В И Р О К
Іменем України
01 листопада 2017 р.
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, освіта вища, неодруженого, раніше не судимого, проходить військову службу за контрактом на посаді головного сержанта 2-го взводу охорони 2-ої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 402 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
13.05.2011 ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у ЗС України. На підставі наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 01.09.2016 №278 ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення взводу охорони роти охорони батальйону охорони вказаної військової частини.
На підставі наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 22.03.2017 №87 старшого прапорщика ОСОБА_4 призначено на посаду головного сержанта взводу охорони роти охорони батальйону охорони зазначеної військової частини.
18.07.2017 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 від управління персоналу - заступника начальника штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов лист від 18.06.2017 №350/140/1473 з рішенням начальника Генерального штабу - Головнокомандувача ЗСУ про необхідність вибуття у відрядження до військової частини НОМЕР_3 терміном з 24.07.2017 по 26.07.2017 для проведення ротації військовослужбовців військової служби за контрактом ,серед яких є старший прапорщик ОСОБА_4
24.07.2017 близько 11год.00 хв. в усній формі до особового складу було доведено рішення Генерального штабу - Головнокомандувача ЗСУ про необхідність вибуття у відрядження терміном до 12 місяців, в тому числі і до старшого прапорщика ОСОБА_4 .
При цьому наказ виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечив чинному законодавству та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод старшого прапорщика ОСОБА_4 , не носив в собі явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.
Однак, старший прапорщик ОСОБА_4 усупереч вимог ст.ст. 17,65 КУ, 17 ЗУ "Про оборону України", ч.1 ст.1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. ст.9,11,16,28,30,35,37,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. 3, 4,6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не вдаючись до обману, завідомо знаючи про те, що на виконання вимог рішення начальника Генерального штабу-Головнокомандувача ЗСУ від 17.07.2017 №17930/с та розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки першого заступника начальника Генерального штабу ЗСУ від 17.07.2017 №321/4448 він зобов`язаний вибути у відрядження до військової частини НОМЕР_3 для проведення ротації військовослужбовців військової служби за контрактом, усно та письмово, відмовився виконати даний наказ, доведений йому 24.07.2017 близько 11 год.00 хв. командиром 2 роти охорони в парку бойових машин військової частини НОМЕР_1 яка дислокується за адресою: ( АДРЕСА_2 ) щодо вибуття у відрядження.
Відкрита відмова старшого прапорщика ОСОБА_4 виконати наказ начальника потягло за собою до підриву дисципліни підрозділу, зниження рівня бойової готовності групи та невиконання завдань за призначенням щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Таким чином обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 402 КК України, тобто непокора - відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах особливого періоду, крім воєнного стану
Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчинені злочину, щиро розкаявся, просив затвердити угоду та звільнити його від покарання на підставі ЗУ "Про амністію у 2016 році", оскільки проходив службу в зоні АТО та являється учасником бойових дій.
Обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор під час досудового розслідування уклали угоду про визнання винуватості, в якій досягли згоди на призначення покарання обвинуваченому у вигляді службового обмеження для військовослужбовця на строк 1 року з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 10 відсотків.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами було добровільним, угода відповідає вимогам КПК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд вважає необхідним угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором, затвердити, ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 402 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання. Суд також вважає, що клопотання про звільнення у зв`язку з амністією підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 475 КПК України, ст. 2 ЗУ "Про амністію у 2016 році" суд
У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.402 КК України та з врахуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовця на строк 1 року з відрахуванням із суми грошового забезпечення в дохід держави у розмірі 10 відсотків.
На підставі ст.2 ЗУ "Про амністію у 2016 році" звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання в зв`язку з амністією.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України або до суду, який затвердив угоду, з підстав невиконання угоди протягом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Суддя: ОСОБА_1