Єдиний унікальний номер 722/98/18
Номер провадження 1-в/722/21/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
представників виправної колонії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
та засудженого: ОСОБА_6
розглянувши в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі посилаючись на те, що під час відбування покарання він дотримується вимог режиму, має заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.
Під час розгляду клопотання засуджений пояснив, що після прибуття до колонії він влаштувався працювати в гірничий цех для того, щоб мати можливість звільнитися умовно-достроково. Працюючи в шахті, він був забезпечений роботою, проте норми виробітку не завжди виконував. В квітні 2016 року він переніс операцію по видаленню апендициту, внаслідок чого тривалий час проходив реабілітацію, а тому протягом року не працював. До дільниці соціальної реабілітації він не бажає переводитися, оскільки йому залишився невеликий строк відбування покарання.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечувала.

Представник колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання вважаючи, що засуджений ОСОБА_6 відбуваючи покарання до праці відносився не сумлінно, норму виробітку не виконував, змінив своє відношення до праці лише в жовтні 2017 року, за що в січні 2018 року був заохочений. На даний час засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому подане ним клопотання є передчасним.

Представник медичної частини СВК ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що після етапування засудженого до СВК, його було оглянуто комісією та поставлено діагноз: гастродоуденіт, який не є важкою хворобою та дозволяв йому працювати на важких роботах. 18.04.2016 року засуджений переніс операцію по видаленню апендициту, внаслідок чого підлягав реабілітації протягом місяця. З червня 2016 року засуджений міг знову повернутися до виконання робіт в гірничому цеху. З травня 2016 року по даний час, стан здоров`я засудженого задовільний.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові документи додані до клопотання та частково матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2015 року за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 відраховано з 23.11.2014 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 23.02.2016 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 року), в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 23.11.2014 року по 22.04.2015року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно кінець строку відбування покарання ОСОБА_6 24.06.2019 року.
Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_6 відбув 03 роки 07 місяців 11 днів позбавлення волі, тобто більше двох третин строку покарання, призначеного судом.
Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 01 рік 04 місяці 19 днів.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення та застосування відносно нього вказаної пільги.
Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

ДоДУ «СВК №67» засуджений ОСОБА_6 прибув 25.05.2015 року. По прибуттю до установи і по квітень 2016 року був працевлаштований в гірничій дільниці №1 в якості вибірника-складальника каменю стінового. Поставлені йому змінні виробничі завдання не виконував. З травня 2016 року по квітень 2017 року до будь-якої суспільно-корисної праці не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу установи не звертався. В травні 2017 року виявив бажання залучатися до суспільно-корисної праці та був працевлаштований в гірничій дільниці №1 в якості вибірника-складальника каменю стінового де й працює по даний час. Поставлені перед ним виробничі завдання не виконував. В подальшому, з жовтня 2017 року, змінив своє відношення до праці, норму виробітку виконував в повному обсязі, за що був заохочений у виді подяки 17.01.2018 року. За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався. У відношенні до персоналу установи ввічливий. По відношенню до інших засуджених не конфліктний, дружні стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Роботи із благоустрою установи виконує. Спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, намагається робити для себе належні висновки. За час відбування покарання в установі здобув робітничу спеціальність «верстатник деревообробних верстатів» в навчальному центрі при установі. За результатами участі в конкурсі фахової майстерності відзначений керівництвом навчального центру. Написав заяву на участь в програмі диференційованого виховного впливу «духовне відродження», однак активної участі в реалізації даної програми не приймає.
Відповідно до довідки, виданою медичною частиною СВК №26 від 26.01.2018 року, ОСОБА_6 був комісійно оглянутий лікарями медичної частини, за результатом чого йому було поставлено діагноз: хронічний гастродуоденіт стадія ремісії. Працездатний.
Згідно пояснень представника медичної частини СВК ОСОБА_5 , 18.04.2016 року засуджений ОСОБА_6 переніс операцію по видаленню апендициту, внаслідок чого підлягав реабілітації протягом місяця.

Разом з тим, засуджений протягом року, а саме з травня 2016 року по травень 2017 року бажання працювати взагалі не виявляв, до працівників установи з приводу працевлаштування, в тому числі і на роботи не пов`язані із важкою працею, не звертався.

Вказані обставини свідчать про формальний підхід та несумлінне ставлення до праці засудженого ОСОБА_6 , а виконання ним норм виробітку в повному обсязі лише з жовтня 2017 року суд розцінює як намагання одержати позитивну характеристику безпосередньо для звернення до суду із даним клопотанням.
Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.
Згідно з п.11 розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить періодична оцінка ступеня виправлення засуджених.
Відповідно до атестаційних листів засудженого, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 як:

-станом на 21.01.2016 року «дотримується вимог режиму»;
-станом на 12.01.2017 року «дотримується вимог режиму»;
-станом на 11.01.2018 року «стає на шлях виправлення».
Згідно протоколів засідання комісії ДУ «СВК №67» №8/2016 від 31.03.2016 року та №26/2017 від 26.10.2017 року, засудженому ОСОБА_6 було відмовлено в переведенні до ДСР та клопотанні перед судом про застосування ст.ст. 81 КК України як особі, яка не довела що стає на шлях виправлення та не довела свого виправлення.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто, законодавець в якості одного з критеріїв оцінки виправлення засудженого вказує на сумлінне ставлення до праці, яке полягає у систематичному виконанні норм виробітку та прагненні здобуття чи підвищення професійного та освітнього рівня.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого, суд вважає, що поведінка та відношення до праці засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання не були сумлінними, а тому останній, на думку суду, не досяг необхідного ступеня виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

При цьому, суд не бере до уваги доводи засудженого з приводу неможливості працювати в період з квітня 2016 року по травень 2017 року за станом здоров`я, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами особової справи та поясненнями представника медичної частини установи.
Керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Суддя: