Справа № 302/516/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув апеляційну скаргу прокурора Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.07.2017 року яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одружений, непрацюючий, не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст. 296 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на один рік та ч.1 ст. 289 КК України з призначенням покарання у виді одного року шість місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 (один ) рік 6 місяців .

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 ( один ) рік 6 місяців .

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що 05.06.2017 року близько 17:00 години , перебуваючи на вулиці Р.Лаптєвої в с. В. Бистирий , Міжгірського району Закарпатської області , побачивши транспортний засіб мотоцикл марки Alpha-Zs50F , об`ємом двигуна 50см/куб, знаючи що він перебуває у володінні та користуванні громадянина ОСОБА_7 , умисно , без законного дозволу володільця , з метою заволодіння вищевказаним транспортним засобом , поштовхав мотоцикл вулицею Рози-Лоптєвої в с. В.Бистирий , Міжгірського району , де залишив на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 за місцем свого проживання, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 3639 гривень.

Крім того, 05.06.2017 року близько 18:00 години ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці Рози-Лоптєвої в с. В.Бистирий , Міжгірського району поблизу будинку № 51 , умисно, безпричинно , з хуліганських спонукань , діючи зухвало, грубо порушуючи громадський порядок , виражаючи явну неповагу до суспільства , що виразилося у зневажливому ставленні винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальних правил поведінки і моральності , висловлюючись різними нецензурними словами на адресу ОСОБА_7 в присутності сторонніх осіб наніс два удари кулаком лівої руки останньому в область обличчя , від якого той впав на дерев`яну огорожу , яку повалив на землю , після чого , ОСОБА_6 наніс ОСОБА_7 удари ногами по різним частинам тіла. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи № 188 від 08.06.2017 року спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження по ударному механізму дії що вкладаються в час події , яка мала місце 05.06.2017 року і кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначив, що звільняючи засудженого від відбування призначеного покарання на підставі ст.. 75 КК України , суд першої інстанції не застосував вимоги ст. 76 КК України та не поклав на засудженого обов`язки зазначені частиною першою цієї статті. Крім того, санкцією ч.1 ст. 289 КК України передбачено покарання за вчинення вказаного злочину у виді обмеження волі строком від трьох до п`яти років, однак, суд першої інстанції призначив покарання нижче нижчої межі , передбаченої санкцією вказаної статті , не вмотивувавши свого рішення без застосування вимог ст.. 69 КК України. Таким чином призначене ОСОБА_6 покарання є м`яким, таким що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. У зв`язку з цим просить ухвалити вирок , яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст. 289 КК України покарання у виді обмеження волі строком на три роки . На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, доводи обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діяння особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюються, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевірялися.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів , передбачених ч. 1 ст. 296, ч.1 ст. 289 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних, досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів. Діяння ОСОБА_6 кваліфіковано правильно.

Згідно п.2 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частина 1 ст. 421 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати більш суворіше покарання , коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування і судовий розгляд проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч.1 ст. 296 КК України за обставин, зазначених у вироку ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким із учасників кримінального провадження не оскаржуюються.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Підстави для призначення більш м`якого покарання визначаються статтею 69 КК України, яка надає суду право призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції Особливої частини тільки за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. Таке рішення суду у всякому разі повинно бути вмотивованим у вироку. Особі , яка вчинила злочин , має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Разом з тим, як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, судом при вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 289 КК України не у повній мірі враховано тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і його суспільної небезпечності. Крім того, призначивши обвинуваченому покарання нижче нижчої межі , передбаченої санкцією ч.1 ст. 289 КК України суд першої інстанції своїх висновків про наявність чи відсутність підстав для застосування вимог ст. 69 КК України не навів , при призначенні покарання на положення ст. 69 КК України не покликався.

Так, особі , яка вчинила злочин , має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Суд , визначаючи ОСОБА_6 вид та розмір покарання своїх висновків у вироку не навів та не мотивував на підставі яких даних він прийшов до висновку , що покарання у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі вище викладеного , колегія суддів прийшла до висновку , що призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі , передбаченої ч.1 ст. 289 КК України - у виді обмеження волі на строк один рік шість місяців , свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, а тому вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню.

У ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю , щиро розкаявся.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність ; особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, вдівець, помирився з потерпілим, раніше до кримінальної відповідальності не притягався; наявність обставин, що пом`якшує покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин , що його обтяжує. Крім того, апеляційний суд при призначенні покарання враховує положення ч.1, ч.2 ст. 404 КПК України відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог лише , якщо цим не погіршується становище обвинуваченого .

За наявності наведених обставин, апеляційний суд прийшов до переконання про необхідність призначенння ОСОБА_6 покарання в межах санкцій , що передбачені ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 296 КК України , що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення.

Одночасно, апеляційний суд вважає, що з врахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретних обставин кримінального провадження, відсутності тяжких наслідків внаслідок вчинених кримінальних правопорушень, усунення заподіяної шкоди потерпілому та примирення з потерпілим, особи винного, який позитивно характеризуються за місцем проживання , не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався ; обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин які його обтяжують, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Суд вважає можливим звільнити ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком один рік. З метою контролю за поведінкою засудженого колегія суддів вважає необхідним покласти на нього, у відповідності з вимогами ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

апеляційну скаргу прокурора задовольнити .
Вирок Міжгірського районного суду від Закарпатської області від 03.07.2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати .

Призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст. 289 КК України покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки; за ч.1 ст. 296 КК України у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік .

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 ( три ) роки .

На підставі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і своєю поведінкою доведе виправлення з покладенням обов`язків: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В решті вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.07.2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення його апеляційним судом, а засудженим , який тримається під вартою ,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: