АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0001783 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кам`янське Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язку носити електронний засіб дистанційного контролю.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором ОСОБА_8 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 00 годин 01 хвилини 05 січня 2018 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, ризики у виді переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого злочину та знищення речових доказів, не зменшились у зв`язку з чим є підстави для продовження строку дії запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки надані матеріали не підтверджують обґрунтованість підозри, протягом досудового розслідування не отримано належних доказів причетності вчинення ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину. Також, зазначає, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування інших запобіжних заходів до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема, цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю, про який зазначав захисник. Зауважує про практику ЄСПЛ щодо вирішення питання про продовження строку застосування тримання під вартою, яка ґрунтується на презумпції на користь звільнення з-під варти.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в скарзі просили її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог частин 3, 4, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний… може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та зазначені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Згідно наданих матеріалів, 13 вересня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке виразилось в умисному протиправному заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_10 . Так, з матеріалів провадження слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому, обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вказаного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_11 ; протоколом впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 , який впізнав ОСОБА_7 як чоловіка, якого він бачив біля автомобіля «Мерседес-Бенз» у вересні 2015 року в с. Степове Дніпропетровської області; протоколом огляду від 10.02.2016 р. під час якого були виявлені та вилучені патрони, сонцезахисні окуляри, які належали ОСОБА_10 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_10 та ключ запалювання від автомобіля «Мерседес-Бенз»; протоколом огляду місця події від 09.02.2016 р., протоколом огляду трупа від 06.02.2016 р.; протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 08.02.2016 р.; висновком судово-медичної експертизи від 04.03.2016 р. № 99/ЛЕ/22; протоколом обшуку місця тимчасового проживання підозрюваного від 20.06.2017 року; іншими доказами, долученими до клопотання слідчого.

Крім того, обґрунтованість цієї підозри раніше була предметом судового розгляду і знайшла об`єктивне підтвердження при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та під час перегляду відповідного рішення слідчого судді в апеляційному порядку. Не вбачається, що з цього часу виникли будь-які нові обставини, які б спростували обґрунтованість цієї підозри.

Аналізуючи доводи сторони захисту стосовно фальсифікації доказів та про необхідність їх оцінки з точки зору допустимості, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і звертає увагу, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу і апеляційний суд при апеляційному перегляді рішення слідчого судді, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу. Тобто здійснює оцінку доказів, відповідно до ст. 94 КПК України, виключно в межах вирішення питання обґрунтованості підозри, враховуючи критерії для її визначення, а саме слідчий суддя має перевірити достатність відомостей, які дають підстави для об`єктивного, стороннього спостерігача зробити висновок, що дана особа могла скоїти вказаний злочин (рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р.).
Перевіряючи висновки ухвали слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були підставою для продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає, що висновки слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими і не зменшились на час розгляду клопотання та для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Зокрема, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшився, а саме підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, при цьому колегія суддів враховує тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, що у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення злочину, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, вік та стан його здоров`я, зокрема, відсутність відомостей щодо наявності в нього захворювань, які виключали б тримання під вартою. Таким чином висновки слідчого судді щодо можливості запобігання ризикам виключно шляхом продовження саме такого запобіжного заходу, є обґрунтованими.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
З матеріалів провадження слідує, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо, так як необхідно виконати ряд слідчих дій та процесуальних дій.
Крім того, колегія суддів вважає законними висновки слідчого судді щодо строку продовження тримання під вартою щодо підозрюваного, врахувавши вимоги ч. 3 ст. 197 КПК України, в межах строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.
Щодо доводів захисника про переведення ОСОБА_7 до іншої установи попереднього ув`язнення, в підвальну камеру та щодо застосуванню психологічного насильства та фізичних обмежень, апеляційний суд вважає, що такі доводи знаходяться поза межами предмету апеляційного перегляду даного рішення слідчого судді, оскільки не були заявлені в суді першої інстанції і можуть бути предметом розгляду в окремих провадженнях відповідно до ст. ст. 206, 214 КПК України. Також, з відповідним клопотанням захисник не звертався до суду апеляційної інстанції та повідомив, що захисник та його підзахисний не звертались з такими заявами до правоохоронних органів і не оскаржували рішення, дії та бездіяльність адміністрації установи попереднього ув`язнення.
Доводи захисника, що на даний час органом досудового розслідування не перевірено мисливську зброю та припаси до неї, що належать брату загиблого, який наразі виступає потерпілим ОСОБА_12 , колегія суддів вважає такими, що стосуються повноти досудового розслідування і розслідування інших можливих версій події злочину. При цьому, нездійснення на даному етапі органом розслідування вказаної слідчої дії, не спростовує висновків слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри в межах необхідної для застосування та продовження строку дії запобіжного заходу. Крім того, у разі відмови слідчого/прокурора в проведенні слідчих дій за ініціативою сторони захисту, вона наділена правом звернення з відповідними скаргами або клопотаннями відповідно до Глави 26 та ст. 244 КПК України.
Колегія суддів не може погодитись з доводами захисника про порушення прав підозрюваного, передбачених ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також враховує відповідну прецеденту практику Європейського суду з права людини, проте не може її застосувати на даному етапі кримінального провадження. На думку апеляційного суду не вбачається, що права ОСОБА_7 , гарантовані ст. 5 КЗПЛ, були порушені, враховуючи, що час перебування підозрюваного під вартою не є занадто тривалим, враховуючи складність кримінального провадження, а також з огляду на те, що існує суспільний інтерес (легітимна мета) для такого обмеження прав ОСОБА_7 у вигляді забезпечення його належної процесуальної поведінки, ефективності досудового розслідування та розкриття особливо тяжкого кримінального правопорушення, а також, на думку колегії суддів, таке обмеження свободи застосоване слідчим суддею відповідно до закону та з урахуванням принципу пропорційності і дотримання балансу між правами підозрюваного та легальною метою застосування такого заходу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, продовжений слідчим суддею запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам КПК України, а тому ухвала слідчого судді не підлягає скасуванню, а в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2017 року у кримінальному провадженні № 0001783 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4