Справа № 646/6835/17
№ провадження 1-кп/646/206/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.04.18 м. Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001903 від 06.09.2017 року та за № 0004905 від 04.10.2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч, Луганської області, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не маючий на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засуджений, останнього разу: 08.05.2012 Краснолуцьким міським судом Луганської області за ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України з покаранням у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 11 місяців. На підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 29.04.2015 умовно-достроково звільнений від відбування покарання, невідбутий строк 1 рік 11 місяців 11 днів

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ч.2 ст.15,ч.2 ст.186 КК України
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, перебуваючи на умовно-достроковому терміні покарання, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та діючи умисно повторно вчинив кримінальні правопорушення-злочини з корисливих мотивів при наступних обставинах:

03.10.2016 приблизно о 21.45, ОСОБА_7 , вийшовши зі станції метрополітену «Перемога», проходив поблизу будинку АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , в руках у якої був мобільний телефон марки «Lenovo», модель «S898t+». Після чого у ОСОБА_6 виник раптовий умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, несподівано підбіг до ОСОБА_8 зі спини, після чого з метою пригнічення волі потерпілої до спротиву та попередження її активних дій, обома руками обхопив ОСОБА_8 за тулуб, після чого правою рукою вихопив належний їй мобільний телефон марки «Lenovo», модель «S898t+», вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1914 від 27.04.2017, становить 933 гривні.

Після цього ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 933 гривні.

Разом з тим, 28.10.2016, приблизно о 21.00, ОСОБА_6 , проходив поблизу супермаркету «АТБ», що розташований за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, 61, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , який рухаючись розмовляв по своєму мобільному телефону, марки «Sony Хрегіа», модель «СЗ D2502», в якому знаходилася карта пам`яті марки «Goodram micro SDHC», об`ємом 64 GB. Після чого у ОСОБА_6 виник раптовий умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, несподівано підбіг до ОСОБА_9 зі спини, після чого правою рукою вихопив належний йому мобільний телефон марки «Sony Хрегіа», модель «СЗ D2502», вартість якого, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №1936 від 07.06.2017 року, становить 2308 гривні разом з картою пам`яті марки «Goodram micro SDHC», об`ємом 64 GB, вартість якої, згідно видаткової накладної № 5553 від 18.05.2015, становить 623 гривні.

Після цього ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь на загальну суму 2931 гривня.

Крім того, 06.09.2017 року близько 01:00 годин, перебуваючи у кафе « Корал», яке розташоване за адресою: м. Харків, пр-т Гагаріна, 174, побачив на столі жіночу сумку, що належить ОСОБА_10 де знаходились мобільний телефон « Nokiа Х3» сірого кольру , вартістю 260,00 грн. згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 4151 від 27.09.2017, мобільний телефон «Samsung j510OH Galaxy j5» золотистого кольору вартістю 1881,00 грн., згідно з висновком вказаної експертизи, а всього на загальну суму 2121 грн., та дві банківські картки « ПриватБанк», які належать ОСОБА_10 та на грунті раптово виниклого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, користуючись відсутністю уваги третіх осіб, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи і незаконного збагачення, підійшов до вказаної жіночої сумки, взяв її та сховав під вдягнений на ньому верхній одяг. Після чого, ОСОБА_6 намагався покинути приміщення кафе з викраденим майном, однак його злочинні дії були помічені та викриті ОСОБА_11 , яка намагалась припинити його противоправні дії, окликнувши останнього та вимагаючи повернути викрадене майно. ОСОБА_6 , зрозумівши, що його наміри вчинити крадіжку були викриті, з метою досягнення свого злочинного наміру заволодіти чужим майном, утримуючи при собі вищевказану жіночу сумку належну ОСОБА_12 , почав тікати з викраденим майном, не реагуючи на вимоги повернути викрадене майно з боку ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які його переслідували.

