АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/615/17 Номер провадження 11-кп/786/412/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.316 КК - С.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою начальника Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 на вирок на підставі угоди про визнання винуватості Машівського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком щодо ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Машівка Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, особи з інвалідністю 3-ї групи, на підставі ст.89 КК України такого, що не має судимості,

затверджена угода про визнання винуватості від 31 липня 2017 року, укладена між начальником Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 та підозрюваним ОСОБА_9 .

ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Звільнений від відбування покарання за вчинення цього злочину на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

- за ч.1 ст.316 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 1186 грн. 33 коп.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.

В середині червня 2017 року обвинувачений в лісопосадці поблизу с. Андріївка Машівського району Полтавської області виявив дикорослу рослину коноплі, яку зірвав, тим самим незаконно придбавши наркотичний засіб, та переніс її до свого місця проживання до будинку АДРЕСА_1 в цьому селі, де висушив та подрібнив, незаконно виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який незаконно зберігав без мети збуту.
23 липня 2017 року близько 15 год. ОСОБА_9 , перебуваючи на території автостанції в АДРЕСА_2 , тобто у публічному місці, незважаючи на громадян, які знаходились поряд, публічно вжив наркотичний засіб шляхом куріння.
У цей час працівники поліції виявили та вилучили у обвинуваченого особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 26,125 г. та 0,042 г.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження.

При цьому зазначає, що суд призначив ОСОБА_9 покарання, яке не було узгоджене сторонами за угодою про визнання винуватості.

Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.70 КК України, суд не визначив остаточного покарання за сукупністю злочинів та звільнив обвинуваченого від покарання на підставі акту амністії за один злочин з одночасним призначенням покарання за інший злочин.

Звертає увагу, що приписами ст.9 Закону України «Про амністію в 2016 році» не передбачено застосування амністії до осіб, яких засуджено за незаконне публічне вживання наркотичних засобів.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, захисника обвинуваченого, який погодився з доводами прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Підставами для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що передбачено п.3 та п.4 ч.1 ст.409 КПК України.
Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, між начальником Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 , з участю захисника ОСОБА_7 , була укладена угода про визнання винуватості від 31 липня 2017 року (а.с.9).
При цьому сторони погодились на призначення ОСОБА_9 такого покарання:
- за ч.1 ст.309 КК України - 1 рік позбавлення волі;
- за ч.1 ст.316 КК України - 2 роки позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Приписами ст.475 КПК України встановлено, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися, зокрема, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені ст.374 цього Кодексу.
Наведені вимоги закону судом не дотримані.
Так, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку зазначив, що правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, узгоджена міра покарання відповідає вимогам кримінального законодавства України, характеру і тяжкості обвинувачення, а тому вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні інкримінованих злочинів та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Водночас, затверджуючи угоду, в порушення вимог ст.475 КПК України, місцевий суд призначив ОСОБА_9 не узгоджене сторонами покарання та таке, що суперечить вимогам кримінального закону (ст.70 КК України).
Так суд, спочатку призначив ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст. 309 КК України та звільнив від відбування цього покарання на підставі акту амністії, після чого призначив покарання за інший злочин, передбачений ч.1 ст.316 КК України, і потім звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.
Призначаючи таке покарання на власний розсуд, суд при цьому не врахував, що чинним законодавством не передбачено можливості звільнення особи від покарання і одночасно призначення покарання за інший злочин.
Також суд залишив поза увагою, що згідно з ч.1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.23 постанови №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням
приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Крім того, суд не врахував, що за змістом Закону України «Про застосування амністії в Україні» та Закону «Про амністію в 2016 році» амністія не може бути застосована за окремими епізодами злочинів.
Також прокурор обґрунтовано вказує, що відповідно до п. «б» ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за незаконне публічне вживання наркотичних засобів.

Враховуючи наведене, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.404, ст.405, ст.418 та ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу начальника Машівського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості Машівського районного суду Полтавської області від 17 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4