УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28. 11. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - про скасування арешту майна.
Заявник в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.08.2017 року на земельну ділянку, кадастровий номер :69:154:0014, яка належить ОСОБА_4 на праві власності, та на усі об`єкти нерухомого майна, в тому числі, на будівлі, підсобні, підвальні, складські приміщення, виробничі і промислові приміщення, які використовуються для процесу будівництва або підготовчих будівельних робіт та знаходяться на вказаній земельній ділянці, із забороною розпоряджатися та використовувати майно.

Представник заявника в судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав зазначених у клопотанні та просив слідчого суддю про його задоволення.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що арешт накладений на земельну ділянку є обґрунтованим та правомірним, вказував на те, що арештовану земельну ділянку, постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, в зв`язку із зазначеним просив відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0008092 від 12.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 23. 08. 2017 року накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер :69:154:0014, яка на праві власності належать громадянину України ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ), та усі об`єкти нерухомого майна, в тому числі на будівлі, підсобні, підвальні і складські приміщеннях, виробничі і промислові приміщеннях, які використовуються для процесу будівництва або підготовчих будівельних робіт та знаходяться на вказаних земельних ділянках, із забороною розпоряджатися та використовувати майнодо постановлення у кримінальному провадженні №0008092 від 12.07.2016 кінцевого рішення.

Заявник обґрунтовує вимоги поданого клопотання тим, що земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить заявнику ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу від 18 травня 2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 . Заявник вважає, що арешт на належну йому земельну ділянку було накладено неправомірно та необґрунтовано, оскільки слідчим в поданому клопотанні про арешт майна не було наведено належного обґрунтування того, що вказана земельна ділянка відповідає критеріям, згідно з якими на зазначене майно може бути накладено арешт, а також не вказано, які саме ризики існують для об`єктивного розслідування кримінального провадження у разі відмови у накладенні арешту. Окрім того, заявник в поданому клопотанні посилався на те, що він не є підозрюваним в рамках кримінального провадження в межах розслідування якого було накладено арешт, вказував на те, що він є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки та на момент постановлення ухвали про арешт майна, користувався земельною ділянкою на законних підставах. В зв`язку із зазначеним просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до статті 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 05.05.2009 року, невстановлена особа, шахрайським шляхом незаконно заволоділа чужим майном, а саме земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 505000,75 гривень, яка належить ОСОБА_4 , де на даний час здійснюється будівництво багатоповерхового будинку, а саме 9-ти поверхового будинку ЖК Solo House.

Так, на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки кадастровий номер :69:154:0014, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №655 від 18.05.2016 року, власником даної земельної ділянки є ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ). Цільове призначення земельної ділянки згідно до положень договору для індивідуального житлового, гаражного; вид використання: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
Будівельні норми (ДБН В.2.2-15-2005 Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення) відносять до поняття Сільський садибний будинок - житловий будинок для однієї сім`ї загальною площею, як правило, до 250 кв.м, розташований на земельній ділянці у сільській місцевості разом із спорудами господарського призначення, садом, городом.

Також, Додатком Б (обов`язковий) ДБН В.2.2-15-2005 Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення, затверджені наказом Держбуду України від 18.05.2005 року №80, надано чинності наказом Держбуду України від 28.09.2005 року №175, надано термін та визначено поняття:

- малоповерхова забудова забудова території одно-, дво, триповерховими житловими будинками різних типів;

- одноквартирний житловий будинок індивідуальний житловий будинок, що має прибудинкову ділянку.
Згідно акту обстеження земельної ділянки №17-1288-09 від 16.08.2017, земельна ділянка кадастровий номер :69:154:0014, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд встановлено, що зазначена ділянка огороджена та охороняється, також на ній розміщено чотирьох поверхову будівлю з цокольним поверхом, будівельні матеріали, тимчасові споруди для господарського призначення та в тому числі тимчасову споруду відділу продажу квартир.
Згідно листа №055-10427 від 20.06.2017 року, Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) замовнику будівництва ОСОБА_4 надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 22.02.2017 року, №255/17/012/009-17 на АДРЕСА_1 , для будівництва житлового будинку, якими встановлено можливу поверховість - у кількості 3 поверхів та підвалу.
Відповідно до отриманої інформації із Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Департамент згідно зі ст. 36 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності та інших НПА, зареєстрував подану замовником будівництва ОК Інстрой Девелопмент декларацію про початок виконання будівельних робіт Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом по вул. Я. Галана, 32-А у м. Києві від 09.03.2017 року за №КВ03.
В подальшому, відповідно до ст. 391 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку №466, Департамент наказом від 29.03.2017 року №88 скасував реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 09.03.2017 року за №КВ03.
08.06.2017 року за №КВ83 відповідно до ст. 36 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності та Порядку №466, департамент зареєстрував подану замовником будівництва ОК Інстрой Девелопмент декларацію про початок виконання будівельних робіт Будівництво житлового будинку по вул. Я. Галана, 32-А у м. Києві.
Поряд з цим, 09.08.2017 року, в ході виїзду СОГ за адресою: м. Київ, вул. Я. Галана, 32-А та відповідно до пояснень депутата КМР ОСОБА_6 встановлено, що під час здійснення будівництва за вказаною вище адресою забудовником самовільно захоплено земельну ділянку та в ході будівництва перевищено дозволену поверховість.
Встановлено, що земельну ділянку кадастровий номер :69:154:0014 - визнано речовим доказам по кримінальному провадженні № 0008092.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що на даний час відпали підстави для застосування такого заходу, як арешт майна, а також належних доказів того, що арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 170-174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1