Постанова

Іменем України
22 березня 2018 року

м. Київ
справа № 497/653/15-к
провадження № 51-2101 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000021, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , громадянина України, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїлі Одеської області, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 16 січня 2015 року Болградським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 125.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 травня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років; ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 125 КК до покарання у виді арешту на строк на 6 місяців,.
На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК шляхом часткового складання покарань ОСОБА_6 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 16 січня 2015 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
Прийняте рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 08 листопада 2014 року приблизно о 16 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння біля домоволодіння АДРЕСА_3 , таємно викрав належний ОСОБА_10 велосипед вартістю 250 грн.
На початку грудня 2014 року приблизно о 18 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на перехресті вулиць Транвальської та Радянської армії у м. Болграді, діючи повторно, таємно викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон вартістю 350 грн. з сім-картою вартістю 15 грн. та наявними на рахунку грошовими коштами у сумі 4 грн., заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 369 грн.
На початку грудня 2014 року ОСОБА_6 на західній околиці м. Болграду зірвав з дикоростучого сухого куща коноплі гілки з листям, подрібнив їх, тим самим виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб марихуану, загальною вагою приблизно 16,5 гр. В подальшому частину наркотичного засобу ОСОБА_6 вжив шляхом викурювання а іншу частину масою 10,44 г зберігав при собі для особистого вживання, без мети збуту.
10 січня 2015 року приблизно о 23 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у домоволодінні ОСОБА_12 на АДРЕСА_4 , в ході сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, з метою вбивства наніс ОСОБА_12 не менше трьох ударів ножем у шию, а також не менше чотирьох ударів дерев`яною палкою по голові, від чого потерпілий загинув на місці події.
Після цього ОСОБА_6 , залишаючись у будинку ОСОБА_12 , приблизно о 23.30 год. з метою залякування ОСОБА_13 , який зробив йому зауваження з приводу вчиненого, та недопущення розголошення відомостей про скоєне умисно наніс ОСОБА_13 один удар ножем у шию, заподіявши потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
11 січня 2015 року приблизно о 06 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в домоволодінні ОСОБА_12 на АДРЕСА_4 , діючи повторно, таємно викрав належне потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_14 майно на загальну суму 260 грн.
11 січня 2015 року приблизно о 07 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою приховування слідів вбивства ОСОБА_12 , умисно підпалив домоволодіння АДРЕСА_4 ринковою вартістю 167 560 грн., що на момент події складало більше 275 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, проте, виконавши усі дії, які вважав необхідними, довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки пожежу було оперативно ліквідовано пожежною бригадою.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить судові рішення щодо нього скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує на відсутність в обвинувальному акті належного формулювання обвинувачення у вчиненні злочинів, за які його засуджено. Порушенням свого права на захист вважає відсутність захисника на стадії досудового розслідування. Вказує, що в матеріалах кримінального провадження частково відсутній аудіозапис судових засідань. Посилається на необґрунтоване відхилення судом клопотань про допит окремих свідків в судовому засіданні. Також, на думку засудженого, судом безпідставно враховано та нічим не підтверджено обставину, яка обтяжує покарання скоєння злочинів у стані алкогольного сп`яніння.
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує, що всупереч приписам ст. 419 КПК апеляційний суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного засудженому покарання, правильної оцінки їм не дав та безпідставно залишив вирок в частині призначеного покарання без зміни, чим істотно порушив кримінальний процесуальний закон.

В судовому засіданні касаційної інстанції засуджений ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу.
Позиції інших учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_8 підтримав касаційну скаргу засудженого.
Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу прокурора та вважала, що касаційна скарга засудженого також підлягає частковому задоволенню.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваження лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Залишаючи без задоволення апеляцію ОСОБА_6 , в якій він заперечував проти висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 та ч. 2 ст. 125 КК, апеляційний суд навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу та дати правильну юридичну оцінку вчиненому.

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 125 КК кваліфіковані правильно.
В основу вироку суд поклав показання потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , дані протоколів слідчих дій, а також висновки експертиз.
Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх правдивості.
Провівши судовий розгляд відповідно до обвинувального акта в межах висунутого обвинувачення, безпосередньо дослідивши докази, надавши їм належну оцінку, суд дійшов вмотивованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено.
Зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, відповідає диспозиціям норм кримінального закону, якими встановлено кримінальну відповідальність за вчинені засудженим дії.
Вирок місцевого суду є законним і обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 374 КПК.
Свої висновки суд обґрунтовував лише тими доказами, які він безпосередньо досліджував в судовому засіданні за участі захисників обвинуваченого, а тому доводи ОСОБА_6 про порушення його права на захист є безпідставними.
Не знайшли свого підтвердження й доводи касаційної скарги про порушення місцевим судом процесуальних вимог щодо належної фіксації судового засідання. Зокрема, в матеріалах кримінального провадження наявні журнали судового засідання та технічні носії інформації, на яких зафіксовано судове провадження в судах першої та апеляційної інстанцій.
Перевіривши вирок за апеляціями засудженого та прокурора, доводи яких є аналогічними доводам їх касаційних скарг, апеляційний суд у відповідності з вимогами ст. 419 КПК дав їм належну оцінку та обґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни.
Призначене ОСОБА_6 покарання за кожен вчинений злочин та остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 12 років відповідає вимогам ст. 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Підстав вважати його явно несправедливим внаслідок м`якості, про що прокурор порушив питання у касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Факт перебування ОСОБА_6 під час вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а тому суд правильно визнав цю обставиною такою, що обтяжує покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 , не встановлено.
За таких обставин, касаційні скарги засудженого та прокурора не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 29 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого та прокурора без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_19