голови і, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діставши ніж та погрожуючи ним заподіяти насильство, небезпечне для життя, наказав ОСОБА_10 віддати йому спортивний костюм та кросівки, які належать потерпілому, на що останній відмовив.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 ножем наніс потерпілому ОСОБА_10 , який встав з дивану та стояв навпроти нього, два поранення у верхню третину лівого плеча, та два порізи ножем у верхню третину правого плеча, після чого між потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зав`язалась боротьба, в ході якої ОСОБА_10 , захищаючись від ударів ножем, поранив праву та ліву кисті долоні рук.

Далі потерпілий ОСОБА_10 схопив рукою лезо ножа та зміг зігнути його і, отримавши тілесні ушкодження від ОСОБА_8 , остерігаючись подальших неправомірних дій з боку останнього, з метою забезпечення особистої безпеки, вибіг з квартири, залишивши там свій одяг.

ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати намір на напад з метою заволодіння майном потерпілого, подавивши волю до опору потерпілого ОСОБА_10 , скориставшись його відсутністю, заволодів спортивним костюмом "Adidas", вартість якого з урахуванням зносу та наявних дефектів становить 192 гривні та кросівками марки "BTN", вартість яких становить 160 гривень, чим спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 352 гривні.

ОСОБА_8 , в ході нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерплого, спричинив цьому потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: двох синців, розташованих в області лівої та правої вушної раковини, семи саден розташованих по зовнішній поверхні обох плечей у середній третині та на межі середньої та нижньої третини, виличної області ліворуч; чотирьох ран, розташованих по долонній поверхні правої кисті у основи 4-5 пальців, долонній поверхні лівої кисті у основи 2 пальця, в проекції середньої фаланги 2-го пальця лівої кисті по долонній її поверхні, в проекції основи фаланги 3-го пальця лівої кисті, подряпини, розташовані в щічній області ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Крім того, ОСОБА_8 05 лютого 2015 року близько 22 години, разом з раніше знайомим ОСОБА_12 , прибув до першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_12 , виник конфлікт у зв`язку з відмовою потерпілого передавати ОСОБА_8 продукти харчування, які ОСОБА_12 купив для своєї родини. В ході цього конфлікту у обвинуваченого виник злочинний намір, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , реалізуючи який, ОСОБА_8 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, наблизився до потерпілого ОСОБА_12 , тримаючи у правій руці ніж, та умисно наніс ним один удар в область лівої частини живота ОСОБА_13 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота (зліва від пупка) з наскрізним пораненням тонкої кишки та брижейки тонкої кишки, гемоперитоніуму, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент заподіяння. Після спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , ОСОБА_8 зник з місця вчинення злочину.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що з вироком незгодний та вважає призначене йому покарання надмірно суворим.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник ОСОБА_7 зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та винесеним в порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Вказує, що судом першої інстанції за епізодом розбійного нападу на ОСОБА_10 було не в повній мірі взято до уваги показання свідків та прийнято тільки ту частину, яка, на думку суду, підтверджує вину її підзахисного, при цьому проігноровано ту частину показань, яка вказує на його невинуватість.

Так, сам ОСОБА_8 пояснив, що 04.02.2015 року він прийшов до ОСОБА_10 за місцем його проживання з метою вимоги повернення грошового боргу, який останній не віддавав впродовж тривалого часу. Під час бесіди вони сильно посварилися, втім він ОСОБА_10 не бив, а забрав спортивний костюм і кросівки до повернення ним боргу.

Крім того вказує, що згідно показанням свідка ОСОБА_14 , остання не бачила, щоб ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 , та не бачила у цього потерпілого тілесних ушкоджень коли він вибігав з квартири.

