Справа № 766/789/17
Провадження № 51-2181ск18
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2018 року м. Київ
Касаційний кримінальний суд Верховного Суду
у складі колегії:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 2 листопада 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0006543, щодо
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя
АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК.
Короткий зміст оскаржених судових рішень
За вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 6 березня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 72 КК ОСОБА_4 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення.
Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.
Судом ОСОБА_4 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно за обставин, викладених у вироку.
Як установив суд, 24 листопада 2016 року в період часу з 09.30 10.20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи у громадському транспорті (тролейбусі) у м. Херсоні таємно викрав у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належні їм мобільні телефони, заподіявши цим матеріальної шкоди на загальну суму 500 та 350 грн. відповідно.
Апеляційний суд Херсонської області ухвалою від 2 листопада 2017 року залишив без змін указаний вирок. На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_4 зараховано устрок покарання строк попереднього ув`язнення з 24 листопада 2016 року по 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості й правильності кваліфікації дій засудженого, просить на підставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 438 КПК, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть доводів скаржника зводиться до того, що призначене ОСОБА_4 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного, а тому є несправедливим через м`якість. Прокурор вважає, що апеляційний суд необґрунтовано залишив поза увагою допущені порушення ст. 65 КК, не усунув їх і, відмовляючи у задоволенні апеляційних вимог сторони обвинувачення ухвалив рішення, яке не відповідає статтям 370, 419 КПК.
Мотиви Суду
Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи прокурора щодо необхідності скасування оспорюваної ухвали не можна визнати прийнятними.
У силу статей 414, 438 КПК скасування судового рішення з підстави невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого можливе лише за умови, якщо таке покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Проте за змістом поданої скарги, у ній прокурор не посилається саме на явну несправедливість обраного ОСОБА_4 заходу примусу.
Крім того, як випливає із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК), визначається не лише його суворістю, а й домірністю, яка є проявом справедливості.
Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
У цьому кримінальному провадженні, як видно зі змісту наданих судових рішень, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_4 призначено з порушенням визначених у законі загальних підстав.
Як убачається з копії вироку, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та всі інші обставини, які відповідно до положень КК, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу.
Відповідно до наданої копії оспорюваної ухвали, апеляційний суд при перегляді вироку належним чином перевірив усі доводи прокурора щодо м`якості покарання, які за змістом та суттю аналогічні доводам, викладеним у касаційній скарзі й умотивовано з посиланням на матеріали справи визнав їх необґрунтованими, вказавши також підстави з яких відмовив у задоволенні вимог сторони обвинувачення. Ухвалюючи рішення й констатуючи відсутність порушень ст. 65 КК, суд апеляційної інстанції, поряд із ступенем тяжкості вчинених ОСОБА_4 діянь, урахував особу винного, який характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину та непрацездатних батьків. Також суд зважив на визнання засудженим вини та щире каяття, що є пом`якшуючими обставинами. З огляду на все це, на відсутність обставин протилежного змісту, фактично взявши до уваги поведінку ОСОБА_4 у минулому (попередні судимості), апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про неможливість досягти мети заходу примусу без ізоляції засудженого від суспільства та необхідність призначення йому найбільш суворого за видом покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК.
Правових підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок м`якості немає.
Зміст ухвали апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду, вмотивованість його висновків, прокурор у касаційній скарзі не навів.
З огляду на викладене й на те, що зі скарги та наданих до неї судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 2 листопада 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3