Дата документу Справа № 328/1998/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 328/1998/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/415/18 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 05 березня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балхаш Дзежказчанської області, Казахстану, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
11.04.2016 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Встановлені вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2017 року обставини:
11.01.2017 року близько 02 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи, як співвиконавець, в групі з ОСОБА_8 , без попередньої змови між собою, проникли до приміщення сараю, розташованого у дворі багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали чуже майно, під час чого ОСОБА_8 , залишився з зовні, а ОСОБА_7 , шляхом пошкодження та вилучення віконної рами, проник до приміщення сараю, звідки через вікно передав ОСОБА_8 4 алюмінієвих бідони з кришками, ємністю 40 літрів кожен, бувших у вживанні, загальною вартістю 1439 гривень 57 копійок, що належать ОСОБА_9 , чим спричинили останній матеріальну шкоду на вказану суму.
Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2017 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 , шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 11.04.2016 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Строк покарання постановлено рахувати з 12 липня 2017 року.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій, не погоджується з призначеним покаранням через суворість. Зазначаючи про наявність пом`якшуючих обставин покарання у виді визнання вини та повного каяття, просить зменшити призначений судом першої інстанції строк покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікація дій останнього не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції відповідають кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.
Стосовно вимог апеляційної скарги щодо пом`якшення призначеного покарання судова колегія виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Одночасно суд обґрунтовано взяв до уваги і обтяжуючу вину ОСОБА_7 обставину, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд першої інстанції врахував ступінь і характер громадської небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, злочин вчинив в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо та взяв до уваги доповідь органу пробації.
З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства з застосуванням положень ст. 71 КК України.
Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного ОСОБА_7 покарання.
Наявність обставин щодо попереднього притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, вчинення злочину в період іспитового строку, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінкиОСОБА_7 , а також беручи до уваги вище наведені відомості відносно особистості обвинуваченого, який суспільно-корисною працею не займається, давали суду підстави для призначення покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Стосовно обставин, на які посилається апелянт, як на підстави для зменшення розміру покарання, то вони вже були належним чином враховані судом першої інстанції під час призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією інкримінованого злочину.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному та особистості обвинуваченого, а тому, вимоги, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 29 вересня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винниму вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4