Справа № 132/417/18
Провадження №1-кп/132/78/18
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 р.

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження № 1-кп/132/78/18, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 17.11.2017р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гвіздів Корецького району Рівненської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 є старшим солдатом, призваним 26.02.2016р. ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , де відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 120 проходить військову службу на посаді стрільця-зенітника-радіотелефоніста відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки з 29.04.2016р. 17.03.2014р. Указом в.о.Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014р. Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 41 старший солдат ОСОБА_3 21.08.2017р. вибув із військової частини НОМЕР_1 до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, який дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , для лікування. Відповідно до виписного епікризу № 3286 старший солдат ОСОБА_3 перебував на лікуванні в пульмонологічному відділенні клініки загально-терапевтичного Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону у період з 22.08.2017р. по 08.09.2017р. 09.09.2017р. старший солдат ОСОБА_3 в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вирішив стати на шлях злочинної діяльності, а саме умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 з Військового медичного клінічного центру Центрального регіону після закінчення лікування, а отриманий у зв`язку із цим вільний час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , та в АДРЕСА_4 , не пов`язуючи з проходженням військової служби, а саме: виконував домашні господарські роботи, спілкувався із рідними. 14.12.2017р. старший солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової прокуратури Вінницького гарнізону та заявив про себе. Таким чином, старший солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка приймає участь в проведенні Антитерористичної операції, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09.09.2017р., діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, не з`явився до військової частини НОМЕР_1 з Військового медичного клінічного центру Центрального регіону після закінчення лікування, а отриманий у зв`язку із цим вільний час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , та в АДРЕСА_4 , не пов`язуючи з проходженням військової служби, а саме: виконував домашні господарські роботи, спілкувався із рідними до 14.12.2017р.

Обвинувачений ОСОБА_6 , в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що 09.09.2017р. не з`явився до військової частини у зв`язку з сімейними обставинами, а саме через народження ІНФОРМАЦІЯ_3 його дитини.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.4 ст.407 КК України, а саме нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, правильно кваліфіковані.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на психіатричному та наркологічному диспансерних обліках не перебуває, є учасником Антитерористичної операції маючи статус учасника бойових дій, позитивно характеризується, одружений, має на утриманні малолітню дитину. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає, з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказаний злочин, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком у 1 (один) рік, оскільки дане покарання достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він на протязі 1 (одного) року іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_7