н/п 1-кс/640/220/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" січня 2018 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,
Зазначений автомобіль слідчим поставлений на спецмайданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурс» за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , вищевказаний автомобіль зареєстрований на ОСОБА_6 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , тел.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пояснив, що придбав вказаний транспортний засіб 15.12.2017 в м. Лебедин Сумської області у попереднього користувача ОСОБА_8 . Договір купівлі-продажу транспортного засобу №5676/17/008268 від 20.12.2017 він укладав з власником ОСОБА_6 в м. Харкові. У подальшому подав заяву про перереєстрацію транспортного засобу на нього як на нового власника і під час огляду автомобіля експерт виявив, що номерна деталь з номером кузова закріплена за допомогою кустарних зварних з`єднань. Виявлені експертом ознаки стали достатні для висновку про те, що номер кузова змінений шляхом вварювання номерної панелі (деталі) з іншим номером.
В ході досудового розслідування встановлено, що особою на ім`я ОСОБА_9 є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_7 , та використовує мобільний телефон НОМЕР_5 .
З метою допиту користувачів транспортного засобу ОСОБА_8 і ОСОБА_10 надані доручення відповідно до ч. 6 ст. 218 КПК України для проведення процесуальних дій на іншій території.
Вищеописані речі та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у п.1, п. 3 ч.2 ст.167 КПК України.
Тому 22.12.2017 до Київського районного суду м. Харкова було подано клопотання про арешт майна, погоджене із прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 молодшим радником юстиції ОСОБА_11 , яке було повернуто 28.12.2017 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова для усунення недоліків.
28.12.2017 до Київського районного суду м. Харкова було подано повторно клопотання про арешт майна, погоджене із прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 молодшим радником юстиції ОСОБА_11 , яке було повернуто 03.01.2018 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова для усунення недоліків.
На підставі вище викладеного, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, а саме позбавленні осіб права на відчуження, розпорядження та/або користування зазначеним майном, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст.290). Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегли на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання.
Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що слідчим та процесуальним керівником порушено строки звернення із клопотанням про арешт майна до суду, оскільки стороною обвинувачення 21.12.2017 вилучено у ОСОБА_5 вказане майно, та протягом доби, вони повинні були звернутися із вказаним клопотанням до суду. Крім того, не може бути арештовано майно добросовісного набувача. Просить відмовити в задоволенні клопотання та повернути автомобіль добросовісному набувачу під розписку, оскільки відсутні підстави вважати, що це майно не можливо зберігати у добросовісного набувача.
21.12.2017 з 18.04 год. до 19.40 год. згідно протоколу огляду місця події, за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111-А, проведено огляд, в ході якого, згідно протоколу огляду місця події від 21.12.2017, вилучено вказане в клопотанні сторони обвинувачення майно (а.с. 9-10).
22.12.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, погоджене із прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 молодшим радником юстиції ОСОБА_11 , в якому сторона обвинувачення просила накласти арешт на майно, зазначене у даному клопотанні сторони обвинувачення.
Згідно розписки слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_3 , вказана копія ухвали отримана нею 28.12.2017 о 13.42 год. для передачі прокурору (а.с. 23).
28.12.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшло вдруге вказане клопотання, погоджене із прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 молодшим радником юстиції ОСОБА_11 , в якому сторона обвинувачення просила накласти арешт на майно, зазначене у даному клопотанні сторони обвинувачення.
Згідно розписки прокурора Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , вказана копія ухвали отримана ним 02.01.2018 (а.с. 27).
В подальшому, вказане клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на зазначене майно, надійшло до Київського районного суду м. Харкова 04.01.2018 о 11 год. 45 хв. (а.с. 2).
Порядок тимчасового вилучення майна врегульовано у ст. 168 КПК України. Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду.
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках, передбачених частиною 5 статті 171 КПК України.
За правилами абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час огляду, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Тобто, згідно норм чинного законодавства, розглядаючи клопотання слідчого або прокурора про арешт майна, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, стороною обвинувачення не пізніше наступного робочого дня після вилучення в ході огляду 21.12.2017 майна, як того вимагає абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, а саме, 22.12.2017 подано до суду клопотання про арешт майна, вилученого під час огляду.
В подальшому, в передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк стороною обвинувачення, як встановлено вище, подано до суду клопотання про арешт майна.
За змістом ч. 3 ст. 172 КПК України, у такому випадку, тобто в разі повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Як встановлено слідчим суддею, 04.01.2017 до Київського районного суду м. Харкова, після усунення недоліків в межах встановленого строку, надійшло вказане клопотання.
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором, слідчим не порушено.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання автомобілю на штрафному майданчику за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська 107.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З цих же підстав на теперішній час передача на відповідальне зберігання транспортного засобу ОСОБА_5 є передчасною.
Більш того, даних про можливе місце зберігання транспортного засобу, ніж те, що вказано в клопотанні сторони обвинувачення, в ході розгляду клопотання слідчому судді не надано. За вказаних обставин, на теперішній час наявні також підстави до арешту транспортного засобу та визначення його місця зберігання за адресою, вказаною в клопотанні слідчого, прокурора.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Визначити місцем зберігання зазначеного автомобіля спеціальний майданчик для тимчасово затриманих автотранспортних засобів ДП МВС України «Інформ ресурси», розташований за адресою: за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Резолютивна частина ухвали проголошена в судовому засіданні 05 січня 2018 року. Повний текст ухвали складено не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини - 05 січня 2018 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1