АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого − судді − Матієк Т.В.,
суддів − Єленіної Ж.М., Журавля О.О.,
за участю прокурора − Рабінчук Т.І.,
захисника - ОСОБА_1,
засудженого − ОСОБА_2
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора Ємеця А.А., який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 2 листопада 2009 року,
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не офіційно працює менеджером в ПП «Альфа-код» та на підприємстві «Благодія-Центр» ЧМГОІ «Благодія» за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 159,
зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимий,
засуджений за ч. 3 ст. 309 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст. 76 КК України на нього покладено обовязки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, без повідомлення зазначеної інспекції не змінювати місця проживання
Справа № 11-а- 2407 Категорія КК: ч. 3 ст. 307
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_3
Доповідач Матієк Т.В.
та роботи, періодично зявлятися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. За ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_2 виправданий у звязку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину.
Згідно з вироком, ОСОБА_2 засуджений за те, що 8.07.2009 року у невстановлений досудовим слідством час, знаходячись у невстановленому досудовим слідством місці за невстановлених досудовим слідством обставин у невстановленої слідством особи незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину − амфетамін в особливо великих розмірах, який містився в двох пакунках з фольги, поміщених у два презервативи, які, відповідно, були поміщені до поліетиленового пакету. Одразу після цього, ОСОБА_4 став незаконно зберігати вказаний пакет при собі для власного вживання без мети збуту. В той же день ОСОБА_2Є незаконно перевіз дану психотропну речовину у невстановленому досудовим слідством маршрутному таксі сполученням Черкаси- Київ до м. Києва, де продовжив незаконно її зберігати при собі без мети збуту. В цей же день приблизно о 14 год. ОСОБА_2 поблизу РЦ «Аладін» по вул.Гришка, 3 в м. Києві був затриманий працівниками міліції, які при його поверхневому огляді виявили та вилучили вказану вище психотропну речовину −амфетамін в особливо великих розмірах, загальна маса амфетаміну в поданій на експертизу речовині становила 16,73 г.
Крім того, згідно з вироком суду, ОСОБА_4 був виправданий у звязку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину, інкримінованого йому органом досудового слідства, за наступних обставин. ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що він 8.07.2009 року у невстановлений досудовим слідством час, знаходячись у невстановленому досудовим слідством місці, за невстановлених досудовим слідством обставин у невстановленої слідством особи незаконно придбав з метою збуту психотропну речовину − амфетамін в особливо великих розмірах, який містився в двох пакунках з фольги, поміщених у два презервативи, які відповідно були поміщені до поліетиленового пакету. Одразу після цього, ОСОБА_4 став незаконно зберігати вказаний пакет при собі з метою збуту. В той же день ОСОБА_2Є незаконно перевіз дану психотропну речовину у невстановленому досудовим слідством маршрутному таксі сполученням Черкаси- Київ до м. Києва, де продовжив незаконно її зберігати при собі з метою збуту. В цей же день приблизно о 14 год. ОСОБА_2Є поблизу РЦ «Аладін» по вул.Гришка, 3 в м. Києві був затриманий працівниками міліції, які при його поверхневому огляді виявили та вилучили вказану вище психотропну речовину − амфетамін в особливо великих розмірах, загальна маса амфетаміну в поданій на експертизу речовині становила 16,73 г.
В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на допущену судом однобічність та неповноту при розгляді справи. На думку прокурора, суд при постановленні виправдувального вироку не спростував докази, на яких ґрунтувалося предявлене ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 307 КК України обвинувачення, та не взяв до уваги розмір психотропної речовини і спосіб її розфасування та упакування. Крім того, апелянт вважає, що суд безпідставно не задовольнив клопотання прокурора про повторний привід в судове засідання свідків по справі та оголосив їх покази, надані в ході досудового слідства, не перевіривши їх в ході судового слідства.
Також, прокурор вважає, що вирок суду в частині призначеного ОСОБА_2 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України є мяким, оскільки засуджений вчинив тяжкий злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та сильнодіючих психотропних речовин, що завдає шкоду моральним та демократичним якостям суспільства.
Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала подану державним обвинувачем апеляцію та просила її задовольнити, пояснення засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора і просили залишити вирок суду без змін, виступи учасників процесу в судових дебатах, останнє слово засудженого, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення, а вирок суду слід залишити без змін, виходячи з наступного.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у вироку злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений розглянутими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами. Зокрема, показаннями ОСОБА_2, наданими ним як в ході досудового, так і судового слідства, про те, що він дійсно придбав психотропну речовину - амфетамін, незаконно її перевіз та зберігав її про собі без мети збуту, показаннями свідків ОСОБА_5, оголошеними в суді в порядку ст. 306 КПК України, про те, що, коли він зустрівся з ОСОБА_2 8.07.2009 року біля РЦ «Аладін» з метою забрати борг у останнього, їх затримали працівники міліції. Про те, що у ОСОБА_2 при собі була психотропна речовина він дізнався вже в райвідділі міліції.
Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України підтверджена і показаннями свідка ОСОБА_6, оголошеними судом в порядку, передбаченому ст. 306 КПК України. Свідок вказував про те, що він був присутній в якості понятого 8.07.2009 року в момент, коли в приміщенні Дарницького РУ ГУ у раніше невідомого йому хлопця, що назвався ОСОБА_2., було виявлено та вилучено два згортки з фольги, одягнуті в презервативи, в яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору. Як пояснив ОСОБА_2, вказана речовина є психотропною речовиною − амфетаміном, яку він зберігав для власного споживання.
Вказані показання свідка в повній мірі узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_7, оголошеними в судовому засіданні в порядку, передбаченому ст.306 КПК України, згідно яких він брав участь у затриманні ОСОБА_2 і ОСОБА_5 та в подальшому оглянув і виявив у ОСОБА_2 порошкоподібну речовину, яка зі слів ОСОБА_2 була амфетаміном, яку він зберігав для власного вживання. Свідок вказав про те, що огляд і вилучення психотропної речовини проводилось за участю понятих.
Крім того, вина ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, підтверджена даними протоколу огляду та вилучення від 8.07.2009 року, висновком експерта № 58 від 31.07.2009 року та речовими доказами.
Дії ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання, перевезення психотропної речовини без мети збуту в особливо великих розмірах кваліфіковані правильно. Вказаний висновок суду учасниками процесу не оскаржується.
При постановленні виправдувального вироку в частині недоведеності участі ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2Є в цій частині не знайшла свого підтвердження і не доведена ні досудовим слідством, ні в ході судового слідства, оскільки його дії в повному обсязі охоплювалися диспозицією ч. 3 ст. 309 КК України, в тому числі і така кваліфікуюча ознака як особливо великий розмір психотропної речовини. Крім того, суд вказав на те, що у справі відсутні докази на підтвердження умислу ОСОБА_2 на збут вказаної психотропної речовини, оскільки, крім особливо великого розміру психотропної речовини, інших доказів, які б свідчили про наявність умислу на їх збут немає. Більше того, згідно акту №70 медичного висновку ОСОБА_2 страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання наркотиків та використанні інших психоактивних речовин, що також підтверджує відсутність у ОСОБА_2 умислу на збут психотропної речовини, та свідчить про наявність у нього єдиної мети − власне вживання психотропної речовини. Про відсутність умислу на збут психотропної речовини вказує і спосіб розфасування психотропної речовини, виявленої та вилученої у ОСОБА_2, а саме, 16,73 г амфетаміну були поміщені у два пакунки з фольги і не були розфасовані по більш дрібним частинам.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, вважає його законним та обґрунтованим. Судом першої інстанції було взято до уваги таку кваліфікуючу ознаку як особливо великий розмір вилученої у ОСОБА_2 психотропної речовини, проте вказана єдина обставина із врахування вищевказаних обставин не є беззаперечним доказом умислу на збут психотропної речовини. Тому в цій частині апеляція прокурора не підлягає до задоволення.
