Справа № 221/641/17
Провадження № 51-267 км18
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Касаційного кримінального суду
Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
засудженого
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
захисника
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
За вирокомВолноваського районного суду Донецької області від 10 березня 2017 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 13 лютого 2017 року між прокурором Волноваської місцевої прокуратури та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_6 .
Визнано винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК, і призначено йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених ст. 76 вказаного Кодексу.
Судом ОСОБА_5 визнано винуватим в участі у діяльності не передбачених законом збройних формувань.
Як установив суд, у червні 2014 року неповнолітній ОСОБА_5 увійшов до незаконно створеного збройного формування Оплот. Будучи одягненим у камуфляжний одяг та озброєним, у період із червня 2014 року по липень 2015 року, він виконував завдання бійця цього формування - здійснював пропускний режим на блокпостах, розташованих на околицях м. Донецька.
Апеляційний суд Донецької області ухвалою від 14 квітня 2017 року, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на вказаний вирок щодо ОСОБА_5 . Свою позицію суд апеляційної інстанції мотивував тим, що скарга подана на судове рішення виключно на підставах, з яких воно не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. За твердженням сторони обвинувачення, місцевий суд при засудженні ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 260 КК не врахував, що вказаний злочин було вчинено до постановлення попереднього вироку від 24 березня 2016 року і, призначаючи покарання всупереч ч. 4 ст. 70 КК не застосував правил цієї норми права. Оскільки апеляційний суд зазначеного порушення не усунув, прокурор вважає незаконним рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Позиції інших учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор не підтримав подану касаційну скаргу сторони обвинувачення й вважав оспорювану ухвалу законною. Засуджений та захисник, стверджуючи про необгрунтованість заявлених касаційних вимог, заперечили проти їх задоволення.
Мотиви Суду
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку по суті не переглядався. Отже, у силу ст. 424 КПК доводи прокурора щодо незаконності цього рішення не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Виходячи із засад диспозитивності та правової визначеності вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим підлягає оскарженню в обмеженому обсязі.
Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржено прокурором в апеляційному порядку виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена. У цьому кримінальному провадженні законність укладення такої угоди, а також призначення за ч. 2 ст. 260 КК покарання, узгодженого сторонами не оспорюється.
За приписами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
Проте прокурор оскаржив вирок місцевого суду в апеляційному порядку, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, посилаючись на те, що згаданий суд при визначенні ОСОБА_5 покарання не застосував ч. 4 ст. 70 КК.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що вирок Волноваського районного суду Донецької області від 10 березня 2017 року відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК не може бути оскаржений прокурором з підстав, зазначених у його апеляційній скарзі, керуючись ч. 4 ст. 399 цього Кодексу відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Таким чином, апеляційний суд діяв відповідно до законодавчих приписів.
З урахуванням викладеного оскаржувана ухвала апеляційного суду є законною. Тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів
у х в а л и л а:
УхвалуАпеляційного суду Донецької області від 14 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 10 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу заступника прокурора Донецької області без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3