Провадження 1-кп/331/20/2018
У Х В А Л А

12.01.2018 року Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/20/2018 за фактом скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_7 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.186 КК України.

У судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 заявлено клопотання про встановлення стороні обвинувачення розумного строку щодо подання доказів стосовно ОСОБА_7 , оскільки вже тривалий проміжок часу в судові засідання прокурори не можуть забезпечити явку свідків для їх допиту..

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти встановлення строку на подання доказів, просила суд знову відкласти розгляд справи та повторно піддати свідків примусовому приводу.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Так, з 01 квітня 2016 року в провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.186 КК України. Судові засідання неодноразово відкладались у тому числі і у зв`язку з неявкою свідків, ухвали суду про їх примусовий привід не виконані двічі.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається в даному випадку на прокурора, проте стороною обвинувачення не вжито заходів для розгляду кримінального провадження у розумінні положень про розумність строків.

Для визначення розумності строків кримінального провадження важливе значення має не тільки судове провадження у суді першої інстанції, а й провадження в апеляційній та касаційній інстанціях. У п. 97 рішення ЄСПЛ від 16.09.2010 р. у справі «Вітрук проти України» зазначено, що «в кримінальних справах «розумний строк», передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з того часу, коли особі було «пред`явлено обвинувачення», тобто, іншими словами, з моменту офіційного повідомлення заявника компетентним органом про те, що він обвинувачується у вчиненні злочину. Це визначення також застосовується до питання, чи мало місце «суттєве погіршення становища [підозрюваного]», чи ні. Щодо закінчення «відповідного строку», то в кримінальних справах період, передбачений п. 1 ст. 6 Конвенції, включає весь строк провадження у справі, у тому числі перегляд рішення в апеляції (п. 70 рішення ЄСПЛ у справі «Меріт проти України» (Merit v. Ukraine))».

Критерієм оцінювання розумності строку є складність справи, що може бути зумовлена як фактичними обставинами справи, так і різними правовими аспектами, пов`язаними зі справою опосередковано. Складність справи визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених, підсудних та інкримінованих епізодів злочинної діяльності, характеру фактичних даних, що підлягають встановленню, кількості учасників справи (потерпілих, свідків), обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства, забезпечення допомоги перекладача, об`єднання матеріалів справи тощо.

У п. 116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 р. у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів». При цьому ЄСПЛ зазначає, що відкладення розгляду справи, призначення і проведення експертизи, участь судді в розгляді інших справ, повернення кримінальної справи прокуророві з метою усунення допущених порушень кримінально-процесуального законодавства самі по собі не суперечать чинному законодавству, але не можуть призводити до порушення права особи на судочинство в розумний строк (рішення ЄСПЛ від 13.07.1983 р. у справі «Цимерман і Штайген проти Швейцарії»). Не може також бути виправданням збільшення строків судового розгляду відсутність достатньої кількості суддів та їх перевантаженість. Згідно з позицією ЄСПЛ Конвенція покладає на держави-учасниці обов`язок організувати свою судову систему таким чином, щоб суди мали змогу діяти відповідно до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції, зокрема розглядати справи впродовж «розумного строку» (рішення від 06.09.2005 р. у справі «Павлюлінець проти України»).

Вимоги оперативності розгляду кримінальних проваджень у справах, по яких підсудний тримається під вартою, грунтуються на підвищених вимогах до розумного строку розгляду (з урахуванням виключного ступеня обмеження права особи на свободу). Усталена правова позиція ЄСПЛ із зазначеного питання наведена у п. 90 рішення у справі «Тодоров проти України»: «Суд також зазначає, що протягом усього кримінального провадження заявник у цій справі тримався під вартою, що вимагало від державних органів, які розглядали справу, особливу сумлінність у здійсненні правосуддя без затримок (див., наприклад, п. 83 рішення у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia) та п. 31 рішення від 31.01.2006 р. у справі «Юртаєв проти України» (Yurtayev v. Ukraine))».

Вимоги про дотримання розумних строків провадження законодавчо закріплені у ст. 28 КПК України та відповідають існуючій практиці ЄСПЛ та нормам Конвенції стосовно дотримання прав людини у цій сфері. Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
За таких обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 114 КПК України, колегія суддів вважає за доцільне для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку встановити стороні обвинувачення строк для подачі до суду доказів у інкримінованому кримінальному правопорушенні до 19.02.2018 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 114, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Встановити стороні обвинувачення строк до 19 лютого 2018 року для подання доказів у кримінальному провадженні за фактом скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.186 КК України, а саме: заюезпечення явки свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на керівника Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_13 .

Роз"яснити керівнику Запорізької місцевої прокуратури № 1 вимоги ст. 382 КК України про кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1