Ухвала
іменем україни

26 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційними скаргами прокурора та захисника в інтересах засудженого на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Літинського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2016 року

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі.

Вирішені питання про речові докази та цивільний позов у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 року цей вирок залишено без зміни.

ОСОБА_7 визнаний винуватим у нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , що спричинили смерть потерпілого. Злочин вчинено за наступних обставин.

07.11.2014 року о 23 годині в АДРЕСА_1 , між обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , виникла суперечка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

У ході суперечки ОСОБА_8 , спровокував бійку та наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_7 . У ході бійки ОСОБА_7 схопив ОСОБА_8 за праву ногу, якою той намагався вдарити його, та різким рухом штовхнув вверх, внаслідок чого останній упав на землю та ударився головою об асфальтоване покриття проїжджої частини дороги. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 підійшов до лежачого на землі ОСОБА_8 та наніс йому два удари правою рукою в область обличчя. Від нанесених ударів ОСОБА_8 втратив свідомість та був госпіталізований в Літинську ЦРЛ, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Згідно висновку експерта № 901 від 14.12.2014 року, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу в м`які покрови голови відповідно тім`яній ділянці зліва, та тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа, геморагічної інфільтрації правого скроневого м`язу, субдуральної гематоми, субарахноідального крововиливу у скронево-тім`яно-потиличній ділянці лівої півкулі та тотального правої півкулі, внутрішньо-мозкової гематоми справа, забою мозку; закритої тупої травми грудей у вигляді розриву верхньої долі лівої легені, гемопневмоторакса; крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синця на нижніх кінцівках. Черепно-мозкова травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпечності для життя і стоїть у причинному зв`язку зі смертю. Закрита тупа травма грудей має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть. Крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синець на нижніх кінцівках, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого. Вважає, що апеляційним судом не спростовано доводів прокурора та не враховано наслідки кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні найсуворішого покарання. Повідомляє, що засуджений вчинив тяжкий злочин, свою вину не визнав, не розкаявся, шкоду відшкодував лише частково. Зазначає, апеляційний суд безпідставно залишив вирок щодо ОСОБА_7 без зміни, оскільки призначене засудженому покарання є невиправдано м`якість. Стверджує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, оскільки доводи апеляційної скарги прокурора залишено без належного обґрунтування та спростування, не зазначено підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

У касаційній скарзі захисник засудженого ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вважає, що всупереч вимогам закону, апеляційний суд належним чином не розглянув апеляційні скарги сторони захисту, безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про повторне часткове дослідження доказів. Вказує, що апеляційна інстанція відмовляючи у задоволенні апеляцій засудженого та захисника належним чином своїх висновків не вмотивувала, не навела вичерпних відповідей щодо необґрунтованості апеляційної скарги, обмежилася лише однобічним аналізом доказів. Стверджує, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимога ст. ст. 370, 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу державного обвинувача і не заперечував проти часткового задоволення скарги захисника; пояснення захисника засудженого на підтримку своєї касаційної скарги та заперечення проти доводів скарги прокурора; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання убачається, що до початку апеляційного розгляду захисником засудженого було подане клопотання про повторне дослідження доказів.

Апеляційний суд, розглядаючи вказане клопотання, з`ясував думки учасників процесу та обґрунтовано відмовив в його задоволенні, оскільки воно не вмотивоване та в ньому не наведено підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України для повторного дослідження доказів.

Ухвала апеляційного суду це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого, має бути зазначено: короткий зміст вимог, викладених у апеляційних скаргах та зміст судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, й узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій з посиланням на докази; мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, та з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався.

Вказаних вимог закону судом апеляційної інстанції при перегляді вироку в апеляційному порядку дотримано.

З матеріалів провадження убачається, що захисник та засуджений в апеляційних скаргах на вирок суду вказували на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, не взяття до уваги окремих доказів, що призвело до незаконності засудження.
Прокурором вирок був оскаржений в апеляційному порядку з підстав м`якості призначеного покарання.

Розглядаючи справу, апеляційний суд зазначив, що незважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується показаннями, як самого обвинуваченого, свідків, так і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які зібрані у встановленому законом порядку та яким дана належна юридична оцінка.

Апеляційна інстанція перевіряючи доводи апеляційних скарг про безпідставне засудження ОСОБА_7 зазначила, що посилання на те, що під час судового розгляду не встановлено доказів, які б прямо чи опосередковано доводили б вину обвинуваченого не заслуговують на увагу, оскільки його вина, крім показань свідків, підтверджується і іншими доказами наявними в матеріалах кримінального провадження.
З протоколу огляду місця події від 09.11.14 року та ілюстрованих таблиць до нього вбачається, що в с. Бруслинові Літинського району Вінницької області знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Через село проходить автодорога сполученням Вербівка-Бруслинів-Майдан Бобрик покрита асфальтом, що узгоджується із показаннями обвинуваченого, свідків та експерта.

