Справа № 308/2272/18
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.03.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження № 11сс/777/192/2018 за клопотанням про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу в виді тримання під вартою, в якому захисники ОСОБА_6 і ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.03.2018.
Цією ухвалою за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП у Закарпатській області ОСОБА_9 , погодженим прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 щодо ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кіровоград, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, не судимого, підозрюваного в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258 та ч.2 ст.194 КК України, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21:25 02.05.2018 без визначення розміру застави.
Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрювався в тому що за попередньою змовою з ОСОБА_12 і ОСОБА_13 підготували і шляхом влаштування вибуху здійснили умисне пошкодження адміністративної будівлі громадської організації «Товариство угорської культури Закарпаття» по вул. Православна Набережна, 5 у м. Ужгород, та майна, яке в ній знаходилось.
Слідчий вважав установленим, що зазначені особи о 00:30 27.02.2018 прибули на автомобілі з-за меж Закарпатської області в м. Ужгород, зупинились на вул. Капітульній, звідки ОСОБА_14 пішки пішов до будівлі громадської організації, встановив на одному з підвіконь пакет з вибуховим пристроєм та по вул. Православна Набережна дійшов до вул. Анкудінова, де його чекали ОСОБА_12 і ОСОБА_5 .. О 02:55, приблизно через 6 хвилин після встановлення, вибуховий пристрій спрацював, вибухом було пошкоджено фасад будівлі, два вікна, міжкімнатні двері, знищено все наявне у приміщенні майно та документи. ОСОБА_5 з співучасниками тим часом і тим самим шляхом залишили м. Ужгород, а о 04:27 27.02.2018 територію Закарпатської області.
Клопотання слідчий вмотивував тим, що ОСОБА_5 підозрюється в учиненні тяжкого кваліфікованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, за яке йому загрожує покарання до десяти років позбавлення волі, що його підозра обґрунтована записами з камер відео нагляду за маршрутом пересування групи співучасників, показаннями свідків, даними протоколів огляду місця події, пред`явлення для впізнання по фотознімках, а обрання запобіжного заходу - потребою забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, запобігти його спробам переховатися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий вважав, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти вказаним ризикам. Наголосив, що вибух було влаштовано в центрі міста, об`єктом злочинного посягання стала адміністративна будівля громадської організації «Товариства угорської культури Закарпаття» і це викликало особливий суспільний резонанс як в Україні так і за її межами.
Прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_15 вніс до клопотання доповнення, в якому зазначив, що ОСОБА_5 05.03.2018 оголошено про підозру в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194 (Умисне знищення або пошкодження майна) та ч.2 ст. 258 КК України (Терористичний акт) і просив врахувати, що спосіб вчинення злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_5 , створив загрозу життю та здоров`ю людей.
Ухвала слідчого судді мотивована тими ж доводами. Слідчий суддя погодився з наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194 та ч.2 ст. 258 КК України, а підставою взяття його під варту вказав припис ч.5 ст. 176 КПК України, яким заборонено застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 258 КК України.

В апеляційній скарзі захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді і ухвалити нову, якою клопотання слідчого, з урахуванням доповнень прокурора, залишити без задоволення. На обґрунтування апеляційних вимог посилаються на те, що слідчий суддя не роз`яснив ОСОБА_5 його права відповідно до ч.2 ст. 193 КПК України, безпідставно, на їх думку, відхилив клопотання про допит лікаря Мукачівської районної лікарні і не перевірив обґрунтованість оголошеної ОСОБА_5 підозри.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали і доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисників і підозрюваного на підтримання апеляційних вимог, промову прокурора, який заперечив проти них і вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною; провів судові дебати, перевірив матеріали провадження, обговорив доводи сторін і приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з приписами ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, зокрема підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії.

Частиною п`ятою статті 176 КПК України передбачено заборону застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту та застави до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених переліченими в ній статтями, в тому числі ст. 258 КК України.

Відповідно до ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, виключно у разі, якщо прокурор доведе, що, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Згідно з ч.4 цієї статті слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування або такого, який спричинив загибель людини.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , слідчий суддя надав перевагу таким доказам: даним протоколу огляду місця події, записів з камер відеоспостереження, показанням свідків, даним протоколів пред`явлення свідкам осіб для впізнання по фотознімках.

Ними підтверджується, що ОСОБА_5 з ОСОБА_12 і ОСОБА_13 о 00:30 27.02.2018 прибули на автомобілі з-за меж Закарпатської області в м. Ужгород, зупинились на вул. Капітульній, звідки ОСОБА_14 пішки пішов до будівлі громадської організації «Товариство угорської культури Закарпаття» на вул. Православна Набережна, 5, встановив на одному з підвіконь пакет з вибуховим пристроєм, по вул. Православна Набережна дійшов до вул. Анкудінова, де його чекали ОСОБА_5 і ОСОБА_12 ; що приблизно через 6 хвилин після встановлення, о 02:55, вибуховий пристрій спрацював і вибухом було пошкоджено фасад будівлі, два вікна, міжкімнатні двері, знищено все наявне у приміщенні майно та документи; і що тим часом, тим самим шляхом ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 на автомобілі залишили м. Ужгород, а о 04:27 27.02.2018 територію Закарпатської області.