Проте, вчинивши всі дії, які ОСОБА_6 вважав за необхідне для здійснення крадіжки, яка переросла у відкрите викрадення чужого майна, злочин не закінчив з причин, що не залежав від його волі, оскільки його спроба зникнути з місця скоєння злочину з викраденим майном була припинена активними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_10 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні злочинів в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння, пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та ч. 2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Під час допиту пояснив, що він дійсно 03.10.2016 о 21.45, проходив поблизу будинку по пр. Перемоги, в м. Харкові, де побачив раніше незнайому йому ОСОБА_8 , в руках у якої був мобільний телефон марки «Lenovo», несподівано підбіг до неї зі спини, правою рукою вихопив належний їй мобільний телефон марки «Lenovo», та зник з місця скоєння злочину, на її оклики не обертався.

28.10.2016 року 0 21.00 поблизу супермаркету «АТБ», побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , який рухаючись розмовляв по своєму мобільному телефону, марки «Sony» та несподівано підбіг до нього зі спини, після чого правою рукою вихопив належний йому мобільний телефон та зник з місця скоєння злочину. На його оклики та намагання його зупинити не зупинявся. Пізніше здійснив продаж вищезазначених мобільних телефонів з метою отримання грошей.

06.09.2017 року близько 01:00 годин, перебуваючи у кафе « Корал» побачив на столі жіночу сумку, де знаходились мобільний телефон « Nokiа » сірого кольору та мобільний телефон « Samsung » золотистого кольору та дві банківські картки « ПриватБанк». Підійшов до вказаної жіночої сумки, взяв її та сховав під вдягнений на ньому верхній одяг. Після чого, намагався покинути приміщення кафе з викраденим майном, однак був помічений та зупинений іншою особою.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за епізодом від 03.10.2016 року та 28.10.2016 року за ч.2 ст. 186 КК України ( грабіж), тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно та за епізодом від 06.09.2017 року, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна( грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_6 вчинив злочин, який віднесений за класифікацією за ступенем тяжкості до тяжкого злочину.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Красний Луч, Луганської області, українець, громадянин України, не одружений, освіта середня, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово засуджений, останнього разу: 08.05.2012 Краснолуцьким міським судом Луганської області за ч. З ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України з покаранням у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 11 місяців. На підставі ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 29.04.2015 умовно-достроково звільнений від відбування покарання, невідбутий строк 1 рік 11 місяців 11 днів, відповідно до характеристики Начальника Курязької виховної колонії від 15.04.2015 року ОСОБА_6 характеризується посередньо, злочин за епізодом від 03.10.2016 року та 28.10.2016 року за ч.2 ст. 186 КК України вчинив під час умовно- дострокового звільнення.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, наявністю пом`якшуючих та відсутністю обтяжуючих обставин, позиції сторони обвинувачення, відсутність матеріальних та моральних претензій від потерпілих, в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, ч.2 ст.15,ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 08.05.2012 року визнати остаточне покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд погоджується з доводами прокурора про необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та з метою виконання призначеного покарання.

Долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст.ст.100, 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368,370,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого. 2 ст. 186 КК України, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Краснолуцького міського суду Луганської області від 08.05.2012 року визнати остаточне покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 06.09.2017 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

- CD-R диск «Arita», сірого кольору з файлами залишити у матеріалах кримінального провадження № 0001903 від 06.09.2017.

- банківська картка «золота Універсальна ПриватБанку» з номером № НОМЕР_1 , банківська картка « золота Універсальна ПриватБанку» з номером № НОМЕР_2 , мобільний телефон «« Samsung j5», з серійним номером НОМЕР_3 , у гумовому прозорому чохлі , золотого кольору, мобільний телефон «Nokiа Х3» сірого кольору з серійним номером НОМЕР_4 передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_10 залишити у останній.

- мобільний телефон «Lenovo», модель «S898t+» переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - залишити у останній.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати у сумі 988,70 грн. за проведення експертиз № № 1914, 1936,3283.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд міста Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1