Номер провадження: 11-кп/785/976/17
Номер справи місцевого суду: 506/266/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Красноокнянського районного суду Одеської області від 27.06.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000182 від 20.04.2016 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фасова Володарсько-Волинського району Житомирської області, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, а в останнє:

- 26.12.2011 року Черняхівським районним судом Житомирської області за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 14.11.2014 року звільнений Богунським районним судом м. Житомира на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 26 днів,;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків,-

встановив

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000182 від 20.04.2016 року,органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, суд мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам п. 2 ч. 2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 взагалі не зазначено зареєстроване місце проживання або перебуванням обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Також місцевий суд зазначив, що у наданому обвинувальному акті взагалі не зазначено спосіб вчинення кримінального правопорушенням, взагалі відсутні дані про таємне викрадення майна, оскільки не зазначено де знаходився потерпілий у момент крадіжки.
Крім того, місцевий суд послався на безпідставне посилання в обвинувальному акті на висновок експерта (номер, дата, результат), що є порушенням вимог ст. 291 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим районним судом рішенням, на зазначену ухвалу прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на необґрунтованість судового рішення, прокурор порушує питання щодо її скасування.

В обґрунтування свої доводів прокурор послався на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 містить всі необхідні відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки у ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, які прокурор вважає встановленими, у тому числі час, спосіб, мотив вчинення протиправного діяння, а також інші обставини, що є обов`язковими елементами предмета доказування та об`єктивної сторони складу злочину, правову кваліфікацію злочину з посиланням на положення статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Прокурор вважає, що порушень положень ст.291 КПК України органом досудового розслідування під час складання обвинувального акту, допущено не було.

Просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури у повному обсязі; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду необхідно змінити, за наступних підстав:

У відповідності до положень п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, зазначеною статтею передбачений порядок складання обвинувального акту, зазначені відомості, які повинні міститися в ньому та які додатки повинні бути долученими до нього.

Із наведених положень кримінального процесуального закону вбачається, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Так апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що в порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить відомості про висновок експерта, а саме висновок товарознавчої експертизи № 11052016-1 від 11.05.2016 року, щодо вартості мобільного телефону марки «HOKIA» модель 1280, IMEI : НОМЕР_1 бувший у використанні, вартістю 293 гривні.

Суд першої інстанції справедливо вказав на те, що висновки експертів к кримінальному провадженні відносяться до статусу доказів і мають надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.

Апеляційний суд вважає. що ця обставина є недоліком обвинувального акту, який робить неможливим призначення кримінального провадження судом до розгляду та підлягає усуненню, шляхом повернення обвинувального акту прокурору, в зв`язку з чим в цій частині апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Однак, дослідивши матеріали справи, заслухавши прокурора, апеляційний суд вважає, що його доводи в частині невідповідності вказівок суду першої інстанції щодо недоліків обвинувального акту в частині невірної вказівки прокурором міста проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутності вказівки на спосіб скоєння ОСОБА_8 викрадення чужого майна, а також відсутності в обвинувальному акті викладення формулювання обвинувачення є необґрунтованими та не відповідають вимогам ст. 291 КПК України до змісту обвинувального акту.

Так дійсно, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 місцем його мешкання вказана адреса : АДРЕСА_1 , але за довідкою Чорнянської сільської ради Окнянського району Одеської області від 21.06.2017 року обвинувачений ОСОБА_8 на території сільської ради не зареєстрований та не проживає.

На цій підставі судом зроблено висновок, що прокурором невірно вказана адреса проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , що робить неможливим забезпечення його виклику в судове засідання і є таким недоліком, який може служити підставою для повернення обвинувального акту прокурору і робить неможливим призначення судом кримінального провадження до розгляду.

Однак з таким висновком погодитись неможливо з наступних підстав :

Як встановлено районним судом і що з найшло своє підтвердження в апеляційному суді, прокурором були представлені пояснення громадянки ОСОБА_9 , в яких вона пояснила, що вона мешкає за адресою в с. Чорна Окнянського району Одеської області і обвинувачений ОСОБА_8 є її співмешканцем, але знаходиться на заробітках в м. Подольську Одеської області.

На підставі цього апеляційний суд вважає, що прокурором в обвинувальному акті вірно вказане місце мешкання обвинуваченого ОСОБА_8 в с. Чорна Окнянського району Одеської області, а судом не були застосовані всі належні заходи для забезпечення явки обвинуваченого ОСОБА_8 в судове засідання.

Що стосується вказівок суду першої інстанції на відсутність в обвинувальному акті викладення способу викрадення обвинуваченим ОСОБА_8 чужого майна, а також формулювання обвинувачення, то таке ствердження також не відповідає дійсності.

Так в обвинувальному акті викладені дата, місце та час скоєння обвинуваченим ОСОБА_8 злочину по таємному викраденню майна ОСОБА_10 , а також вказано, що скоїв він цей злочин з корисних мотивів, з метою власного збагачення, повторно, що і відповідає вимогам ст. 291 КПК по викладенню фактичних обставин скоєння злочину.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України.Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України,є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

У даному випадку, судова колегія погоджується з доводами прокурора про те, що даний обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення по епізоду кримінального правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_8 .

При цьому обвинувальний акт містить формулювання: « ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 24.04.2016 року о 10:30 годині….» і далі за текстом.

Окрім того в обвинувальному акті вказано, що «Таким чином ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна / крадіжки / вчиненої повторно..», що на думку судової колегії підтверджує наявність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у скоєнні кримінальних правопорушень та його формулювання відповідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України (а.с. 3).

Апеляційний суд вважає, що виходячи з вищевказаного, обвинувачення ОСОБА_8 було висунуто в належній формі, є конкретним, зрозумілим для нього та не порушує його прав на захист та справедливий суд, як того вимагає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість доводів прокурора в цій частині апеляційної скарги, допущення судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону, в зв`язку з чим ухвала суду підлягає зміні і з неї необхідно виключити посилання суду на такі недоліки обвинувального акту, як невірна вказівка адреси місця мешкання обвинуваченого ОСОБА_8 , а також відсутності в обвинувальному акті вказівки на спосіб викрадення майна та формулювання обвинувачення, а в решті ухвалу залишити без зміни.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Красноокнянського районного суду Одеської області від 27.06.2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000182 від 20.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - змінити.
Виключити з мотивувальної частині ухвали посилання районного суду, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору - не зазначення у обвинувальному акті способу вчинення кримінального правопорушення, місця проживання обвинуваченого ОСОБА_8 та відсутність формулювання обвинувачення.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_11 .