Ці відомості переконують у тому, що ОСОБА_5 може бути, причетний до тяжкого і особливо тяжкого злочинів, про підозру в яких йому оголошено і за які законом передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі.

Матеріали, надані стороною захисту, містять відомості про те, що ОСОБА_5 має сім`ю, загалом більше сімнадцяти місяців у період з 02 липня 2015 по 01 серпня 2017 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, є інвалідом другої групи, не судимий.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя додержав вимоги ст.ст. 132, 176 - 178, 183, 194 КПК України, дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування тримання під вартою, дав їм належну оцінку. Встановлені слідчим обставини кримінальних правопорушень, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ступінь їх тяжкості, покарання, яке загрожує за їх вчинення, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі він може ухилитися від виконання процесуальних обов`язків, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Показання ОСОБА_5 про те, що він не був залучений до влаштування вибуху, обізнаний про такі наміри, а в подорож до м. Ужгород подався на пропозицію ОСОБА_12 з метою відзначити вихід останнього на пенсію, після надання йому медичної допомоги в м. Мукачево ввечері 26.02.2018, до зупинки їх автомобіля на АЗС на території Львівської області вранці 27.02.2018 проспав на задньому сидінні, не узгоджуються з наявними доказами, в тому числі з показаннями ОСОБА_12 , і у всякому разі не є переконливим доводом на користь відмови в застосуванні запобіжного заходу.

Надані стороною захисту відомості про особу ОСОБА_5 , інші доводи апеляційної скарги також не переконують у тому, що виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання заявленим ризикам здатний забезпечити менш суворий запобіжний захід.

Через те, що кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , поза всяким сумнівом є, щонайменше, актом погрози суспільству застосуванням насильства і могло призвести до загибелі людей, з урахуванням припису ч.5 ст. 176 КПК України, слідчий суддя розміру застави не визначив, відповідно вмотивувавши в ухвалі таке рішення.

Факти вручення ОСОБА_5 в судовому засіданні пам`ятки з роз`ясненням його прав та обов`язків, як підозрюваного, відсутності у нього запитань з цього приводу, дослідження слідчим суддею доказів, на яких ґрунтується оголошена ОСОБА_5 підозра, матеріалів, що мали значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, підтверджується записом судового засідання, зробленого за допомогою технічного засобу та журналу. Тому доводи апеляційної скарги в яких ці факти оспорюються, Апеляційний суд визнає необґрунтованими.

Апеляційний суд приймає до уваги пояснення прокурора про перевірку і підтвердження факту звернення ОСОБА_5 за медичною допомогою 26.02.2018 в м. Мукачево і відзначає, що показання підозрюваного в цій частині, а також інші його показання стосовно стану його здоров`я слідчим суддею сумніву не піддані. Тому з рішенням слідчого судді з приводу клопотання сторони захисту про допит лікаря Мукачівської районної лікарні Апеляційний суд погоджується, а довід захисників про безпідставність відхилення цього клопотання також визнає необґрунтованим.

З огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , час, місце, спосіб їх вчинення: вночі, у щільно забудованому житловому кварталі у центрі міста, шляхом здійснення потужного вибуху в будівлі громадської організації; його наслідки: руйнування будинку, пошкодження майна і документів, широкий суспільний резонанс цієї події, Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що тримання ОСОБА_5 під вартою є виправданим запобіжним заходом.

Частиною четвертою статті 196 КПК України передбачено, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Враховуючи, що згідно зі ст. 197 КПК строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів з моменту взяття під варту або затримання, якщо воно передувало взяттю під варту. слідчий суддя, визначивши датою закінчення дії ухвали 02.05.2018, цю вимогу закону виконав: згідно з протоколом затримання ОСОБА_5 був затриманий о 21:25 04.03.2018 на підставі ухвали слідчого судді.

Апеляційний суд приймає до уваги довід сторони захисту про те, що фізичне затримання ОСОБА_5 відбулось раніше: у м. Кропивницький об 11:00 04.03.2018, про що захисником і підозрюваним зазначено у протоколі затримання (а.п.69). Прокурором це твердження не спростовано.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.03.2018 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Часом затримання ОСОБА_5 вважати 11:00 04.03.2018, часом закінчення дії ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 06.03.2018 вважати 11:00 02.05.2018.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили негайно і оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: