Справа № 464/2442/17
пр.№ 1-кп/464/203/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.11.2017 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №464/2442/17, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000780 від 10 березня 2017 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Львова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без зареєстрованого місця проживання, не працює, з середньою освітою, неодружений, має сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українець, громадянин України, невійськовозобов`язаний, має судимості: 25 травня 2006 року Бродівським районний судом Львівської області за ч.3 ст.289, ч.2 ст.289, ч.3 ст.367 КК України із застосуванням ст.ст.69, 70 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням прав водія на строк 2 роки; 9 грудня 2011 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 18 лютого 2015 року невідбуту частину покарання замінено на більш м*яке покарання виправні роботи з відрахуванням в дохід держави 20% на строк 2 роки 2 дні, відбуто 1 рік 2 місяці 8 днів;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Львова, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, з середньою освітою, неодружений, українець, громадянин України, невійськовозобов`язаний, згідно із ст.89 КК судимості немає,

за ч.2 ст.185 КК України,

за участю: заступника начальника Сихівського відділу Львівської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_3 10 березня 2017 року близько 11.30 год., перебуваючи у приміщенні дитячої поліклініки за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини, 57, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вважаючи, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав дитячу коляску марки «ВAВY DESIGN» вартістю 2400 грн., в якій знаходилися: гаманець вартістю 50 грн., дитячий конверт-покривало вартістю 600 грн., в*язка ключів 3 шт. з брелками 2 шт., які не становлять матеріальної цінності, що належать потерпілій ОСОБА_9 , після чого, вийшовши на вулицю, направився у ломбард «Чесний», що за адресою: м.Львів, вул.Сихівська, 22, де збув викрадені коляску, а отримані гроші витратив на власні потреби. Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 3050 грн.

ОСОБА_3 , повторно, та ОСОБА_5 10 березня 2017 року в період часу з 13.00 год. по 13.30 год., за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у приміщенні дитячої поліклініки за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини, 57, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вважаючи, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, оцінивши обстановку та зовнішній вигляд наявних у приміщенні дитячих колясок, таємно викрали дитячу коляску марки «LOREX» вартістю 5500 грн., яка належала потерплій ОСОБА_10 , та дитячу коляску марки «Сатурн» вартістю 2000 грн., яка належала потерпілій ОСОБА_7 , після чого вийшовши на вулицю, направились у ломбард «Чесний», що за адресою: м.Львів, вул.Сихівська, 22, де збули викрадені коляски, а отримані гроші витратили на власні потреби. Своїми умисними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_5 заподіяли матеріальну шкоду ОСОБА_10 в розмірі 5500 грн. та потерпілій ОСОБА_7 в розмірі 2000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю, розкаявся та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Заявлені потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_7 цивільні позови визнав повністю. Просить суд його суворо не карати.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю, розкаявся та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Заявлені потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_7 цивільні позови визнав повністю. Просить суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні заявлений цивільний позов уточнила та просить стягнути солідарно з обвинувачених завдану їх неправомірними діями майнову шкоду в розмірі 2000 грн., тобто вартість викраденої коляски, а також 1000 грн. моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_10 заявила цивільний позов в розмірі відшкодування 5500 грн. майнової шкоди, завданої викраденням її майна, та 1000 грн. моральної шкоди. У судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує.

З огляду на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнали, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює /уклав цивільно-правову угоду на строк від 1 по 30 листопада 2017 року/, неодружений, має малолітню дитину /зі слів також має ще двох дітей), на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, має формальну характеристику за місцем проживання, має судимість за умисні злочини та вчинив злочин під час невідбутої частини покарання за попереднім вироком, однак на шлях виправлення не став та вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи Комунального закладу Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня за №182 від 6 квітня 2017 року ОСОБА_11 в даний час будь-якою психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в період інкримінованих дій хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, кількість епізодів злочинної діяльності, наслідки вчинення злочину та розмір завданої шкоди потерпілим, обставину, що обтяжує відповідальність - рецидив злочинів, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що є обставинами, що пом`якшують відповідальність, характеристику, соціальні зв*язки, невідшкодування шкоди, вчинення злочину під час невідбутої частини покарання, призначеного вироком за тяжкий злочин, за відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці, пов* язаного з ізоляцією від суспільства. Саме такий вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів. При цьому ч.1 ст.75 КК України унеможливлює звільнення від відбування покарання у виді арешту.
За правилами ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Встановлено, що за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 9 грудня 2011 року ОСОБА_3 невідбуто 9 місяців 24 дні виправних робіт.

За умовами ч.1 ст.72 КПК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого співвідношення, зокрема одному дню арешту відповідають три дні виправних робіт.

З огляду на наведене, суд за сукупністю вироків за даним вироком та вироком Залізничного районного суду м.Львова від 9 грудня 2011 року призначає покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання з урахування перерахунку - 2 місяці арешту та остаточно призначає покарання у виді 6 місяців арешту.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти власності, вчинення обвинуваченим злочину, який згідно із ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та згідно із ст.89 КК України судимості немає.

Отже, враховуючи характер вчиненого та його суспільну небезпеку, кількість епізодів злочинної діяльності, наслідки вчинення злочину та розмір завданої шкоди потерпілим, обставин, що обтяжують відповідальність не встановлено, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся та активно спряв розкриттю злочину, що є обставинами, що пом`якшують відповідальність, характеристику, соціальні зв*язки, невідшкодування шкоди, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік. Саме такий вид та розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
За умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п*яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винного та конкретних обставин вчинення злочину, а також визнання обвинуваченим своєї провини, його намір відшкодувати завдані збитки, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду справи, який сумлінно з*являвся на виклики та сприяв ходу слідства, суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та особи винного будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Розглядаючи заявлені потерпілими цивільні позови, суд враховує наступне.

Згідно із ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч.1 ст.1177 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час судового розгляду справи було встановлено факт заволодіння обвинуваченими майном потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 5500 грн. та потерпілої ОСОБА_7 на суму 2000 грн., обвинувачені позови в цій частині визнали, що є підставою для стягнення з останніх на користь потерпілих майнової шкоди в даному розмірі.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

У ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, фізичних, психічних), яких зазнав позивач, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Врахувавши наведені обставини, а також характер та глибину душевних страждань потерпілих у зв`язку протиправними діями обвинувачених, які викрали їх майно, порушення звичайного способу життя, виходячи з міркувань розумності, справедливості та визнання обвинуваченими позовів в цій частині, суд вважає, що грошове відшкодування за завдану потерпілим моральну шкоду становить по 1000 грн. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 .

Виходячи з приписів ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, а тому відшкодування завданої майнової та моральної шкоди слід покласти на обвинувачених в солідарному порядку.

Питання речових доказів вирішується в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Враховуючи, що заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжних заходів до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не застосовувались, відсутність відповідних клопотань та сумлінну поведінку останніх при час розгляду справи, підстав для обрання їм запобіжних заходів відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання 4 місяці арешту.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 9 грудня 2011 року з урахуванням правил ст.72 КК України 2 місяці арешту та остаточно призначити покарання у виді 6 місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання 1 рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки, та згідно із ст.76 КК України покласти на ного наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_7 задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 5500 грн. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 6500 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 2000 грн. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 3000 грн.

Речові докази диск з відеофайлами (постанова про визнання речовими доказами від 15 березня 2017 року), які долучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1