Також вказує, що ОСОБА_10 згідно матеріалам справи звернувся до міліції з заявою 06.02.2015 року щодо вчинення у відношенні нього злочину ОСОБА_8 04.02.2015 року та вказав, що на момент подання заяви до медичного закладу не звертався. Згідно довідки приймального відділення 6-ї міської лікарні м. Дніпропетровська, ОСОБА_10 звернувся до лікарні о 18:45 годин 06.02.2015 р. зі скаргою на головний біль і запаморочення та пояснив, що був побитий 04.02.2015 р. При цьому в нього не було виявлено тілесних ушкоджень, що свідчить про їх відсутність у період з 04.02.2015 р. до 06.02.2015 р.

Апелянт також зазначає, що у своєму висновку №1250е від 26.03.2015 року судово - медичний експерт ОСОБА_15 вказує, що у Купрієць було виявлено тілесні ушкодження з посиланням на акт медичного дослідження №502 від 07.02.2015 року, який в матеріалах провадження відсутній, як відсутні і відомості про те, яким чином він виявився в експерта, та як експертом були отримані дані слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 .

Також вказує, що згідно протоколу огляду від 26.03.2015 р. за участю ОСОБА_10 останній вказав, що кросівки та спортивний костюм у поліетиленовому пакеті належать йому та були раніше в нього вилучені ОСОБА_8 , втім така процесуальна дія не може вважатися впізнанням речей, оскільки були проведена без дотримання процедури, встановленої ст. 229 КПК України, а також ї результати викликають сумнів, оскільки потерпілому був пред`явлений єдиний пакет, запечатаний судовим експертом, на якому була бірка з відповідними написами про приналежність речей. У той же час ОСОБА_8 не міг надати пояснень щодо належності вказаних речей, оскільки вони вилучалися співробітниками міліції за місцем проживання невідомої йому особи.

Вказує, що у постанові про призначення судової імунологічної експертизи від 12.02.2015 р. було зазначено про надання експерту іншого переліку речей, ніж було вилучено при проведенні огляду приміщення 07.02.2015 року та зазначено в описах на пакетах, що були надані експерту. Крім того, експерту було поставлене питання щодо наявності слідів крові зокрема на кросівках, які в ході вказаного огляду приміщення не вилучалися.

Посилається на те, що експертом було зроблено висновок про наявність слідів крові людини зокрема на спортивних штанях та на куртці, втім належність даної куртки саме ОСОБА_8 не має підтвердження, а щодо спортивних штанів, які згідно показанням свідка ОСОБА_14 остання особисто склала до пакету на вимогу обвинуваченого, незрозуміло, як на них могли з`явитися сліди крові потерпілого.

Крім того зазначає, що при огляді приміщення квартири АДРЕСА_4 було вилучено дві половинки дерев`яних ніжок від стільця та один марлевий тампон з речовиною бурого кольору, втім експерт у висновку № 245 від 03.03.2015 р. вказує на те, що йому була надана вирізка з паперової шпалери, вилучена під час огляду 07.02.2015 р. квартири АДРЕСА_5 , що свідчить про те, що даний предмет не має відношення до обвинуваченого.

Так само вказує, що за епізодом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 суд не звернув уваги на факт заподіяння тілесних ушкоджень самому ОСОБА_8 , що підтверджується висновком СМЕ від 12.02.2015 р. № 623е, та обмежився тільки показаннями самого потерпілого, які є сумнівними зважаючи на те, що останній приховав від суду факт нанесення ним ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. При цьому інші докази вини обвинуваченого за цим епізодом відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та захисника, які апеляційні скарги підтримали, на їх задоволенні наполягали; прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг заперечував, посилаючись на їх безпідставність; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за встановлених у вироку фактичних обставин є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою.

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши вказані докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 187 КК України, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки він ґрунтується на дійсному змісті вказаних доказів та їх належній оцінці, як кожного окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого.
Так, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , будучи допитаними у судовому засіданні в суді першої інстанції, дали послідовні показання щодо обставин, за яких ОСОБА_8 близько 04 години 04.02.2015 р. у квартирі АДРЕСА_2 заволодів речами потерпілого ОСОБА_10 , що узгоджуються між собою та з іншими доказами і викривають ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.02.2015 р. з фототаблицею до нього, було оглянуто квартиру АДРЕСА_2 , в якій виявлено та вилучено дві частини дерев`яної ніжки від стільця, а також на майданчику біля квартири на підлозі виявлено плями бурого кольору, які вилучені на марлевий тампон.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 20.03.2015 р., потерпілий ОСОБА_10 надав детальні пояснення про обставини розбійного нападу на нього ОСОБА_8 , вчиненого 04.02.2015 р., що повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_14 .

