Справа № 504/315/18
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" лютого 2018 р. Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Лиманського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні н/л дитину 2003 р.н. та матір 1938 р.н., освіта середня спеціальна, молодшого сержанта, кулеметника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.408 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12.01.2016 року о 08 год. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період та проходячи її у військовому званні молодший сержант на посаді кулеметника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою ухилення від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що 09.07.2015р. його було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 і того ж дня відправлено для подальшого проходження військової служби до військової частини-польова пошта НОМЕР_2 . Наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 31.08.2015р. №214 його було виключено зі списків особового складу зазначеної військової частини та того ж дня направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2015р. №191 його зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду кулеметника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2015 №285 йому була надана основна щорічна відпустка за 2015 рік тривалістю 13 календарних днів з 29.12.2015р. по 12.01.2016р., з визначеною датою повернення 12.01.2016р. Проте, він без відповідного дозволу командира, з метою ухилитися від військової служби, 12.01.2016р. о 08 год., не з`явився з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , та продовжує перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.408 ч.3 КК України, за ознаками дезертирства, тобто нез`явлення на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує посередню характеристику ОСОБА_4 за місцем реєстрації та негативну характеристику за місцем проходження служби, те, що він раніше не судимий, має на утриманні н/л дитину 2003 р.н. та хвору матір 1938р.н., скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням. Не приводити вирок у виконання, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог

ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1