Також, висновком експерта №901 встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , крім слідів надання медичної допомоги виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливу в м`які покрови голови відповідно тім`яній ділянці зліва, та тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа, геморагічної інфільтрації правого скроневого м`язу, субдуральної гематоми, субарахноідального крововиливу у скронево-тім`яно-потиличній ділянці лівої півкулі та тотального правої півкулі, внутрішньо-мозкової гематоми справа, забою мозку; закрита тупа травма грудей у вигляді розриву верхньої долі лівої легені, гемопневмоторакса; крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синця на нижніх кінцівках. Черепно-мозкова травма виникла від дії твердого тупого предмету має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпечності для життя і стоїть у причинному зв`язку зі смертю. Закрита тупа травма грудей виникла від дії тупого твердого предмета має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеня та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть. Крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синець на нижніх кінцівках, мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми, яка ускладнилась набряком, набуханням та здавленням головного мозку.
Крім того, висновком експерта №69-к встановлено, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 крім слідів надання медичної допомоги виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді крововилива в м`які покрови голови відповідно тім`яній ділянці зліва, та тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа, геморагічної інфільтрації правого скроневого м`язу, субдуральної гематоми, субарахноідального крововиливу у скронево-тім`яно-потиличній ділянці лівої півкулі та тотального правої півкулі, внутрішньо-мозкової гематоми справа, забою мозку; закрита тупа травма грудей у вигляді розриву верхньої долі лівої легені, гемопневмоторакса; крововиливи у верхнє та нижнє повіко правого ока, на слизовій верхньої та нижньої губи, садна та синця на нижніх кінцівках. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, що є складовими закритої черепно-мозкової травми та закритої тупої травми грудей, можна висловитися про те, що не виключається можливість отримання їх за обставин та в час на які посилаються в своїх показах ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .
З протоколу проведення слідчого експерименту від 12.12.2014 року та ілюстрованих таблиць до нього вбачається, що ОСОБА_7 розказав про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_10 та ілюстрованих таблиць до нього останній розповів про події, які відбулися 07.11.2014 року.

Також апеляційний суд правильно визнав необґрунтованими посилання засудженого та захисника на те, що обвинувачений не мав наміру завдати ОСОБА_8 тілесні ушкодження, а лише намагався припинити його протиправні дії щодо себе, оскільки вони спростовуються показами експерта ОСОБА_11 допитаного в судовому засіданні судом першої інстанції, з який повідомив, що проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_8 , і надав відповідний висновок після огляду трупа, досліджених медичних документів та виходячи із матеріалів справи. Також пояснив, що при падінні ОСОБА_8 ним було отримано черепно-мозкову травму, про що свідчить втрата свідомості. Нанесення додаткових ударів, після отримання черепно-мозкової травми, усугубило становище. Про нанесення неодноразових додаткових ударів можуть стверджувати численні крововиливи в м`які покрови голови. Вказав, що можна стверджувати, що нанесення ударів по обличчю ОСОБА_8 у лежачому стані призвело до отримання додаткових травмувань голови в місцях виявлення тілесних ушкоджень. Черепно-мозкова травма, яка спричинила смерть виникла від дії тупого твердого предмету, тобто від падіння та додаткових ударів.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду правильно не погодилася з посиланням вказала, що посилання сторони захисту на те, що смерть ОСОБА_8 настала не від удару завданого ОСОБА_7 , а від закритої черепно-мозкової травми отриманої в наслідок падіння та обґрунтовано вказала, що дії обвинуваченого не виправдовують його у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть ОСОБА_8 .

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив наявні в матеріалах кримінального провадження докази в сукупності, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Критичну оцінку окремих доказів належним чином вмотивовано. З таким висновком погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.

Апеляційна інстанція вказала також про правильність, з урахуванням вимог ст. 65 КК України, призначеного ОСОБА_7 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, який позитивно характеризується, раніше не судимий, частково відшкодував заподіяну шкоду.

Колегія суддів вважає, що переконливих доводів про необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання ніж 8 років позбавлення волі, у касаційній скарзі не наведено, в зв`язку з чим вважати його занадто м`яким підстав не вбачається.

Суди дотрималися вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у поданні доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, на усі доводи апеляцій засудженого, захисника та прокурора, надано ґрунтовні відповіді, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є переконливою і сумнівів не викликає.

Доводів про істотні порушення процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість судового рішення, у касаційних скаргах не наведено, а тому вони задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 27 лютого 2017 щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та захисника в інтересах засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3