Відповідно до експертного висновку від 27.03.2015 р. № 1250е, у ОСОБА_10 було виявлено легкі тілесні ушкодження, детально описані експертом, у вигляді: двох синців, розташованих в області лівої та правої вушної раковини, семи саден розташованих по зовнішній поверхні обох плечей у середній третині та на межі середньої та нижньої третини, виличної області ліворуч; чотирьох ран, розташованих по долонній поверхні правої кисті у основи 4-5 пальців, долонній поверхні лівої кисті у основи 2 пальця, в проекції середньої фаланги 2-го пальця лівої кисті по долонній її поверхні, в проекції основи фаланги 3-го пальця лівої кисті, подряпини, розташовані в щічній області ліворуч, - з яких чотири рани обох кістей рук могли утворитися від дії предмету, що має ріжучі властивості. Тілесні ушкодження утворилися незадовго до огляду ОСОБА_10 , можливо у термін, який вказує потерпілий та слідчий у постанові. З урахуванням характеру і локалізації виявлених в потерпілого тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує останній у протоколі слідчого експерименту за його участю від 20.03.2015 р.

Свідок ОСОБА_17 , будучи допитаною у судовому засіданні, показала, що є сестрою обвинуваченого ОСОБА_8 , який проживає з їх матір`ю. Квартира АДРЕСА_6 надана їй місцевою владою, втім перебуває у нежилому стані та у ній ніхто не проживає, ключі від неї були у матері. 07.02.2015 р. вона на прохання співробітників міліції надала їм доступ до вказаної квартири та попросила матір, аби та принесла ключі від неї.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , будучи допитаним судом першої інстанції, підтвердили обставини, за яких за їх участі як понятих при огляді 07.02.2015 р. квартири АДРЕСА_6 було виявлено у шафі пакет з речами, в якому були чоловіча куртка, штани та кросівки світлого кольору, а на кухні було виявлено та вилучено ніж у плямах та шматок шпалер з плямами крові.

Згідно протоколу огляду місця події від 07.02.2015 р., за заявою ОСОБА_17 було оглянуто квартиру АДРЕСА_6 , в якій виявлено футболку салатового кольору зі слідами бурого кольору, ніж з чорною ручкою, спортивний костюм чорний, спортивний костюм синій та дві куртки.

Потерпілий ОСОБА_12 , будучи допитаним у судовому засіданні, дав показання, що відповідають фактичним обставинам заподіяння йому тілесних ушкоджень 05.02.2015 р., вставленим у межах досудового розслідування, та викривають обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Показання цього потерпілого узгоджуються з показаннями його дружини ОСОБА_20 , яка, будучи допитаною у судовому засіданні, розповіла про обставини, за яких ввечері 05.02.2015 р. у під`їзді будинку, де вони проживають, вона на сходовій клітині між поверхами знайшла ОСОБА_12 , в якого було поранення живота.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 20.03.2015 р., потерпілий ОСОБА_12 надав детальні пояснення про обставини, за яких ОСОБА_8 05.02.2015 р. заподіяв йому тілесні ушкодження, та відтворив механізм їх заподіяння, що повністю відповідає його показанням в суді першої інстанції.

Відповідно до висновку експерта від 27.03.2015 р. № 1249е, у ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення живота (зліва від пупка), з наскрізним пораненням тонкої кишки та брижейки тонкої кишки, гемоперитоніуму, які могли утворитися від однієї механічної дії предмету, що має колючо-ріжучі властивості, яким могло бути і лезо ножа. За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до тяжких, як небезпечні для життя. З урахуванням характеру і локалізації виявлених в потерпілого тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує останній у протоколі слідчого експерименту за його участю.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.02.2015 р., ОСОБА_20 надала для огляду куртку чорного кольору із пошкодженнями, футболку та майку потерпілого ОСОБА_12 .

