АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/5717/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
20 грудня 2017 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року, -
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою до 29 грудня 2017 року включно, щодо
ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдови, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має трьох малолітніх дітей, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного,обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, та дійшов висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її необгрунтованість та незаконність, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або застосувати заставу.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги захисник вказує на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, проживає з дружиною та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, те, що у клопотанні слідчого відсутні докази того, що саме підозрюваний вчинив злочини, які йому інкримінуються та не вказана роль ОСОБА_11 у пред`явленому обвинуваченні, як і не вказано на яких саме свідків підозрюваний перебуваючи на волі може здійснювати тиск та які докази може знищити. Додає, що потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у своїх показаннях не вказують, що бачили особу чоловічої статі, будь-які впізнання із зазначеними свідками, потерпілими та підозрюваним не проводилися.
Крім того, адвокат зазначає, що лише свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які працюють продавцями у магазині, зазначають, що підозрюваний купував за власні кошти телефон. Додає, що за адресою місця постійного проживання підозрюваного будь-яких особистих речей потерпілих не знайдено.
Далі адвокат вказує на необгрунтованість невизначення слідчим суддею розміру застави.
Також апелянт вказує про відсутність підстав для продовження щодо ОСОБА_8 строку тримання під вартою, що, на думку апелянта, свідчить про необ`єктивність та неупередженість розгляду клопотання слідчого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу захисника і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
11.07.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України.
11.07.2017 року слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.
06.09.2017 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва, продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою до 05 листопада 2017 включно.
Прокуратурою міста Києва 30.10.2017 року продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до шести місяців, тобто до 11.01.2018 року.
Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 ,звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року задоволено та продовжено строк тримання під вартою до 29 грудня 2017 року включно.
Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Посилання апелянта на відсутність у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у заяві ОСОБА_24 від 11.04.2017 року, допитах потерпілого ОСОБА_24 , допитах свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , пізнанні проведеним із свідком ОСОБА_26 , допиті свідка ОСОБА_27 , пізнанні проведеним із свідком ОСОБА_27 , заяві ОСОБА_28 , допитах потерпілого ОСОБА_28 , заяві ОСОБА_29 , допитах потерпілого ОСОБА_29 , заяві ОСОБА_30 , допитах потерпілого ОСОБА_30 , допиті свідка ОСОБА_31 та інших матеріалах кримінального провадження. З урахуванням доданих до клопотання матеріалів, твердження адвоката про те, що потерпілі не вказують, що бачили особу чоловічої статі, впізнання із свідками, потерпілими та підозрюваним не проводилися, як на підставу для скасування оскаржуваного судового рішення, не заслуговують на увагу.
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Крім того, відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 не просить відмовити у задоволенні клопотання, а просить застосуватидо підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, що можливо лише за умови доведеності підозри.
Посилання сторони захисту на те, що у клопотанні слідчого відсутні докази того, що саме підозрюваний вчинив злочини, які йому інкримінуються, носять характер припущень, з урахуванням доданих до клопотання матеріалів, а доказів, які б спростовували доводи сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, захисником не надано, не зважаючи на ті обставини, що положення ч. 5 ст. 132 КПК України вимагають доведення стороною тих обставин, на які вона посилається.
Твердження сторони захисту про те, що слідчим не зазначено роль підозрюваного у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, то дані обставини не підлягають з`ясуванню на цій стадії кримінального процесу, яка вимагає від слідчого судді перевірки фактів та обставин, що свідчать про можливу причетність особи до інкримінованих їй кримінальних правопорушень.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Доводи апеляційної скарги в частині наявності у підозрюваного місця проживання, те, що він проживає з дружиною та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, і позитивно характеризується за місцем проживання, не спростовують висновок суду про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Твердження захисника про те, що за місцем проживання підозрюваного не знайдено особистих речей потерпілих, не можуть бути визнані самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, з урахуванням доданих ініціатором клопотання до матеріалів провадження доказів на підтвердження його обґрунтованості, як і не можуть свідчити про повну відсутність у даному кримінальному провадження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги в частині невизначення слідчим суддею розміру застави, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу,має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, із застосуванням насильства, порушень слідчим суддею вимог ст. 183 КПК України, колегія суддів не вбачає.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання особи під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги апелянта щодо відсутності підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 та продовжено щодо ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 29 грудня 2017 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4