Справа № 643/18/18
Номер провадження 1-кс/643/76/18
УХВАЛА
01.12.2017 ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
29.12.2017 за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_5 проведено обшук, під час якого вилучено кошти загальною сумою 6000 доларів США та 7000 грн., на які слідчий, посилаючись, що вони вилучені з метою відшкодування збитків, завданих потерпілому, просить накласти арешт.
В суді прокурор та слідчий висловились про обґрунтованість клопотання і необхідність його задовольнити, при цьому прокурор зазначив, що потерпілому завдано істотної шкоди і наразі представник останнього ознайомлюється з матеріалами кримінального провадження з метою підготування та подання цивільного позову.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, надані суду, дійшов наступного: ч. 1 ст. 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданнями арешту майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження… .
В частині 2 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зі змісту клопотання вбачається, що метою арешту грошових коштів, вилучених за місцем реєстрації та проживання підозрюваної ОСОБА_5 під час обшуку, є виключно відшкодування завданих збитків потерпілому, тобто, як вказано в п. 4 ч. 1 ст. 170 КПК України, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). При цьому суд відмічає, що арешт майна з будь-якою іншою, вказаною в ч. 2 даної статті метою, враховуючи кваліфікацію та конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні взагалі не можна б було вважати доцільним.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 цієї статті (тобто у випадку накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні… .
Таким чином, арешт з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) може бути накладений не лише при наявності цивільного позову, а при наявності саме обґрунтованого цивільного позову, тоді як ні до клопотання, ні в суді стороною обвинувачення не надано доказів подання цивільного позову. Більше того, прокурор в суді зазначив, що цивільний позов у кримінальному провадженні на теперішній час не заявлений.
З погляду на вищевикладене можна дійти висновку, що клопотання про арешт майна не ґрунтується на нормах кримінально-процесуального закону, є передчасним та безпідставним, отже не може бути задоволеним.
Разом з тим суд відмічає, що доводи сторони захисту щодо відмінності номеру кримінального провадження, в межах якого надано дозвіл на проведення обшуку та номеру кримінального провадження у якому обшук проведено не є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, так як фактично свідчить лише про описку у судовому рішенні, яка може бути виправлена в іншому судовому провадженні. Не є такою підставою і відсутність печатки на клопотанні про арешт майна за наявності інших необхідних атрибутів клопотання.
Також суд не приймає до уваги як встановлений факт належність вилучених коштів іншій, ніж підозрювана, особі, так як під час обшуку і вилучення зазначених коштів не було виявлено чи надано жодного доказу на підтвердження даного факту. Враховуючи викладене не доводять цього факту і надані суду розписки.
Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 376, 395 КПК України, -
Майно, вилучене в ході обшуку, проведеного 29.12.2017 за вказаною адресою на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 04.12.2017, негайно повернути особі, у якої його було вилучено.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1