Експерт ОСОБА_21 , будучи допитаною у судовому засіданні, підтвердила свої висновки 27.03.2015 р. № 1249е та від 27.03.2015 р. № 1250е.

Відповідно до висновку експерта від 12.03.2015 р. № 246, у слідах на майці та на двох футболках встановлена кров людини, що за своїми властивостями може походити як від ОСОБА_12 , так і від ОСОБА_8 , від кожного окремо та при суміші їх крові.

Відповідно до висновку експерта від 13.03.2015 р. № 244, у слідах на спортивних штанах та на куртці встановлена кров людини, що за своїми властивостями може походити як від ОСОБА_12 , так і від ОСОБА_8 , від кожного окремо та при суміші їх крові.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними й іншими дослідженими судом доказами, та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є доведеною поза розумним сумнівом.

У зв`язку з цим не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги захисника про те, що вина ОСОБА_8 за епізодом заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 підтверджується виключно показаннями цього потерпілого, оскільки вищенаведеними та іншими доказами у сукупності, що узгоджуються між собою, винуватість ОСОБА_8 за цим епізодом є доведеною поза розумним сумнівом.

Щодо показань потерпілого ОСОБА_12 колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вони є логічними, послідовними, узгоджують з іншими доказами, будь-яких підстав в цього потерпілого оговорювати обвинуваченого судом не встановлено і сам ОСОБА_8 на них не посилався, у зв`язку з чим надання переваги показанням цього потерпілого перед показаннями обвинуваченого належить вважати правильним.

Також колегія суддів вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_8 за епізодом заволодіння 04.02.2015 р. майном ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та за епізодом заподіяння 05.02.2015 р. тілесних ушкоджень ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Доводи апеляційної скарги захисника цих висновків не спростовують, оскільки полягають у переоцінці окремих доказів та обставин, з наданням їм упередженої оцінки на користь сторони захисту, ігноруючи їх дійсний зміст та решту доказів у їх системності, а також в акцентуванні уваги на другорядних обставинах, що не мають істотного значення для правильності встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченого.

Так, колегія суддів, не погоджуючись з відповідним доводами апеляційної скарги захисника, вважає, що судом першої інстанції була надана належна оцінка показанням свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 як таким, що підтверджують винуватість ОСОБА_8 у скоєнні відносно ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, що відповідає їх дійсному змісту.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника щодо невірної оцінки судом першої інстанції показань обвинуваченого відносно подій, що мали місце 04.02.2015 р. за участю його та потерпілого ОСОБА_10 .

Колегія суддів вважає такий висновок правильним, оскільки як ОСОБА_14 , так і ОСОБА_16 , кожний окремо, показали, що на початку лютого за місцем їх мешкання, де також проживав ОСОБА_10 , прийшов ОСОБА_8 та зайшов до кімнати останнього. Після цього ОСОБА_10 вибіг з квартири, а ОСОБА_8 взяв його спортивний костюм та кросівки, сказав, що віддасть коли ОСОБА_10 поверне йому борг, та пішов.

ОСОБА_16 додатково зазначив, що не чув сварки між вказаними особами, оскільки пішов до своєї кімнати, та не бачив, щоб ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 , втім бачив кров біля дверей.

ОСОБА_14 додатково зазначила, що, перебуваючи на кухні, чула розмову на підвищених тонах між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Після того, як останній вибіг з квартири, ОСОБА_8 сказав їй зібрати його речі, та вона зібрала спортивний костюм і кросівки. Обвинуваченій забрав ці речі та пішов. Після цього ОСОБА_10 повернувся та вона побачила на його долонях порізи, які, з його слів, йому заподіяв ОСОБА_8 ножем.

