АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/34/18 Справа № 202/8046/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 0002460 за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді справі у суді першої інстанції на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Варварівка Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянинки України, не заміжньої, працюючої ФОП « ОСОБА_7 », зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_8

захисник - ОСОБА_9

обвинувачена - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Індустріального районого суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2017 року, ОСОБА_10 визнано винною за ч. 1 ст. 320 КК України та призначено покарання у виді у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень з позбавленням права обіймати посади в медичних закладах, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 (один) рік.

Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Прокурор, який приймав участь при розгляді справі у суді першої інстанції не погодившись з вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2017 року подав апеляційну скаргу.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні злочину і правильність кваліфікації її діяння, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному замісту.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що при призначенні покарання суд першої інстанції не чітко сформував покарання, оскільки обвинувачену позбавлено права обіймати не ті посади, які за своїм характером, змістом та обсягом, пов`язані із вчиненням злочину при цьому не конкретизовано які саме, а тому вважає що саме у цій частині вирок суду повинен бути скасований.

ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: працюючи в аптеці ФОП ОСОБА_11 розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до своїх функціональних обов`язків, відпуск та торгівля лікарськими засобами, які їй були встановленні ОСОБА_11 неналежно виконувала свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них.

Так, ОСОБА_6 в порушення «Правил обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів включених до переліку таких засобів і речовин» згідно постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 року, а також п. 9 «Порядку відпуску лікарських засобів і виробів медичного призначення з аптек та їх структурних підрозділів», перебуваючи на своєму робочому місті 15.09.2016 року близько 15 годин 25 хвилин реалізувала громадянину ОСОБА_12 без рецепту препарат «Кодетерп» в кількості чотирьох упаковок, які містять кодеїн, який віднесено до наркотичних засобів та обіг якого обмежено і стосовно яких допускається виключення деяких заходів контролю. Загальна маса кодеїну становить 0,32 г.

В ході апеляційного розгляду прокурор, підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справі у суді першої інстанції та просив її задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачена та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просила вирок суду залишити без змін як законний та обгрунтований.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який приймав участь при розгляді справі у суді першої інстанції підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 320 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації її дій, не учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначеннні додаткового покарання обвинуваченій то вони заслуговують на увагу вихадячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою скасування судового рішення.

Стаття 55 КК встановлює заборону обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Тому рішення суду про позбавлення такого права має бути чітко і ясно сформульоване в резолютивній частині вироку для того, щоб не виникло жодних сумнівів при його виконанні (п. 17 ППВСУ від 24 жовтня 2003 р.). Якщо в санкції статті Особливої частини КК визначено характер посади або вид (рід) діяльності , то формулювання покарання у вироку має точно відповідати змісту цієї санкції (п. 17 ППВСУ від 24 жовтня 2003 р.). Якщо ж покарання у санкції зазначене в загальній формі (наведене у формулюванні, що використовується у ст. 55 КК), суд повинен конкретизувати правову заборону і точно зазначити (описати, окреслити) у вироку характер та коло тих посад або вид (рід) тієї діяльності, права обіймати які чи займатися якими він позбавляє засудженого. Більше того, покарання має формулюватися таким чином, щоб засуджений не мав права обіймати зазначені у вироку посади або займатися забороненою діяльністю в будь-якій галузі (сфері), а також був позбавлений можливості обіймати і такі посади або займатися такою діяльністю, які за змістом (характером) і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення злочину. Ця заборона може бути сформульована вказівкою на вид конкретної посади (наприклад, директор, завідувач) або шляхом опису характеру та обсягу тих повноважень, права здійснювати які позбавляється особа.

Водночас суд не має права позбавити засудженого можливості працювати в тій чи іншій галузі господарства, системі культури, освіти, охорони здоров`я тощо без точного визначення у вироку кола і характеру тих посад або конкретного виду (роду) тієї діяльності, права обіймати які або займатися якими позбавляється засуджений. Суд не може заборонити лікарю працювати в системі охорони здоров`я, але може позбавити його права займатися лікарською діяльністю тощо.

Так на думку колегії суддів в порушення вимог ст. 55 КК України призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 додаткове покарання за ч. 1 ст. 320 КК України у вигляді позбавленням права обіймати посади в медичних закладах, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 1 рік, сформульоване не чітко, оскільки обвинувачену позбавлено права обіймати не ті посади, які за своїм характером (колом), змістом та обсягом, пов`язані із вчиненим злочином, при цьому не конкретизовано, які саме. Через неточне формулювання заборони щодо обіймання посад засудженою ОСОБА_6 , уповноважений орган з питань пробації позбавлено можливості контролювати виконання цього додаткового покарання.

Також відповідно до Закону України від 19 листопада 1992 року «Про основи законодавства України про охорону здоров`я» мережа закладів охорони здоров`я сукупність закладів охорони здоров`я, що забезпечують потреби населення у медичному обслуговуванні на відповідній території

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , відповідно до своїх функціональних обов`язків, обіймала посаду, пов`язану з відпуском та торгівлею лікарськими засобами, отже обвинувачену було б доцільно позбавити права обіймати посади, пов`язані з торгівлею та відпуском лікарських засобів.

Що стосується доводів прокурора стосовно винесення нового вироку оскільки погіршується становище обвинуваченої колегія суддів погодитись не може, оскільки вирок суду першої інстанції підлягає зміні лише в частині призначення додаткового покарання та фактично поліпшує становище обвинуваченої оскільки звужує кого обмеження її діяльності.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів вбачає підстави для зміни вироку щодо обвинуваченої в частині призначеного покарання, а тому апеляційна скаргу прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2017 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - змінити.

Важати ОСОБА_6 засудженою за ч. 1 ст. 320 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 гривень з позбавленням права займатися діяльністю пов`язаною з торгівлею та відпуском лікарських засобів строком на 1 (один) рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Верховний Суд протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
_____________ ____________ ____________

ОСОБА_13 ОСОБА_4