Справа № 183/580/18
№ 1-кп/183/610/18
В И Р О К
іменем України
16 лютого 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000375 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлопілля, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, з середньою - спеціальною освітою, військовослужбовця за мобілізацією, старшого матроса, стрільця військової частини НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
17 травня 2014 року наказом №8 командира (по особовому складу) військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка на той час дислокувалася в АДРЕСА_2 , старшого матроса ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду - старшого стрільця відділення охорони 1-го взводу охорони 1-ї роти охорони військової частини НОМЕР_1 .
Старший матрос ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, про все що сталося з ним доповідати безпосередньому командиру.
29 серпня 2014 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) старшому матросу ОСОБА_3 було надано відпустку з якої 04 вересня 2014 року він мав з`явитися до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступити до виконання службових обов`язків.
Однак, 04 вересня 2014 року старший матрос ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження служби, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв до 02 лютого 2018 року коли місце знаходження старшого матроса ОСОБА_3 було встановлено та його було доставлено до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України.
Таким чином, в період з 04 вересня 2014 року до 02 лютого 2018 року старший матрос ОСОБА_3 , не з`явився вчасно на службу з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 та був незаконно відсутній на службі.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що з весни 2014 року він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В період часу з червня 2014 року по кінець серпня 2014 року він знаходився в зоні проведення антитерористичної операції. Підтвердив, що дійсно не з`явився вчасно з відпустки до військової частини, а коли дізнався, що він знаходиться у розшуку заявив про себе до військової прокуратури. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу до військової частини, без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що в силу закону раніше не судима, вину визнав повністю, скоєний ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, на обліку у лікарів не перебуває (а.п.38,39), на момент навчання та за місцем служби, він характеризується задовільно (а.п.21-24,29,31), має диплом за високий рівень фізичної підготовки, волю до перемоги та зайняття 2-го місця у змаганнях з гирьового спорту у ваговій категорії до 80 кг на першість військової частини НОМЕР_3 з нагоди святкування Дня захисника вітчизни, грамоти за активну участь у 17 огляді на кращу організацію фізичної підготовки і спортивно-масової роботи у ЗС України та відмінні показники з фізичної підготовки, проявлення мужності та волі до перемоги та за сумлінне виконання службових обов`язків, високі результати в бойовій та спеціальній підготовці, зразкову дисципліну (а.п.25,26,28), приймав участь у проведенні антитерористичної операції (а.п.27).

Щире каяття визнається обставиною, що пом`якшує його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1