Цими показаннями, а також протоколом слідчого експерименту від 20.03.2015 р. за участю потерпілого ОСОБА_10 , спростовуються показання обвинуваченого про те, що 04.02.2015 року останній прийшов до ОСОБА_10 за місцем його проживання з метою вимоги повернення грошового боргу, який останній не віддавав впродовж тривалого часу, під час бесіди вони сильно посварилися, втім він ОСОБА_10 не бив, а забрав спортивний костюм і кросівки до повернення ним боргу.

Посилання захисника на те, що тілесні ушкодження в ОСОБА_10 у період з 04.02.2015 р. до 06.02.2015 р. були відсутні, спростовуються дослідженим судом доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що вона бачила на руках останнього після його повернення до квартири 05.02.2015 р. порізи; показаннями ОСОБА_16 про те, що він бачив кров біля дверей своєї квартири; висновком судово-медичної експертизи від 27.03.2015 р. № 1250-е, згідно якому в ОСОБА_10 було виявлено тілесні ушкодження, зокрема чотири рани обох кістей рук, які могли утворитися від дії предмету, що має ріжучі властивості, незадовго до огляду ОСОБА_10 , можливо у термін, який вказує потерпілий та слідчий у постанові, щодо яких експерт зазначив, що вони не суперечать механізму їх утворення, на який вказує потерпілий у протоколі слідчого експерименту за його участю від 20.03.2015 р.; поясненнями у судовому засіданні в суді першої інстанції експерта ОСОБА_22 , яка підтвердила висновки експертиз та зазначила зокрема, що при проведенні експертного дослідження потерпілого ОСОБА_10 використовувала дані акту судово-медичного дослідження (обстеження) потерпілого від 07.02.2015 р. № 502.

Відсутність посилання на наявність тілесних ушкоджень в потерпілого ОСОБА_10 у довідці КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» від 06.02.2015 р. (т. 1 а.с. 109) може пояснюватися тим, що згідно її тексту потерпілий був оглянутий тільки черговим невропатологом, який профільних для нього неврологічних патологій не виявив, про що і зазначив у вказаній довідці. Не вбачається, що мало місце повне медичне обстеження цього потерпілого із детальним описом його стану, а отже відсутність у вказаній довідці відомостей про наявні в ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 27.03.2015 р. № 1250-е мали характер легких та не потребували невідкладного медичного втручання, не спростовує обвинувачення.

Посилання захисника на те, що згідно протоколу огляду від 26.03.2015 р. за участю ОСОБА_10 останній вказав, що кросівки та спортивний костюм у поліетиленовому пакеті належать йому та були раніше в нього вилучені ОСОБА_8 , втім така процесуальна дія не може вважатися впізнанням речей, оскільки були проведена без дотримання процедури, встановленої ст. 229 КПК України, а також ї результати викликають сумнів, оскільки потерпілому був пред`явлений єдиний пакет, запечатаний судовим експертом, на якому була бірка з відповідними написами про приналежність речей, - колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на процесуальному законі.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України до участі в огляді може бути запрошений зокрема потерпілий, а згідно ч. 4 ст. 237 КПК України особи, у присутності яких здійснюється огляд, мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду. Відсутні підстави вважати, що огляд речей, проведений 26.03.2015 р., підлягав здійсненню за правилами пред`явлення речей для впізнання, а занесення до відповідного протоколу заяви потерпілого, що брав участь у даній слідчий дії, не є таким, що суперечить процесуальному закону.

Посилання захисника на відмінність переліку речей, зазначеного у постанові слідчого про призначення судової імунологічної експертизи від 12.02.2015 р., від зазначеного в описі на пакетах, фактично наданих для експертного дослідження, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки перелік речей, вказаних у згаданій постанові слідчого, - дві футболки та майка (т. 1 а.с. 174), - згідно експертному висновку від 12.03.2015 р. № 246 відповідає як написам на наданих експерту опечатаних пакетах, так і фактично дослідженим ним речам (т. 1 а.с. 176-179).

