Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1682/17
Провадження №: 1-кп/332/17/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 р.

Заводський районний суд м.Запоріжжя в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

ВСТАНОВИВ
До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні учасники процесу просили призначити обвинувальний акт до розгляду.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України а саме:

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження досудовим розслідування встановлено матеріальну шкоду спричинену кримінальним правопорушення потерпілій в розмірі 15230,55 грн. Представником потерпілої розмір цієї матеріальної шкоди, оспорюється, про що подана заява.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України проведення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків є обов`язковим, натомість як вбачається з матеріалів кримінального провадження, всупереч вимогам п.6 ч.2 ст.242 КПК України та п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України досудовим розслідуванням встановлено матеріальну шкоду спричинену кримінальним правопорушення згідно офіційного інтернет представництва Національного банку України закупівельного цін на банківські метали.
Відповідно до п.6 ч.2 ст.242 КПК України в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про проведення відповідних експертиз з метою визначення розміру матеріальних збитків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з положенням закону і статті про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті не відповідають правовій кваліфікації кримінального правопорушення щодо повторності вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 КК України, оскільки згідно отриманої інформації з Енергодарського міського суду Запорізькій області кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 185 КК України не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Крім того, в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_5 та прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Обґрунтовуючи свою вимогу, тим, що обвинувачена в судові засідання не з`являється з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачена заперечувала проти задоволення клопотання потерпілої та прокурора, зазначила про те, що буде проживати за адресою: АДРЕСА_1 у своєї сестри.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, має місце проживання та реєстрації, офіційно не працевлаштована, на утриманні малолітніх дітей не має.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

В судовому засіданні потерпілою та прокурором, окрім констатації, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, суд не може застосувати запобіжний захід обвинуваченій у вигляді тримання під вартою, тому відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до обвинуваченої, яка раніше не судима, обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Судом встановлено, що обвинувачена дійсно перебувала в розшуку, не повідомила суд про зміну місця проживання, але оскільки строк запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відповідно до реєстру досудового розслідування закінчився 08.08.2017 року, то за таких підстав обвинувачена не порушила обов`язків покладених на неї обраним запобіжним заходом.

На підставі вищевикладеного, в задоволенні клопотання прокурора та потерпілої про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання як такий, що може забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків .
Керуючись ст.ст. 177, 183, 291, ч.3 ст. 314 КПК України -

УХВАЛИВ:
Повернути обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - прокурору.

В задоволенні клопотання прокурора та потерпілої ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою:АДРЕСА_1 строком до 12.03.2018 року.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки:

?Прибувати до слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження за першим викликом;

?Не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального процесу.

?Повідомляти слідчого, прокурора, суд залежно від стадії кримінального провадження про зміну свого місця проживання за адресою:АДРЕСА_1 .

Порушення перелічених умов особистого зобов`язання має наслідок застосування більш жорстокого запобіжного заходу.

Ухвала суду в частині застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга може бути на ухвалу суду в частині повернення обвинувального акту протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1