Справа № 359/7595/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/122/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 29.01.2018

УХВАЛА
Іменем України

29 січня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,
захисника засудженого адвоката ОСОБА_8 ,
представника колонії ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2017 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 11.03.2015 року до
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розкішна Ставищенського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 11.03.2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до трьох років шести місяців позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И Л А:
28.09.2017 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів, що став на шлях виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та задовольнити клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтуванні вказує, що ОСОБА_7 фактично відбув більш ніж дві третини строку призначеного покарання, за час відбуття щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, потерпілий будь-яких претензій морального чи матеріального характеру до засудженого не має, крім того, ОСОБА_7 не допускав порушень установленого порядку відбування покарання, сумлінно виконує свої трудові обов`язки, не порушує режиму утримання, має заохочення, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених не конфліктний, процес виправлення та перевиховання є стабільним та послідовним, за станом здоров`я неодноразово звертався за медичною допомогою у зв`язку з гострими болями у спині через тривалу тяжку роботу на дільниці деревообробки, на даний час потребує постійної спеціалізованої медичної допомоги, має двох неповнолітніх дітей та матір похилого віку, які потребують його піклування та допомоги, тому вважає, що до ОСОБА_7 можливе застосування умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, що підтримав судове рішення, думку засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення представника колонії, який при розгляді апеляційної скарги поклався на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Ставищенського районного суду Київської області від 11.03.2015 р., ОСОБА_7 засуджено на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.04.2016 р. засудженому ОСОБА_7 було зараховано в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 11.03.2015 р. по 14.04.2015 р., що становить загалом 1 місяць 3 дні, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Чинне законодавство України встановлює дві підстави для можливого застосування до особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання:

1) відбуття мінімально необхідної частини відповідного покарання;

2) доведення свого виправлення засудженим сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Інших вимог чинний закон не передбачає.

Суд, розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та, відповідно до вимог чинного законодавства, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.03.2015 року, під час утримання в Київському слідчому ізоляторі вимог режиму утримування не порушував, стягнень та заохочень не мав, з 30.04.2015 р. відбуває покарання в БВК № 119, за період відбування покарання ОСОБА_7 зарекомендував себе посередньо, працевлаштований на виробництві установи, на дільниці деревообробки, за сумлінну поведінку і ставлення до праці має одне заохочення правами начальника відділення від 26.05.2016 року, відношення до праці задовільне, стягнень не має, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості, намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, встановлені законодавством вимоги виконує лише під контролем, намагається утримувати своє спальне місце та приліжкову тумбочку в чистоті, не завжди має охайний вигляд, у програмах диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організаціях засуджених участі не приймає, вину за вироком суду визнав, виконавчих листів не має.

Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, при проведенні оцінок ступеня виправлення засудженого від 12.05.2016 р. зазначено, що ОСОБА_7 за період відбування покарання не стає на шлях виправлення і не може бути переведений з дільниці ресоціалізації до соціальної реабілітації, у зв`язку з тим, що має недостатній ступінь виправлення.

Також, відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_7 від 09.11.2016 року, затвердженої начальником Бориспільської виправної колонії № 119 майором внутрішньої служби ОСОБА_10 , та характеристики від 14.06.2017 року, затвердженої начальником Бориспільської виправної колонії № 119 підполковником внутрішньої служби ОСОБА_11 , витягу із протоколу від 09.11.2016 року на заміну покарання на Б/М, та витягу із протоколу від 14.06.2016 року на заміну покарання на УДЗ, комісією установи було прийнято рішення про відмову у застосуванні відносно нього вимог ст. ст. 81, 82 КК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення.

Аналіз вищезазначених матеріалів, що характеризують засудженого вказує на недоведеність виправлення засудженого під час відбуття покарання, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення на даний момент передчасно.
Доводи апеляційної скарги захисника засудженого про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є малопереконливими та не спростовують правильність прийнятого судового рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2017 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 11.03.2015 року до ОСОБА_7 - без змін.

Судді: