АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 212/4632/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/607/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене 17.07.2017р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002000 щодо:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Кривому Розі,
Дніпропетровської області, громадянина України,
з середньо-спеціальною освітою, офіційно
не працевлаштованого, одруженого,
не маючого на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей,
зареєстрованого та мешкаючого за адресою:
АДРЕСА_1 ,
раніше судимого, останній раз -
18.07.2013р. Жовтневим районним судом м.Кривого Рогу
за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді
позбавлення волі строком на 4р. 3міс.
- 21.04.2017р. звільненого по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 6 вересня 2017р.

Вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 6 вересня 2017р., ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4р.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, процесуальні витрати відсутні, питання, щодо речових доказів вирішено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, застосувати ст.69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст.186 КК України.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_6 , повторно, 17 липня 2017р. приблизно о 13.15 год., маючи намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, діючи із корисливих мотивів, знаходячись неподалік будинку №74 по вулиці Кропивницького м.Кривого Рогу, побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_8 до якої підійшов зі спини.
При цьому, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що на нього ніхто не звертає жодної уваги, що його дії носять відкритий характер та є очевидними, реалізуючи в подальшому свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна і звернення його на свою користь та діючи на досягнення єдиного злочинного результату, застосував до потерпілої ОСОБА_8 насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я останньої, схопивши за шию останню, після чого, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_8 , золотий ланцюжок із золотим кулоном.
Таким чином відкрито викрав належні ОСОБА_8 золотий ланцюжок довжиною 39 см., якірного плетіння, вагою 1 г, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2369 від 24.07.2017р. становить 1043,86 грн., разом із золотим кулоном, вагою 1 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2369 від 24.07.2017р. становить 1043,86 грн.
Після чого, ОСОБА_6 з метою розпорядження та звернення викраденого майна на свою користь, разом із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 було завдано майнової шкоди на загальну суму 2087,72 грн. та фізичний біль.
Крім того, ОСОБА_6 , повторно, 17 липня 2017р. приблизно о 12.20 год., маючи намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, діючи із корисливих мотивів, знаходячись неподалік будинку №63 по вулиці Кропивницького районі м.Кривого Рогу, побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_9 до якої підійшов зі спини.
При цьому, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що на нього ніхто не звертає жодної уваги та його дії носять відкритий характер та є очевидними, реалізуючи в подальшому свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна і звернення його на свою користь та діючи на досягнення єдиного злочинного результату, застосував до потерпілої ОСОБА_9 насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я останньої, яке виразилось у одному ударі в область правого вуха, від чого ОСОБА_9 відчула фізичний біль, зірвав з шиї потерпілої ОСОБА_9 , таким чином відкрито викрав належні останній золотий кулон-ладанку із зображенням «Божої Матері», вагою 6 г, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2369 від 24.07.2017р. становить 6263,16 грн. та золоту сережку з візерунком у вигляді «квітки», вагою 3 г, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2369 від 24.07.2017р. становить 3131,58 грн.
Після чого, ОСОБА_6 з метою розпорядження та звернення викраденого майна на свою користь, разом із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_9 було завдано майнової шкоди на загальну суму 9394,74 грн. та фізичний біль.
Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на те, що з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щиросердне визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, відшкодування завданого потерпілій збитку у повному обсязі, відсутність претензій з боку потерпілої ОСОБА_8 дають усі підстави для застосування до нього ст.69 КК України і призначенні йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст.186 КК України.
Прокурор, в судовому засіданні апеляційної інстанції, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не може бути задоволена, з наступних підстав.
Виходячи з вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Доводи обвинуваченого, який вказує на суворість призначеного йому покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими безпідставними, такими, що не підлягають задоволенню.
Нормами ч.1 ст.69 КК України встановлено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання,нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу, за цей злочин.
У п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. зі змінами, звернуто увагу, на, те, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, виходячи з положень ст.ст.50, 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченому, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, призначивши ОСОБА_6 покарання необхідне й достатнє для виправлення, і попередження нових злочинів.
Так, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, відомості про особу, обвинувачений раніше неодноразово судимий (ар.пр.36), не перебував і не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (ар.пр.76-77), офіційно не працевлаштований; за місцем мешкання характеризується посередньо (ар.пр.82), вчинив злочини через незначний час після звільнення з місць позбавлення волі.
Суд врахував висновок органу пробації, Покровського районного сектору уповноваженого органу з питань пробації м.Кривого Рогу ПС МРУ ПВКПП, зроблений за наслідками вивчення особи обвинуваченого ОСОБА_6 , його способу життя, зазначивши, що є високий рівень ризику ймовірного вчинення обвинуваченим повторного правопорушення, і що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі може становити високу небезпеку для суспільства (ар.пр.32-34).
Пом`якшуючою покарання обставиною, відповідно до вимог ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття обвинуваченого у скоєному злочині, обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України суд визнав рецидив злочину і, оцінивши зазначені обставини у їх сукупності, призначив покарання в мінімальних межах встановлених у санкції ч.2 ст.186 КК України.
Доводи ОСОБА_6 щодо можливості застосування щодо нього приписів ст.69 КК України, є не обґрунтованими.
Як зазначалось вище, призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України може мати місце лише за наявності декількох, не менше двох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочинів середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.
Доводи обвинуваченого, що суд при ухваленні рішення не врахував його щирого каяття, щиросердного визнання вини, активного сприяння розкриттю злочинів, відшкодування потерпілим завданого збитку, а також відсутність претензій з боку потерпілих, безпідставні, оскільки вони ніяким чином істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим.
Повернення потерпілим викраденого ОСОБА_6 майна не можна вважати відшкодуванням завданих збитків, оскільки з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений був затриманий 17.07.2017р., тобто в день вчинення злочинів, через, що він не встиг розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, що підтверджено протоколом затримання обвинуваченого від 17.07.2017р. (ар.пр.47-49) та розписками потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про отримання від слідчого викраденого у них майна, відповідно від 18 та 17 липня 2017р. (ар.52,62).
Окрім того, відсутність у потерпілих претензій до ОСОБА_6 у зв`язку з поверненням їм викраденого майна, на думку колегії суддів не можна визнати за обставину, що пом`якшує покарання.
Отже, ураховуючи обставини скоєного злочину, особу обвинуваченого колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_6 , є достатнім для його виправлення, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 6 вересня 2017р., яким ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за ч.2 ст.186 КК України - без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_4 . ОСОБА_3