Єдиний унікальний номер справи 185/1344/18
Провадження № 1-кп/185/318/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2018 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000421 від 09 лютого 2018 року, з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ташкент, Узбекистан, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
06 лютого 2018 року близько о 06.30 год. ОСОБА_4 проходячи біля мосту, неподалік буд. 137 по вул. Дніпровській м. Павлограда Дніпропетровської області помітив поліетиленовий пакет білого кольору, з написом «АТБ», в якому в двох паперових пакунках знаходились патрони в загальній кількості 92 штуки калібру 5,45 мм. від вогнепальної зброї, які належать до категорії бойових припасів. Оглянувши вказані патрони і впевнившись, що вони належать до категорії бойових припасів, є придатними для стрільби у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , взяв, тим самим незаконно придбав, знайдений пакет з патронами і переніс та сховав у парку «Першого Травня», неподалік від кафе «Старий парк», розташованого по вул. Дніпровській, 77-б м. Павлограда Дніпропетровської області, де сховавши, незаконно, без передбаченого п.9 «Положенням про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року дозволу, порядок отримання якого визначений в Інструкції затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, усвідомлюючи що в нього такий дозвіл відсутній, зберігав до 08 лютого 2018 року.

08 лютого 2018 року неподалік від кафе «Старий Парк», в ході поверхневої перевірки, передбаченої ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», у ОСОБА_4 було виявлено патрони.

08 лютого 2018 року в період часу з 12.59 год. до 13.30 год. під час огляду передбаченого ст. 237 КПК України, в ОСОБА_4 вилучено патрони калібру 5,45 мм. в кількості 92 штуки, які є боєприпасами. Патрони виготовлені промисловим способом та є 5,45 мм. проміжними патронами зразка 1974 року, призначені для стрільби з бойової наразної вогнепальної зброї: автоматів «АК-74», «АКС-74», «АКС-74 У» ручних кулеметів «РПК-74» та їх модифікацій. Патрони придатні до стрільби.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, носив, придбав та зберігав боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
28 лютого 2018 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_4 згоден з кваліфікацією вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався визнати її у судовому засіданні.

Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України сторони погодились звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання й затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі, просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор просив затвердити угоду в підготовчому судовому засіданні.

Захисник також просив затвердити укладену між прокурором та обвинуваченим угоду про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, в тому числі, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 від 28 лютого 2018 року і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки зі звільненням обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік у відповідності вимог ст. 75 КК України, та покладення на останнього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Міра запобіжного заходу за кримінальним провадженням обвинуваченому не була обрана.

Під час проведення досудового розслідування проводились балістична та дактилоскопічна експертизи, на проведення яких було витрачено 2002 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 лютого 2018 року укладену між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки:

періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 2002 грн.

Речові докази: патрони в кількості 82 штуки, калібром 5,45 мм. 10 гільз з витрачених патронів калібру 5,45 мм., які передані на зберігання до камери зберігання Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції 00016 за № знищити.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1