Дата документу Справа № 311/3052/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1034/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/3052/16-к
Категорія: ст.186 ч.3, ст.185 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши 30 серпня 2017 року у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Запорізьким слідчим ізолятором об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001792 та № 0002314, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соболево Соболевського району Камчатської області Російської федерації, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України,
встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 /т. 1 а.п. 185/, зі змісту якої вбачається, що апелянт не погоджується з вироком Василівського районного суду Запорізької області від 24.03.2017 року /т. 1 а.п. 177-180/ в частині кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 186 КК України за епізодом, вчиненим 01.10.2016 року щодо потерпілої ОСОБА_9 , оскільки потерпілу, яка, з її слів, є лежачою хворою, він не бачив, не чув та з нею не розмовляв, проте суд повірив показам останньої, хоча вона зловживає спиртними напоями та упереджено ставиться до нього.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

-за ч. 2 ст. 190 КК України до одного року позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 186 КК України до п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 31.03.2016 року та остаточно призначено покарання у виді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом залишений у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 07.10.2016 року, в який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований строк попереднього ув`язнення за період з 07.10.2016 року по день набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальних збитків на користь: ОСОБА_10 1 000 грн.; ОСОБА_11 2 211 грн. 46 коп., а також на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз, в розмірі 615 грн. 72 коп.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий:

-20.10.2015 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень;
-28.12.2015 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 2 роки;
-31.03.2016 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70 ч. 4, 72 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 3 роки.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу, уточнив її вимоги і просить змінити вирок та перекваліфікувати його дії по відношенню до потерпілої ОСОБА_9 з ч. 3 ст. 186 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України з посиланням на доводи, викладені в апеляційній скарзі; захисника на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого; прокурора із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Суд першої інстанції визнав обвинуваченого винним та засудив за вчинення кримінальних правопорушень за обставин, зазначених у вироку, а саме:

за таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, зокрема:
-03 серпня 2016 року, приблизно о 18.00 годині, на відкритій ділянці місцевості вулиці Садової в селі Балки Василівського району Запорізької області, чим ОСОБА_12 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 500 гривень, проте, потерпілим цивільний позов не заявлено;
-22 серпня 2016 року, приблизно о 10.00 годині, біля приміщення сільської лікарні, яка розташована по вулиці Садовій в селі Балки Василівського району Запорізької області, чим ОСОБА_10 заподіяно матеріальну шкоду в сумі 1 000 гривень, на яку потерпілою заявлений цивільний позов;
-29 вересня 2016 року, приблизно об 11.00 годині, біля домоволодіння АДРЕСА_2 , чим потерпілому ОСОБА_13 заподіяно майнову шкоду в розмірі 1 000 гривень, яким цивільний позов не заявлено, оскільки викрадене майно повернено;
за таємні викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, поєднані з проникненням у житло, зокрема:
-03 вересня 2016 року, приблизно о 10.00 годині, з кімнати будинку АДРЕСА_3 , чим ОСОБА_14 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 710 гривень, проте потерпілою цивільний позов не заявлено;
-13 вересня 2016 року, приблизно о 13.00 годині, з будинку АДРЕСА_1 , чим ОСОБА_15 заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 500 гривень, проте останнім цивільний позов не заявлено, оскільки викрадене майно повернено;
за заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчинені повторно, зокрема:
-28 серпня 2016 року, приблизно о 14.00 годині, на відкритій ділянці місцевості на АДРЕСА_1 , у малолітнього ОСОБА_16 велосипедом «Azimut Dakar 24», який належить матері ОСОБА_16 ОСОБА_11 , чим останній заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 2 211 гривень 46 копійок, на яку заявлений цивільний позов;
-01 вересня 2016 року, приблизно о 12.00 годині, на території домоволодіння АДРЕСА_4 , велосипедом марки «Україна», який належить ОСОБА_17 , чим останньому заподіяно матеріальну шкоду на суму 1 000 гривень, проте, потерпілим цивільний позов не заявлено, у зв`язку з поверненням викраденого майна.
Крім того, ОСОБА_7 засуджено за відкрите викрадення чужого майна (грабежу), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло, а саме, що він 01 жовтня 2016 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, в селі Балки Василівського району Запорізької області, діючи повторно, з корисливих мотивів, з умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, проник до будинку АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_9 , де, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, з коридору відкрито, повторно викрав спортивний велосипед марки «Titan» модель «Sonata», вартістю 2 000 гривень, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, ігноруючи прохання потерпілої повернути їй велосипед, та розпорядився в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 2 000 гривень.
Як вбачається зі змісту вироку, суд свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190 ч. 2, 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, зробив із застосуванням норм ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. Не перевіряється вирок в цій частині і під час апеляційного розгляду, виходячи з вимог ч. 1 ст. 404 КПК України.
Виходячи зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого, перегляду в апеляційному порядку підлягає вирок в частині висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого за епізодом діянь по відношенню до потерпілої ОСОБА_9 .
Так, як під час судового розгляду, так і апеляційного, обвинувачений не заперечував і не заперечує, що він 01.10.2016 року заволодів велосипедом потерпілої ОСОБА_9 за місцем її проживання, спричинивши матеріальну шкоду, але, при цьому вважає, що це була таємна крадіжка, а не грабіж, як визнав суд, визнавши обвинувачення в цій частині доведеним.
Так, суд свої висновки в частині доведеності вини обвинуваченого за епізодом діяння від 01.10.2016 року обґрунтував посиланням на сукупність доказів, наданих прокурором на підтвердження обвинувачення, які дослідив і надав їм відповідну оцінку, що в апеляційній скарзі і даними, які містяться в матеріалах справи, не спростовано та ці висновки колегія суддів вважає обґрунтованими і належним чином вмотивованими.
Отже, такі обставини, як проникнення обвинуваченого 01.10.2016 року об 11 годині 30 хвилин до будинку АДРЕСА_6 за місцем проживання ОСОБА_9 та викрадення належного потерпілій спортивного велосипеду марки «Titan» модель «Sonata» вартістю 2 000 гривень, не є спірними.
Свої висновки про те, що викрадення майна відбулося відкрито, суд обґрунтував показами потерпілої та свідків, а також даними щодо часу звернення потерпілої до поліції та протоколу прийняття заяви про крадіжку, а також даними проведених за заявою слідчих дій.
Так, потерпіла ОСОБА_9 , 1955 року народження, суду пояснила, що 01 жовтня 2016 року знаходилася вдома у АДРЕСА_7 , погано себе почувала, лежала на дивані, будинок був зачинений на ключ, коли почула сильний удар та кроки, подумала, що то син, а то був незнайомий їй чоловік, він вийшов у коридор. Вона також вийшла у коридор, побачила невідомого їй раніше хлопця, як потім дізналася ОСОБА_7 . Вона побачила, що ОСОБА_7 вийняв скло і таким чином проник до будинку. Не реагуючи на її присутність, ОСОБА_7 взяв велосипед та почав викочувати з будинку. Запитала у нього про те, нащо він бере велосипед, на що ОСОБА_7 відповів, що її син ОСОБА_18 , винен йому гроші. ОСОБА_9 відкрила двері, вибігла на вулицю та почала кричати про допомогу. В цей час ОСОБА_7 , незважаючи на крики, викотив велосипед та забрав його з собою. Сусідка викликала поліцію.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 06 жовтня 2016 року (а.с.133-136) потерпіла ОСОБА_9 впізнала на фотознімку № 3 особу, яка 01 жовтня 2016 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, проникла до її будинку та відкрито заволоділа велосипедом «Titan Sonata». Відповідно до довідки до протоколу, на фотознімку під номером 3 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
Також судом було встановлено, що згідно з рапортом Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області, зареєстрованим у журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (т.1 а.с.125), 01 жовтня 2016 року об 11 годині 40 хвилин до Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_9 , 1955 року народження, яка мешкає у АДРЕСА_7 , про те, що 01 жовтня 2016 року невідома особа шляхом розбиття віконного скла потрапила до її помешкання, звідки скоїла крадіжку спортивного велосипеду, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення складений об 11 годині 50 хвилин 01 жовтня 2016 року і в ньому зазначено, що прийнято усну заяву від ОСОБА_9 , що 01 жовтня 2016 року, об 11 годині 30 хвилин, невідома особа проникла до її будинку та відкрито заволоділа належним їй спортивним велосипедом.
Допитані у судому засіданні свідки ОСОБА_19 син потерпілої ОСОБА_9 та ОСОБА_20 рідний брат ОСОБА_7 , суду пояснили, що не були очевидцями злочину. ОСОБА_20 01 жовтня 2016 року зустрів ОСОБА_7 , який котив велосипед, однак місце, де вони зустрілися, знаходиться на значній віддаленості від будинку ОСОБА_9 .
Отже, виходячи із зазначених доказів, а також інших, наведених у вироку, суд правильно дійшов висновку про те, що майно потерпілої ОСОБА_9 при обставинах, наведених у вироку, було викрадено відкрито і правильно по цій події кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.
Суд обґрунтовано відхилив пояснення обвинуваченого щодо обставин крадіжки майна потерпілої ОСОБА_9 , піддавши їх критичній оцінці, з чим погоджується і колегія суддів.
Ці висновки суду в апеляційній скарзі лише поставлені під сумнів, але не спростовані, і в ній не наведені докази, які суд не дослідив або дав їм невірну оцінку.
За вчинений обвинуваченим грабіж суд призначив покарання у виді позбавлення волі на строк, який межує з мінімальним, передбаченим ч. 3 ст. 186 КК України.
Призначене обвинуваченому остаточне покарання, як за ч. 1 ст.7 0 КК України за сукупністю злочинів, так і остаточне за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, узгоджується з вимогами ст. ст. 50 та 65 КК України.
По доводам, наведеним в апеляційні скарзі, які спростовуються доказами, покладеними судом в обґрунтування вироку в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Василівського районного суду Запорізької області від 24 березня 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4