Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 140/1829/15-к
1-кп/140/65/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2017 р. м. Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , прокурора ОСОБА_2 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представника кримінальної поліції у справах неповнолітніх ОСОБА_6 , служби у справах дітей ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру в порядку ст. 498 КПК України по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000183 від 28.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ст.128 КК України, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , випускниці НВК №2 м. Немирів,
ВСТАНОВИВ:

27.03.15 року близько 17 години дня по вул. Горького м. Немирів Вінницької області ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька м. Немирів Вінницької області, рухаючись на велосипеді в напрямку м. Вінниця про проїзній частині дороги по праву сторону біля тротуару вулиці Горького в м. Немирові, зіткнулася з пішоходом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителькою м. Немирів, Вінницької області, яка намагалася перейти на іншу сторону тротуару по даній вулиці, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.
В результаті зіткнення ОСОБА_9 впала на дорогу та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого багато уламкового перелому головки лівої плечової кістки із зміщенням, садин в області обличчя, лобної ділянки та повіки зліва, субконюктивального крововиливу лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи №81 від 09.04.2015 року відносяться перелом головки лівої плечової кістки до середніх тілесних ушкоджень,які спричинили тривалий, понад 21 день,розлад здоров`я, а решта тілесних ушкоджень до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Згідно висновку авто технічної експертизи №300-а від 21.06.2015 року питання про те, чи вбачається в діях пішохода ОСОБА_8 невідповідність вимогам Правил дорожнього руху не досліджувалося, оскільки спеціальних пізнань в галузі авто техніки не потребує і може бути вирішено органами слідства(суду) самостійно відповідно до вимог розділу 4 «Обовязки і права пішоходів» Правил дорожнього руху.
Згідно п.4.7 розділу «Обовязки і права пішоходів» Правил Дорожнього руху, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних та наземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч та згідно п.4.14 пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху та раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.
Таким чином, в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Так як ОСОБА_8 на час скоєння злочину не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вказаний злочин, то прокурор звернувся з клопотанням про застосування відносно неї примусових заходів виховного характеру в порядку ст. 498 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_8 своєї вини в скоєні інкримінованого їй суспільно-небезпечного діяння не визнала, пояснила, що велосипедистка в`їхала в неї на тротуарі, їй також було завдано тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що їхала на велосипеді в сторону м. Вінниця по вулиці Горького біля магазину «Сучасне господарство». Попереду неї по тротуару з правої сторони йшла дівчина в наушниках. Коли вона порівнялася з нею, то остання швидко почала переходити дорогу, штовхнула її. Від поштовху вона впала, а дівчина втекла. В результаті падіння зламала руку і вдарилася головою.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що знаходячись в себе на городі, бачив як по дорозі їхала на велосипеді ОСОБА_11 .. Коли вона порівнялася з дівчиною, то та вийшла на дорогу і зіткнулася з велосипедисткою. ОСОБА_9 перед зіткненням кричала : «Дівчина, куди ти йдеш?».
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 в судовому засіданні дали покази, що коли вони поверталися з роботи 27.03.2015 року, то бачили як по вулиці Горького повз них проїхала велосипедистка. Через декілька секунд вони почули шум, обернулися і побачили, що якась дівчина перебігала дорогу, а біля велосипеда сиділа ОСОБА_9 , яка була в крові.
Свідок ОСОБА_15 дала аналогічні покази, лише додала, що дівчина яка переходила дорогу говорила на ходу по телефону через навушники.
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_8 наявні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст.128 КК України необережне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження. Так як невиконання ОСОБА_8 вимог п.4.14 Правил дорожнього руху, призвело до зіткнення з велосипедистом ОСОБА_11 , та отриманням нею тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Оцінюючи твердження ОСОБА_8 про те, що вона взагалі не вчиняла кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що ці показання направлені на уникнення нею кримінальної відповідальності, вважає їх неправдивими та не приймає їх до уваги. Крім того дані твердження суперечать іншим доказам, які суд приймає до уваги та вважає їх належними, допустимими та достовірними, що підтверджують вину ОСОБА_8 у скоєнні вищезазначеного суспільно-небезречного діяння.

Вина ОСОБА_8 на думку суду, повністю доведена зібраними по справі доказами, а саме: показами потерпілої ОСОБА_9 , показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що ОСОБА_8 почала раптово виходити на дорогу, коли біля неї проїзжала на велосипеді ОСОБА_9 , в результаті чого сталося зіткнення, показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 які в судовому засіданні дали покази, що бачили, як потерпіла ОСОБА_9 сиділа в крові на дорозі, а ОСОБА_8 перебігала дорогу. Свідок ОСОБА_15 також показала, що ОСОБА_8 під час зіткнення розмовляла по телефону в навушниках. Вказані покази підтверджуються висновком судово-медичної експертизи, протоколами проведення слідчого експерименту.

Таким чином, ОСОБА_8 скоїла суспільно-небезпечне діяння, що має ознаки діяння передбаченого ст.128 КК України до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність.
Згідно зі ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, як до досягнення віку, з якого може наставити кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого особливою частиною КК України.
Примусові заходи виховного характеру є єдиним із заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.
Положенням ст.501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише два види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним в ст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім,і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.
Регламентований процесуальним законом особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх поширюється і на осіб, які досягли повноліття під час здійснення кримінального провадження.
При цьому, до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого діяння, згідно зі ст.498 КПК України мають застосуватися примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п.п.7,11 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження у часі застосування примусових заходів виховного характеру стосуються таких примусових заходів виховного характеру як передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, як їх заміняють, та направлення неповнолітніх до спеціальних навчально-виховних установ.
З урахуванням викладеного, щодо ОСОБА_8 , яка до досягнення віку кримінальної відповідальності, вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст.128 КК України, відповідно до закону слід застосувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, незважаючи на те, що вона досягла повноліття під час здійснення кримінального провадження, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру. З урахуванням того, що перелік примусових заходів є вичерпним, суд вважає, що стосовно ОСОБА_8 слід застосувати примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження.
На підставі викладеного керуючись ст. ст. 22,97,105 КК України, 498-501 КПК України,суд
Ухвалив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
Кримінальне провадження № 0000183 від 28.03.2015 року за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ст. 128 КК України, відносно ОСОБА_8 закрити.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня її оголошення.
Суддя: