АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/298/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.121 КК України
УХВАЛА
Іменем України
08 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого, захисника та прокурора на вирок Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2017р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-31.05.1990р. Нововодолажським районним судом Харківської області за ч.3 ст.140, ч.2 ст.188-1, ч.1 ст.222, ст.42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-19.04.1994р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ч.1 ст.183, ч.3 ст.17-140, ч.2 ст.190, ст. ст.208, 42, 43 до 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-14.12.1999р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29.02.2000р. перекваліфіковано на ч.3 ст.17-140 КК України, 6 років позбавлення волі;

-05.12.2006р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 2 місяців 28 днів позбавлення волі;

-18.09.2007р. Нововодолажським районним судом Харківської області за ч.1 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 8(восьми) років позбавлення волі.

Поряд з цим вирішена доля речових доказів у порядку передбаченому ст.100 КПК України.

Згідно вироки, 13.05.2014р. о 20год. 00хв., ОСОБА_8 , знаходячись у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на лавочці біля вказаного будинку вживав спритні напої в компанії з раніше знайомим йому ОСОБА_9 , та малознайомими чоловіками на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також з жінкою на ім`я ОСОБА_12 , точних даних яких в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилось можливим.

В ході вживання спиртних напоїв у Ірини з карману верхнього одягу випали грошові кошту, суму яких в ході досудового розслідування та суду встановити не виявилося можливим. Дані гроші ОСОБА_8 підняв з землі та поклав до своєї кишені, у зв`язку з чим, між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт на ґрунті особистих неприязних відносин. В ході словесного конфлікту, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , відійшли від зазначених осіб на певну відстань та продовжили з`ясовувати стосунки.

В цей же день, близько 20год. 40хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи ситуативно та противоправно, реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , на грунті сварки, з особисто неприязнених відносин, маючи можливість передбачити настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , та маючи бажання чинити саме таким чином, наніс ОСОБА_9 два удари ножем, а саме: один удар в область руки, чим спричинив останньому, колото - різану рану задньої поверхні лівого луче - зап`ястного суглоба і тильної поверхні лівої кисті, яке відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, та один удар в область черева, чим спричинив останньому, колото-різане поранення черева справа, проникаюче в черевну порожнину, з пошкодженням сальника і частки печінки, яке відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень, за ознакою небезпечності для життя.

Після нанесення вказаних тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , ніж, яким спричиняв тілесні ушкодження, викинув та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

16.05.2014р. біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 , було виявлено труп ОСОБА_9 , смерть якого настала від проникаючого колото-різаного поранення черева з пошкодженням лівої частки печінки, що супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішньою кровотечею і розвитком перитоніту, який ускладнився інтоксикацією організму, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 та знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманням тяжких тілесних пошкоджень спричинених ОСОБА_8 .

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі вважає, що його дії невірно кваліфіковані, а тому просить вирок суду змінити перекваліфікувавши його дії на ч.1 ст.121 КК України.

Захисник у поданій апеляційній скарзі з урахуванням встановлених судом обставин вважає правильним кваліфікувати дії обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи встановлені фактичні дані та кваліфікацію просить вирок скасувати в наслідок м`якості призначеного покарання та ухвалити новий яким призначити 10 років позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, захисника та прокурора, які підтримали свої апеляційні вимоги і заперечували проти апеляцій опонента, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з вироку суду (т.3 а.с.58-64), фактичні обставини справи встановлені у загальному порядку на підставі досліджених у суді доказах при цьому сам обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково.

Проте, не дивлячись на вищезазначену позицію обвинуваченого, яка повністю відображена у вироку суду і їй надана відповідна оцінка суду першої інстанції винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину стосовно потерпілого ОСОБА_9 , за обставин зазначених у вироку, підтверджується дослідженими у суді доказами.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_8 скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 то районний суд ці дії обвинуваченого вірно кваліфікував за ч.2 ст.121 КК України.

Посилання сторони захисту, що смерть ОСОБА_9 настала в наслідок розвитку перитоніту, який ускладнився інтоксикацією організму потерпілого, а тому дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України колегія суддів вважає недостатньо аргументованими оскільки висновок судово-медичної експертизи спростовують це.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи №18/991-С/14 від 19.06.2014р. смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням лівої частки печінки, що супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішньою кровотечею і розвитком перитоніту, який ускладнився інтоксикацією організму, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 та знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманням тяжких тілесних пошкоджень спричинених ОСОБА_8 .

Звідси, у колегії суддів немає сумніву у причинному зв`язку між завданням ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження у вигляді колото-різаного поранення живота з пошкодженням лівої частки печінки і настанням смерті потерпілого.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги зміст показань ОСОБА_8 та сутність доказів наведених у вироку, колегія суддів вважає, що аргументи сторони захисту щодо неправильної кваліфікації є неспроможними бо встановлені судом першої інстанції фактичні обставини, з цього приводу, повністю підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Крім того, вище зазначені доводи сторони захисту були предметом перевірки суду першої інстанції, який також достатньо мотивовано спростував їх у вироку.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання, виходить із того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на території України не зареєстрований та не має постійного місця проживання, ознак психозу і слабоумства не виявляє, виявляє диссоціальний розлад особи, а також синдром залежності від алкоголю, на теперішній час за своїм психічним станом у застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с.96-98).

Суд першої інстанції визнав, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів обставиною, що обтяжує його покарання, за відсутністю обставин, які б пом`якшували.

З урахуванням наведеного районний суд прийшов до правильного висновку, на думку колегії суддів, що виправлення ОСОБА_8 можливе тільки за умови призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статі за якою його визнано винним.

При цьому, районний суд, як випливає з вироку суду дотримався вищенаведених обмежень і призначив покарання яке за своєю суттю неможливо, на думку колегії суддів, визнати явно несправедливим як то передбачає ст.414 КПК України.

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що призначене покарання ОСОБА_8 неможна вважати невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому його слід визнати справедливим, що в свою чергу свідчить про безпідставність апеляційних доводів прокурора.

Таким чином колегією суддів не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, а тому вона приходить до висновку, що вирок суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 22.02.2017р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 17.05.2014р. по 20.06.2017р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в подальшому день за день.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії.

Головуючий

Судді