Справа № 520/7542/17
Провадження № 1-кп/520/872/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349 від 12.05.2015 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченково, Глухівського району, Сумської області, громадянина України, з середньою освітою, навідника кулеметного відділення № 3 у звані «солдата», підрозділу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , перебуваю чого у цивільному шлюбі та маючого на утриманні малолітню дитину 2006 року народження,раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним у зв`язку із мобілізацією та проходячи її на посаді курсанта 5 навчального взводу 1 навчальної роти 1 навчального батальйону, у військовому званні «солдат» військової частини польова пошта НОМЕР_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільну небезпеку, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 28 лютого 2015 року в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_2 , без поважних причин, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби до 14 березня 2015 року проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Крім того, повторно, протягом року, ОСОБА_4 , 16 квітня 2015 року проходячи військову службу у зв`язку із мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді навідника кулеметного відділення 3 підрозділу, у військовому звані «солдат», не з`явився вчасно на службу з короткочасної відпустки без поважних причин, в умовах особливо періоду, крім воєнного стану до розташування військової частини польоваго пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно був відсутній за місцем проходження військової служби по 27 червня 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військовослужбовцем строкової служби військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Дійсно, будучи солдатом військової частини польова пошта НОМЕР_2 , 28 лютого 2015 року, він самовільно залишив військову частину без поважних причин, що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній за місцем проходження військової служби до 14 березня 2015 року, у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, яка тяжко хворіла. Крім того, 16 квітня 2015 року проходячи військову службу на посаді навідника кулеметного відділення, у військовому звані «солдат», не з`явився вчасно на службу з короткочасної відпустки до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та був відсутній за місцем проходження військової служби по 27 червня 2017 року, у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною, яка тяжко хворіла. Після чого 27 червня 2017 року самостійно з`явився до Військової прокуратури та зізнався у вчиненні злочину.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військовослужбовцем строкової служби військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу в умовах особливого періоду, крім воєнного стану доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення злочину вперше.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті кримінального правопорушення, вчинення злочину вперше, а також той факт, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину 2006 року народження, пом`якшуючі обставини та обтяжуючі обставини, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1 .