Справа № 461/5408/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/657/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2017 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.08.2017 року про відмову в задоволенні скарги про скасування постанови заступника Генерального прокурора України та зобов`язання до вчинення дій,

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
захисника ОСОБА_6
особи відносно якої вирішується питання
про екстрадицію ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_12
ВСТАНОВИЛА:

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.08.2017 року, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, котрою скасувати постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_13 від 27.06.2013 року про видачу до Російської Федерації громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_14 , окрім іншого врахувавши, що запит Генеральної прокуратури РФ від 12.04.2013 року стосується ОСОБА_14 .

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді із клопотанням про поновлення строку на подання скарги на постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_13 від 27.06.2013 року, скасувати постанову та зобов`язати Генеральну прокуратуру України скерувати вимогу до компетентних органів Російської Федерації для надання додаткових матеріалів.

Свою скаргу обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 надає правову допомогу громадянину ОСОБА_7 , однак останній тримається під вартою (екстрадиційний арешт) як громадянин ОСОБА_14 . Зазначає, що анкетні дані вказаної особи різняться між собою, тому можуть вплинути на виникнення, зміну або припинення прав та законних інтересів даної особи. Вказує на те, що даній особі не було вручено оскаржуваної постанови на мові, яку він розуміє, не надано запит Російської Федерації, не надано перекладача, а також позбавлено інших прав, передбачених нормами КПК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.08.2017 року поновлено ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , пропущений строк на оскарження постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_13 від 27.06.2013 року. Скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 про скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій залишено без задоволення.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення, допустив порушення матеріального та процесуального права. У цьому судовому рішенні висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, в порушення п.3 ч.1 ст.411 КПК слідчий суддя не зазначив з яких мотивів взяв до уваги доводи прокурора та відхилив доводи адвоката, що відповідно до ст.409 КПК є безумовною підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Слідчий суддя безпосередньо досліджував оригінали посвідчення особи, закордонного паспорта, довідки ДФС України про отримання ідентифікаційного коду та встановив, що до суду доставлена особа з такими анкетними даними: громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Вірменії, Варденіський район, прож. АДРЕСА_1 .

В оскаржуваній постанові та оглянутих суддею матеріалах екстрадиційної перевірки йдеться про особу з такими анкетними даними: ОСОБА_14 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Азербайджану, прож. с.Єні-Зод Гейгельського району (тобто про особу з іншими анкетними даними, можливо зміненими, але не вказаними помилково в офіційному державному документі). Жодних доказів, що це одна і та ж особа в матеріалах екстрадиційної перевірки немає і в судовому засіданні не здобуто.

Заслухавши доповідача, доводи поданої апеляції, захисника та особу відносно якої ставиться питання про екстрадицію, які підтримали апеляцію, прокурорів про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.574 КПК України центральними органами України щодо видачі особи (екстрадиції), якщо інше не передбачено міжнародним договором України, є відповідно Генеральна прокуратура України та Міністерство юстиції України.
Частиною 4 цієї статті встановлено, що центральні органи України щодо видачі особи (екстрадиції) відповідно до цього Кодексу:
1) звертаються до компетентних органів іноземних держав із запитами про видачу особи (екстрадицію), тимчасову видачу або транзитне перевезення;
2) розглядають запити компетентних органів іноземних держав про видачу особи (екстрадицію), тимчасову видачу або транзитне перевезення та приймають рішення щодо них;
3) організовують проведення екстрадиційної перевірки;
4) організовують прийом-передачу осіб, щодо яких прийнято рішення про видачу (екстрадицію), тимчасову видачу чи транзитне перевезення;
5) здійснюють інші повноваження, визначені цим розділом або міжнародним договором про видачу особи (екстрадицію).
Як вбачається із матеріалів справи, на час прийняття рішення про видачу до Російської Федерації громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_14 , особа щодо якої приймалось рішення, не подавала заяву про визнання його біженцем, а також були відсутні інші обставини зазначені у ч. 4 ст.590 та ч.1 ст.589 КПК України.

Отже, заступник Генерального прокурора України ОСОБА_13 , ухвалюючи постанову від 27.06.2013 року про видачу до Російської Федерації громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_14 , не вийшла за межі своєї компетенції та не порушила вимоги закону.

Згідно ч.1 ст.591 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.
Частина 4 цієї статті встановлює, що при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).
Слідчий суддя Галицького районного суду Львівської області, розглянувши скаргузахисника ОСОБА_6 , подану в інтересах ОСОБА_7 , дотримався вимог цього закону, повно і об`єктивно дослідив всі обставини по справі та ухвалив законне і обґрунтоване рішення по скарзі.

Зокрема, постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_13 від 27.06.2013 року вирішено видати до Російської Федерації громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п. «в» ч.4 ст.162, ч.4 ст.111 КК Російської Федерації.

Крім цього, вирішено відстрочити фактичну передачу його до закінчення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням його у вчиненні злочинів на території України, відбуття покарання чи звільнення від покарання з будь-яких підстав.

Відповідно до протоколу про вручення процесуального документу, текст якого викладено на російській мові, від 15.07.2013 року, ОСОБА_14 було вручено постанову заступника Генерального прокурора України ОСОБА_13 від 27.06.2013 року у присутності адвоката ОСОБА_17 . Під час вручення цієї постанови він заявив, що право оскарження постанови йому роз`яснино, заяв та зауважень немає, про що він власноручно написав у протоколі на російській мові.

Отже, станом на 15.07.2013 року особа ОСОБА_14 була належним чином встановлена та він був повідомлений про прийняту постанову відносно нього.

У своїй скарзі до суду першої інстанції, а також в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вказує, що при винесені оскаржуваної постанови від 27.06.2013 року було порушено п.6 ч.1 ст.589 КПК України та ст.ст.12, 13 Європейської конвенції про видачу правопорушників, ст.58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам, оскільки не враховано наявну інформацію, яка мала стати підставою для більш ретельної перевірки щодо підстав для відмови у видачі ОСОБА_18 . Зокрема, покликається на те, що ідентифікація особи не підтверджена, анкетні дані відрізняються.
Проте, колегія суддів вважає, що такі доводи захисника не ґрунтуються на законі та спростовуються матеріалами справи, про що зазначено вище.
Слідчий суддя, погодившись зі стороною захисту, що анкетні дані, надані ОСОБА_7 відрізняються від тих, які зазначені в запиті Російської Федерації, не у повній мірі дослідив ці обставини.
Слідчий суддя в ухвалі зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_7 зазначив, що йому стало відмово в Апеляційному суді Львівської області під час розгляду апеляційної скарги на ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що він розшукується Російською Федерацією. Проте, такі його пояснення повністю спростовується протоколом про вручення йому процесуального документу від 15.07.2013 року.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції прийшов до правильного висновку, що необхідно відмовити у задоволенні скарги захисника.
При перевірці справи в апеляційному порядку не виявлено допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на які покликається захисник у апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді.

Відтак немає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 , а оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 419, 519 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.08.2017 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 про скасування постанови заступника Генерального прокурора України від 27.06.2013 року та зобов`язання до вчинення дій - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4