Справа №295/2984/18

УХВАЛА
15.03.2018 року м. Житомир
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до мобільного телефону торгівельної марки «Huawei» з електронним ідентифікаційним номером ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 знаходяться в ОСОБА_4 , шляхом вилучення останнього, мотивуючи це наступним.
01.03.2018 слідчим відділом Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області розпочато досудове розслідування за зверненням ОСОБА_5 про несанкціоноване втручання в роботу програмного комплексу системи лояльності «Прайд», що призвело до втрати бонусних коштів з рахунків клієнтів.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що протягом осені 2017 та зими 2018 року до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » періодично надходили скарги Учасників програми лояльності «Прайд» про те, що з карток при невідомих обставинах зникають раніше нараховані бонуси. При перевірці повідомлень Учасників програми лояльності «Прайд» працівниками ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » проглянуто та проаналізовано транзакції, зареєстровані у комп`ютерній програмі лояльності «Прайд» та протоколи подій програми 1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Фронт). В результаті чого було виявлено, що перегляд балансу (наявності, залишку бонусів) карток «Прайд» з рахунку яких в подальшому було несанкціоноване списання бонусів здійснювалося на ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При з`ясуванні причин та обставин вчинення злочину встановлено, що всі операції здійснювалися оператором ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . При цьому останній до свого мобільного телефону вводив штрих-коди та QR-коди карток лояльності «Прайд».
Відтак, ОСОБА_4 перебуваючи на своєму робочому місці та маючи доступ до 1С АЗС «Фронт» здійснював перегляд балансів рахунків карток лояльності «Прайд» на предмет наявності залишку на останніх бонусів. Ідентифікаційні номери карток «Прайд» останній вводив вручну або ж шляхом сканування штрих-кодів та QR-кодів карток «Прайд». При цьому штрих-код та QR-код ОСОБА_4 отримував через мережу Інтернет та в подальшому, на сайті або за допомогою мобільного додатку здійснював реєстрацію картки., зазначивши її номер, дані неіснуючої особи та пін-код до картки. При цьому інформація про пін-код кожної окремої картки надсилалася повідомленням на абонентський номер, який вказував ОСОБА_4 . Як пояснив ОСОБА_4 для реєстрації та сканування карток останній використовував власний мобільний телефон торгівельної марки «Huawei» з електронним ідентифікаційним номером ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 .
Під час досудового розслідування встановлено, що мобільний телефон торгівельної марки «Huawei» з електронним ідентифікаційним номером ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_4 , яким останній користується.
Прокурор вказує, що на даний час необхідно отримати доступ до мобільного телефону торгівельної марки «Huawei» з електронним ідентифікаційним номером ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з метою проведення огляду останнього, що надасть змогу встановити істину у справі, оскільки мобільний телефон торгівельної марки «Huawei» з електронним ідентифікаційним номером ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 знаходяться в ОСОБА_4 та має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Прокурор у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, клопотання підтримав та просив його задовольнити.
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, що відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.
Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося у силу ч. 4 ст. 107 КПК України, якою передбачено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Відповідно до вимог ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.
Відповідно до ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до п.6, 8 ч.1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах належить особисте листування особи та інші записи особистого характеру; персональні дані особи, що знаходяться у її особистому володінні або в базі персональних даних, яка знаходиться у володільця персональних даних.
Відповідно до п.6 ч.2 ст. 160 КПК України у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, у клопотанні зазначається можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Згідно до положень ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Частиною 6 ст. 163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачаються довести за допомогою цих речей та документів.
Згідно з ч. 7 ст. 163 КПК України слідчий суддя в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
Для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного факту, зокрема для отримання відомостей, що є необхідними для з`ясування всіх обставин справи у даному провадженні, є потреба у наданні тимчасового доступу до документів.
Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що телефон, до якого прокурор просить надати доступ знаходиться у ОСОБА_4 , а також те, що інформація яка міститься у ньому, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, з урахуванням можливості використати цю інформацію та відомості, що містяться у ній як доказ, та відсутності можливості іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою зазначеної інформації, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання у частині надання доступу до мобільного телефону та інформації, що міститься у ньому, однак слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання у частині вилучення мобільного телефону, оскільки прокурор у клопотанні не довів наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 107, 132, 159, 160, 162, 163, 164, 309 КПК України,
Клопотання задовольнити частково.
Надати прокурору Житомирської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 , слідчому СВ Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_7 , старшому інспектору ВПК в Житомирській області Поліського управління кіберполіції ДК НП України майору поліції ОСОБА_8 , старшому інспектору ВПК в Житомирській області Поліського управління кіберполіції ДК НП України капітану поліції ОСОБА_9 , інспектору ВПК в Житомирській області Поліського управління кіберполіції ДК НП України старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 , інспектору ВПК в Житомирській області Поліського управління кіберполіції ДК НП України лейтенанту поліції ОСОБА_11 , тимчасовий доступ до мобільного телефону торгівельної марки «Huawei» з електронним ідентифікаційним номером ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 знаходяться в ОСОБА_4 .
При відсутності вище перелічених речей зазначити письмово про причину ненадання документів.
Строк дії ухвали встановити один місяць з дня її постановлення.
У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, може бути постановлено ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1