Доводи захисника щодо того, що експерту був наданий інший перелік речей, ніж було вилучено під час огляду квартири АДРЕСА_6 , а саме експерту було поставлене питання щодо наявності слідів крові зокрема на кросівках, які в ході вказаного огляду приміщення не вилучалися, колегія суддів вважає таким, що не має істотного значення, оскільки згідно експертному висновку від 13.03.2015 р. № 244 на вказаних кросівках слідів крові виявлено не було, у зв`язку з чим будь-яка доказова інформація, що випливає із слідів на вказаних кросівках, експертом надана не була, а отже і судом не використовувалася.

Посилання захисника на недоведеність належності дослідженої експертом куртки чоловічої чорного кольору саме ОСОБА_8 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки належність вказаної куртки цьому обвинуваченому поза розумним сумнівом підтверджується фактом виявлення її у приміщенні, в якому інші особи не проживали та до якого він мав доступ, разом з речами, вилученими ОСОБА_8 в потерпілого ОСОБА_10 , а також наявність на вказаній куртці слідів крові, що згідно експертному висновку від 13.03.2015 р. № 244 могла походити як від ОСОБА_8 , так і від ОСОБА_12 .

Доводи захисника щодо недоліків експертного висновку № 245 від 03.03.2015 р. не можуть бути прийняті до уваги, оскільки першої інстанції суд свої висновки даним висновком не обґрунтовував та в оскаржуваному вироку на нього як на доказ не посилався.

Посилання захисника на наявність в обвинуваченого тілесних ушкоджень, зафіксованих у висновку судово-медичного експерта від 13.02.2015 р. № 623е, не обґрунтовують вимог апеляційної скарги, оскільки заподіяння цих ушкоджень саме ОСОБА_12 не має об`єктивного підтвердження, а також їх наявність не спростовує обвинувачення ОСОБА_8 у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 шляхом удару ножем.

Інші доводи захисника колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони стосуються переоцінки окремих доказів, оцінку яких судом першої інстанції колегія суддів вважає правильною.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника. При цьому також враховується, що захисник в цілому не посилається на обставини, які згідно ст. 415 КПК України зумовлюють скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, що є предметом апеляційних вимог, та не обґрунтовує їх наявність.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, колегія суддів не знаходить їх обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно ст. 12 КК України є умисними тяжкими злочинами; відсутність обставин, що як пом`якшують, так і обтяжують покарання обвинуваченого; відомості про особу ОСОБА_8 , а саме те, що останній працює, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем попереднього ув`язнення характеризується задовільно, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, у лікаря-нарколога перебуває на обліку з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності».

Взявши до уваги та належним оцінивши всі вищенаведені обставини у сукупності, а також зважаючи на обмеження, встановлені ч. 2 ст. 416 КПК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців, що перевищує нижчу межу, встановлену санкцією даної частини статті закону України про кримінальну відповідальність, втім наближене до неї, покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців, та остаточного покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років і 6 місяців.

Колегія суддів з правильністю цих висновків погоджується та вважає призначене покарання законним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_8 і попередження нових злочинів.

Апеляційна скарга обвинуваченого вказаних висновків суду не спростовує, оскільки останній на її обґрунтування не наводить будь-яких конкретних доводів щодо суворості призначеного покарання, обмежуючись загальними міркуваннями щодо своєї незгоди з ним.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Крім того, як вбачається з оскаржуваного вироку суду, обвинуваченому зараховано за правилами ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.) у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 06.02.2015 р. до дня набрання вироком законної сили. Зважаючи на обмеження, встановлені ст. 404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості перегляду вироку суду у цій частині.

Оскільки станом на день постановлення даної ухвали строк попереднього ув`язнення, що підлягає зарахуванню до строку відбування покарання ОСОБА_8 за вказаними правилами, перевищує строк покарання, до якого останнього засуджено оскаржуваним вироком суду, - ОСОБА_8 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у зв`язку з фактичним його відбуттям, внаслідок чого він підлягає також звільненню з-під варти в залі суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2017 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 187 КК України, - залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у зв`язку з фактичним його відбуттям.

ОСОБА_8 звільнити з-під варти у залі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4