Справа № 495/8155/17
№ провадження 1-кс/495/2891/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2017 року м. Білгород - Дністровський
Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю заявника - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_3 про скасування арешту, -
В С Т А Н О В И В:
11.10.2017 року ОСОБА_3 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з клопотанням у якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2013 року у справі № 495/6978/13-к на автомобіль марки ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Своє клопотання ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 30.08.2013 року приблизно о 12.30 годин, на перехресті вулиць Першотравнева та Калініна в м. Білгород-Дністровський Одеської області, сталося зіткнення автомобіля ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 та мопеду «Ямаха-Джок» під керуванням ОСОБА_6 , в результаті ДТП останньому були заподіяні тілесні ушкодження.
31.08.2013 року відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002968, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
04.09.2013 року ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області накладено арешт автомобіль марки ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Протягом розгляду кримінального провадження, повідомлення про підозру нікому не пред`явлено, цивільний позов не заявлено.
Заявник також зазначає, що зазначене провадження розслідується вже 4 роки, в зв`язку з чим порушено всі розумні терміни досудового розслідування, передбачених ст. 28 КПК та на підставі наведеного просить задовольнити заяву.
В судовому засіданні ОСОБА_3 доводи заяви підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.
Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши заявника, прокурора, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2013 року приблизно о 12.30 годин, на перехресті вулиць Першотравнева та Калініна в м. Білгород-Дністровський Одеської області, сталося зіткнення автомобіля ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 та мопеду «Ямаха-Джок» під керуванням ОСОБА_6 , в результаті ДТП останньому були заподіяні тілесні ушкодження.
31.08.2013 року відомості по даному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002968, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
04.09.2013 року ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області накладено арешт автомобіль марки ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права.
З урахуванням вищевикладеного та оскільки ОСОБА_3 не є підозрюваною, обвинуваченою або засудженою особою у кримінальному провадженні, в межах якого накладено арешт на майно, а також, з огляду на те що дане кримінальне провадження розслідується вже 4 роки, що порушує право ОСОБА_3 на вільне володіння, користування та розпорядження майном, що належить йому на праві приватної власності, вважаю, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_3 про скасування арешту - задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2013 року на автомобіль марки ВАЗ 2101, державний номер НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення.

Слідчий суддя