АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/277/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Тернопільської області матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської обл. від 22 жовтня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського відділу поліції ГУНП в Тернопільській обл., погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу тримання під вартою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гологори Золочівського району Львівської області, такого, що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 33 000 грн. із покладенням на нього відповідних обовязків у випадку внесення такої.

Датою закінчення дії ухвали зазначено 00 год 00 хв. 15 грудня 2017 р.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003424 від 20 жовтня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України.

У клопотанні зазначено, що 20 жовтня 2017 року близько 18 год. 25 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у салоні краси «Сан Парадіз», що по вул. Шептицького,5-А в м. Тернополі, намагався відкрито викрасти мобільний телефон торгової марки Iphone 2G білого кольору вартістю 600грн., однак, виконавши усі дії, які ОСОБА_7 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий перехожим громадянином.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 , будучи судимим за вчинення умисного злочину проти власності, судимість за який не знята і не погашена в установленому законом порядку, знаючи, що відносно нього в Тернопільському міськрайонному суді знаходиться обвинувальний акт про його обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України, у якому 02 серпня 2017р. раніше застосований запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою змінений на домашній арешт в зв`язку із його станом здоров`я, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину проти власності, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки підозрюваного, небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити й інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на вищевказані обставини, слідчий суддя прийшов до висновку, що у випадку незастосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, існують ризики, що підозрюваний, враховуючи санкцію кримінального правопорушення, у якому останній підозрюється, зможе ухилятися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_7 більш мякого запобіжного заходу, в тому числі в звязку із станом його здоровя, однак, з урахуванням існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та з метою їх запобігання, а також оцінюючи сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку про неможливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою із визначенням суми застави, яка достатньою мірою буде гарантувати виконання ОСОБА_7 покладених на нього обовязків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, оскільки вважає її незаконною та необгрунтованою, та постановити нову ухвалу, якою запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 змінити на домашній арешт цілодобово з можливістю проводити лікування у спеціалізованому закладі.

Зазначає, що ОСОБА_7 захворів на туберкульоз легень, утримуючись в умовах СІЗО під час застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні, хворобу виявлено 18 листопада 2016 року. Адміністрація Чортківського СІЗО не реагувала на неодноразові розпорядження суду про етапування ОСОБА_7 до спеціалізованого закладу для проведення лікування активної форми туберкульозу, після чого ухвалою від 02 серпня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом змінено запобіжний захід ОСОБА_7 на домашній арешт цілодобово, оскільки перебування його в умовах СІЗО не призведе до його видужання.

Вважає, що слідчим суддею недостатньо вивчалась можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово. Такий вид запобіжного заходу визначить підозрюваному місце його перебування, зможе запобігати вчиненню нових злочинів, а покладення обов`язків на підозрюваного з`являтись за першим викликом до органів досудового розслідування та суду не перешкоджатиме проведенню досудового розслідування у розумні строки, та надасть можливість підозрюваному проводити лікування у спеціалізованому закладі.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника із наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечував проти задоволення вказаної апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні слідчого слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003424 від 20 жовтня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 186 КК України.

20 жовтня 2017 року о 19:30 год. працівниками Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

21 жовтня 2017 року ОСОБА_7 у встановленому законом порядку повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

21 жовтня 2017 року слідчий слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл. звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, а тому з метою виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні його під час досудового розслідування належить утримувати під вартою.

22 жовтня 2017 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду вказане клопотання задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 33 000 грн. та з покладенням на нього відповідних обовязків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді взяття під варту, суд перевірив, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнівів не викликає.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам - є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи. Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та відомості про його особу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (Лабіта проти Італії № 26772/95).

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

При цьому, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого, врахувавши конкретні обставини кримінального провадження, також дійшов вірного висновку щодо можливості визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави відповідно до ч.ч.4,5 ст.182 КПК України саме в сумі 33 000 грн.

Колегія суддів вважає, що, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід із встановленням розміру застави у вказаній сумі з покладенням на нього відповідних обовязків зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Крім того, слідчий суддя, на переконання колегії суддів, також правильно наголосив на тому, що в межах кримінального провадження №0000951 від 14 березня 2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, яке на момент вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, розглядалося в Тернопільському міськрайонному суді, 02 серпня 2017 р. ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайсуду було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 і задоволено клопотання його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю. Строк дії ухвали був визначений до 00 год 00 хв. 01 жовтня 2017 р.

Однією з причин такого рішення слугував незадовільний стан здоровя останнього.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки головного лікаря Тернопільського обласного протитуберкульозного диспансеру від 30 жовтня 2017 року, ОСОБА_7 тричі знаходився на стаціонарному лікуванні, при цьому двічі був виписаний за порушення лікарняного режиму, останній раз перебував на лікуванні з 26 вересня по 09 жовтня 2017 року в Бережанському тубдиспансері, звідки також був виписаний за порушення лікарняного режиму, що не дає колегії суддів підстав вважати, що останній, будучи звільненим з-під варти за станом здоровя, буде продовжувати лікування.

Крім того, згідно довідки виданої заступником головного лікаря з амбулаторно поліклінічної роботи КП Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр від 23 жовтня 2017 року, ОСОБА_7 за станом здоровя може утримуватись в умовах ІТТ та СІЗО.

Тим не менш 20 жовтня 2017 р. ОСОБА_7 було затримано працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України як особу, на яку вказали свідки, що саме вона вчинила злочин, що, на думку колегії суддів, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку як особи, яка, перебуваючи на волі, продовжить вчиняти й інші кримінальні правопорушення, отже, вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів Апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 407 ч. 3 п. 1, ч.1 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 22 жовтня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту та задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській обл., погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 і застосовано до останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 15 грудня 2017 року із визначенням розміру застави у сумі 33 000 грн. та покладенням на нього обовязків у випадку її внесення, - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2