Справа № 206/542/18
Провадження № 1-кс/206/48/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2018 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ ВП на станції № 2 Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором ОСОБА_6 про арешт майна,
ВСТАНОВИВ
Слідчий у судовому засіданні пояснив, що підстав для затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до ст. 208 КПК України не було встановлено, клопотання підтримав.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.
Вислухавши доводи та пояснення прокурора та слідчого, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали в їх сукупності, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладено на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
Однак, старший групи слідчих ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що такої обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення не має, тому підстав для затримання осіб, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не було.
З документів долучених слідчим в обґрунтування клопотання (витяг з ЄРДР, 2 рапорти, письмові пояснення, фотокопія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та протокол огляду місця події) вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що під час огляду транспортного засобу багажне відділення було відкрите, в середині якого було виявлено викрадене майно, а саме: два поліетиленові мішки в середині яких знаходилися фрагменти деталей від пристроїв зв`язку СЦБ. Дані обставини стали підставою для вилучення транспортного засобу та свідоцтва про державну реєстрацію.
Окрім того, як вбачається із долученого протоколу огляду, складеного слідчим, вбачається, що огляд транспортного засобу було здійснено за добровільною згодою ОСОБА_8 на проведення огляду автомобіля.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що 29.01.2018 слідчим фактично було проведено обшук транспортного засобу, однак, він був представлений слідчим як огляд місця події. Між тим, проникнення в інше володіння особи відповідно до закону можливе тільки на підставі ухвали слідчого судді чи за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або у невідкладних випадках, зазначених у ч. 3 ст. 233 цього Кодексу.
Як встановлено із долучених матеріалів, та як зазначає слідчий у своєму клопотанні даний транспортний засіб є власністю ОСОБА_7 , однак докази надання нею добровільної згоди слідчий не надав.
Крім того, даних про те, що наступного дня після проведення огляду транспортного засобу, слідчий чи прокурор звернулись до суду з метою отримання дозволу слідчого судді на обшук вищевказаного транспортного засобу та про те, що відповідна ухвала слідчого судді була постановлена, матеріали провадження, також, не містять.
Також, не було конкретизовано спосіб вилучення транспортного засобу (за допомогою евакуатора, інших осіб, що доставили вказаний транспортний засіб до місця збереження та інше), що ставить під сумнів усі наступні дії з вказаним майном (експертиза, обшук та інше), на які слідчий посилається як на мету заявленого обтяження.
Враховуючи вищезазначені обставини слідчий суддя приходить до висновку, що відповідна слідча дія, а саме: огляд місця події, була проведена, з порушенням норм процесуального кодексу, а тому встановлені внаслідок таких дій докази є недопустимими. З огляду на встановлені обставини, а також те, що докази на яких ґрунтується подане клопотання є недопустимими, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про арешт майна має бути відмовлено.
Вказаний висновок узгоджуються з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб та умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Також, в порушення п. 3 розділу 4 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора від 06.04.2016 № 139, витяг з ЄРДР не містить повне ім`я та по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, які здійснюють досудове розслідування, та взагалі інформацію про прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво, а отже, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити повноваження на проведення відповідних дій слідчого, який подав клопотання про арешт майна, та прокурора, який його погодив.
З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого, а В ДІЯННЯХ ПРОКУРОРА, який повинен здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, СЛІДЧИЙ СУДДЯ ВБАЧАЄ НЕВИКОНАННЯ СВОЇХ ОБОВ`ЯЗКІВ ВІДПОВІДНО ДО ВИМОГ СТ. 36 КПК УКРАЇНИ.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 104, 132, 170-173, 309 - 372 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні клопотання слідчого про арешт майна - відмовити в повному обсязі.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1