Посилання прокурора на те, що суд першої інстанції не спростував докази, на яких ґрунтувалося обвинувачення також є безпідставними та такими, що суперечать матеріалам справи, зокрема, висновкам суду, викладеним в мотивувальній частині вироку суду. Суд першої інстанції дослідив всі наявні у справі докази та дав їм належну оцінку.
Так само не заслуговують на увагу і вказівка прокурора на те, що суд першої інстанції, відмовивши у повторному приводі свідків, допустив однобічність і неповноту судового слідства. Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були допитані в ході досудового слідства і їх показання були покладені у висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України. Показання вказаних свідків в повній мірі спростовували наявність у ОСОБА_2 умислу на збут психотропних речовин. Крім того, вказані показання свідків не містили розбіжностей з показаннями підсудного і тому у відповідності до вимог закону були оголошені судом в порядку, передбаченому ст. 306 КПК України.
Крім того, суд в ході проведення судового слідства застосовував до вказаних свідків привід, проте він не був виконаний органом досудового слідства і свідки доставлені в судове засідання не були. Разом з тим, суду були надані заяви від свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7, згідно яких вони вказували на неможливість бути присутніми в судовому засіданні та зазначали про те, що в повній мірі підтримують, надані ними показання в ході досудового слідства (а.а.164, 165). Відповідно до наявної у справі телеграми забезпечити явку свідка ОСОБА_6 не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчиняє, по залишеному повідомленню ніхто не зявлявся. За таких обставин і враховуючи те, що показання вказаних свідків, надані ними в ході досудового слідства, учасниками процесу не оспорювалися, суд першої інстанції на законних підставах визнав явку вказаних свідків неможливою та оголосив їх показання. Колегія суддів не вбачає в цій частині жодних порушень законодавства з боку суду першої інстанції.
Вищевказані докази, які були наведені у вироку суду першої інстанції та у даній ухвалі колегії суддів, та які орган досудового слідства зазначив в обвинувальному висновку на підтвердження інкримінованих ОСОБА_2 злочинів, передбачених ч.3 ст.309, ч.3 ст.307 КК України, були в повному обсязі досліджені судом першої інстанції та їм була надана судом правильна юридична оцінка. Інших додаткових доказів на підтвердження предявленого ОСОБА_2 обвинувачення за ч.3 ст.307 КК України не було надано державним обвинуваченим в ході судового розгляду справи. Відсутні посилання на такі докази і в апеляції прокурора. За таких обставин висновок суду про недоведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст.307 КК України, та виправдання останнього за цим кримінальним законом є обґрунтованим і законним. Доводи прокурора про неповноту та односторонність судового слідства є безпідставними.
При призначенні покарання ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 309 КК України суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, зайнятий суспільно-корисною працею, не потребує примусового лікування від наркоманії, раніше не судимий, проживає разом з матірю − інвалідом третьої групи, обставину, що помякшує покарання, - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і обґрунтовано призначив ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 309 КК України із застосування до останнього вимог ст. 75 КК України.
Ті обставина, на які посилається прокурор в апеляції, а саме, тяжкість вчиненого злочину та те, що злочин вчинено у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та сильнодіючих психотропних речовин, що завдає шкоду моральним та демократичним якостям суспільства, були в повній мірі враховані судом при призначенні ОСОБА_2 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 309 КК України.
Враховуючи дані про особу засудженого, який раніше не судимий, його молодий вік, те, що за місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно як ввічливий, моральний, дисциплінований, добросовісний громадянин, знаючий спеціаліст, працює менеджером в ПП «Альфа-код» та на підприємстві «Благодія-Центр» ЧМГОІ «Благодія», проживає разом з матірю, яка є інвалідом третьої групи та потребує його підтримки, щиро розкаявся у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про можливість виправлення ОСОБА_2 без реального відбування покарання з випробуванням із встановленням максимального іспитового строку, передбаченого ст. 75 КК України.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 309 КК України із застосуванням до нього вимог ст. 75 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування та задоволення апеляції прокурора, немає.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів,-
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 2 листопада 2009 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляцію прокурора Ємця А.А., який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, - без задоволення.

Т.В. ОСОБА_8 ОСОБА_9 Журавель