Справа №: 398/683/18
провадження №: 1-кс/398/173/18
УХВАЛА
Іменем України
"15" березня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олександрії заяву потерпілого ОСОБА_3 про відвід слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002034

встановив:
До суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002034.

На обґрунтування своєї заяви ОСОБА_3 посилається на те, що ОСОБА_4 вчинила дії, які викликають обґрунтовані сумніви у її неупередженості, а саме: допустила несумісні з її посадовим становищем висловлювання про те, що правопорушення, передбачене ст.382 КК України є малозначним і в Україні існує тотальна практика невиконання судових рішень. Також заявник не згоден з позицією слідчої щодо кваліфікації злочину у зазначеному кримінальному провадженні. Також заявник вказує на непрофесійність дій слідчого ОСОБА_4 , яка 17.01.2018 викликала його телефоном, заявник прибув за викликом 18.01.2018, для чого був змушений їхати з Києва, однак слідча не прийняла його без завчасних повідомлень і пояснень. Також слідча ОСОБА_4 не розглянула клопотання заявника від 27.02.2018 про узгодження дати та часу ознайомлення з матеріалами кримінального провадждення.

Оцінюючи обґрунтованість заяви ОСОБА_3 , суд виходить з таких норм права.

Відповідно до ст. 77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Доказів існування перших двох підстав заявник не надав. Щодо третьої з передбачених ст. 77 КПК підстав відводу слідчого суд вважає необхідним зазначити, що вимога щодо неупередженості з урахуванням норм ч.2 ст. 9 КПК України означає обов`язок слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Таким чином упередженим є той слідчий, дії якого вказують на те, що він всупереч вимогам закону не має наміру встановлювати дійсні обставини справи та, керуючись власними мотивами робить висновки, які не засновані на встановлених у справі фактах.

Відомості, на які посилається ОСОБА_3 не підтверджують існування зазначених у ст. 77 КПК обставин, зокрема і не викликають обґрунтований сумнів у неупередженості слідчого ОСОБА_4 .

Твердження заявника про те, що слідча ОСОБА_4 допустила зазначені вище висловлювання, по-перше, не підтверджені об`єктивними даними, і, по-друге, самі по собі з огляду на зазначене вище тлумачення норм ст. 77 КПК не є достатнім підтвердженням упередженості слідчого. Навіть за умови підтвердження того, що такі висловлювання слідчого ОСОБА_5 мали місце, вони не підтверджують того, що вона не має наміру встановлювати дійсні обставини справи, керуючись власними особистими мотивами або під впливом позапроцесуальних чинників. Без наявності об`єктивних даних, які вказують на існування таких мотивів або чинників, підстав сумніватися в упередженості слідчого немає. Висловлення слідчою власного відношення до стану виконання судових рішень та стану розслідувань злочинів за ст.382 КК України не підтверджує те, що вона відмовляється виконувати свої професійні обов`язки.

Із цих же підстав суд не вважає достатнім підтвердженням упередженості слідчого те, що вона не прийняла викликаного для проведення слідчих дій потерпілого ОСОБА_3 , не дала відповідь на його клопотання від 27 лютого 2018 року та порушує розумні строки вчинення процесуальних дій. Ці обставини за умови їх підтвердження та відсутності об`єктивних причин, що перешкодили слідчому виконати свої обов`язки, можуть вказувати на непрофесійність слідчого, однак не на його упередженість. Непрофесійність слідчого сама по собі за відсутності позапроцесуальних мотивів його дій не може бути підставою для відводу. Натомість у цьому випадку потерпілий має право оскаржити незаконні та непрофесійні дії слідчого до його безпосереднього керівника та/або до прокурора, вимагати притягнення слідчого до дисциплінарної відповідальності. При цьому право на звернення у суд зі скаргою на дії слідчого та прокурора під час досудового розслідування, зокрема з питання порушення слідчим розумних строків, потерпілий має за наявності передбачених ст. 303 КПК умов. Потерпілий ОСОБА_3 з такими скаргами на дії слідчого не звертався та у чому полягають особисті мотиви слідчого не вказав, тому його доводи у цій частині суд вважає необґрунтованими.

Також не є підставою для відводу незгода потерпілого ОСОБА_3 з кваліфікацією розслідуваного злочину. Неможливість відводу слідчого з цих підстав прямо випливає із зазначених вище норм ст. 77 КПК. Визначення кримінально-правової кваліфікації злочину є повноваженням слідчого. Тому відвід з мотивів незгоди з діями слідчого та його позиції щодо кваліфікації злочину суперечитиме принципу процесуальної самостійності слідчого, який закріплений у ч.5 ст.40 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_3 про відвід слідчого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002034.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1