11-сс/775/118/2018(м)
266/1374/18

Єдиний унікальний номер 266/1374/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/775/118/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м.Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000293 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України,

застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань №6» в межах строку досудового розслідування. Строк дії ухвали визначений до 19 травня 2018 року включно, після чого припиняє свою дію, -

в с т а н о в и л а:

в провадженні СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження №0000293 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 21 березня 2018 року приблизно о 16.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився у себе дома за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час за вказаною адресою, прийшла його дружина - ОСОБА_9 , разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , які мали на меті забрати особисті речі останньої. ОСОБА_8 побачивши свою дружину ОСОБА_9 почав її ревнувати до нового співмешканця ОСОБА_10 . У цей час між ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на ґрунті ревнощів відбувся словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 почав відчувати неприязнь до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в наслідок чого у нього на ґрунті ревнощів, виник злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, а саме своїй дружині ОСОБА_9 та її співмешканцю ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 21 березня 2018 року приблизно о 16.10 год. ОСОБА_8 , знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , у спальній кімнаті на дивані взяв зареєстровану за ним, мисливську гладкоствольну рушницю ТОЗ 34 ЕРШ серії НОМЕР_1 , яка була споряджена двома набоями, після чого зайшов до кухні вказаного будинку, де будучі в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, здійснив із вказаної рушниці, один прицільний постріл в область грудної клітини ОСОБА_10 після чого одразу зробив другий прицільний постріл в область правого плеча своєї дружини ОСОБА_9 внаслідок чого ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці, а ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень померла у кареті швидкої медичної допомоги.

21 березня 2018 року о 23.45 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Того ж дня, тобто 21 березня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України.

21 березня 2018 року до слідчого судді Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області звернувся слідчий СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_11 із клопотанням, погодженим з прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань №6» в межах строку досудового розслідування. Строк дії ухвали до 19 травня 2018 року включно, після чого припиняє свою дію.

Не погодившись із судовим рішенням, захисником ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій він окрім клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, просить оскаржуване судове рішення скасувати й постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не співрозмірне з ризиками, визначеними ст.177 КПК України. Крім того, вважає, що прокурором не надані достатні докази обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначає, що слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою в повній мірі не враховані дані, що характеризують особу підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, ухвалу слідчого судді скасувати й постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги захисника, а ухвалу слідчого судді, як законну і обґрунтовану, просив залишити без зміни; перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника в її межах, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з приписами п.8 ч.1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду. Таким чином право на апеляційне оскарження становить невід`ємну складову права на судовий захист.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Як вбачається, з матеріалів справи, ухвала слідчим суддею постановлена 22 березня 2017 року. Проте, як зазначає захисник, при оголошенні саме повного тексту ухвали він присутній не був, у зв`язку з відсутністю технічної можливості транслювання судового засідання.

Належних доказів, які б стверджували протилежне в процесі апеляційного розгляду не встановлено. У зв`язку із чим колегія суддів, що захисник ОСОБА_7 пропустив встановлений законом строк на оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин і такий строк підлягає поновленню.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог статей 177, 178, 193 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, наявність ризиків зазначених у ст.177 цього Кодексу, а також доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена 21 березня 2018 року, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст.177 КПК України.

Європейський суд в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, слідчий суддя, на думку колегії суддів, обґрунтовано послався на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має стійких соціальних зв`язків, крім того, перебуваючи на волі, матиме змогу знищити або сховати докази; може незаконно впливати на потерпілого, свідків, які не допитані на досудовому слідстві та суді, може вчинити інше кримінальне правопорушення, таким чином, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку із чим, на міркування колегії суддів, застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, може не забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином колегія суддів вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Колегія суддів також звертає увагу, що слідчий суддя в повному обсязі дотримався практики Європейського суду з прав людини щодо забезпечення не тільки прав підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів з огляду на тяжкість та специфіку самої підозри, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства (рішення ЄСПЛ у справах Летельє проти Франції, W проти Швейцарії).

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу саме в такий спосіб процесуального примусу.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, в тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, та зробив правильний висновок про те, що відсутність судимості, наявність постійного місця проживання, позитивні характеристики та незадовільний стан здоров`я жодним чином не спростовують тих вагомих ризиків, які обґрунтовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

поновити захиснику ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2018 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2018 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4