27.12.2017 №1-кп/337/446/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2017 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,

встановив:
В провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізького СІ №10, строком на 60 днів, мотивуючи тим, що наявні ризики передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки працює не офіційно, має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, одружений, раніше не судимий. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 з клопотанням прокурора не згоден, вважає, що заявлені ризики не обґрунтовані, так як ОСОБА_4 має постійне місце проживання, одружений, раніше не судимий, має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей і це свідчить про міцні соціальні зв`язки. За станом здоров`я ОСОБА_4 з 2003 року переніс різні захворювання. Вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків крім тяжкості інкримінованої статті.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У відповідності до п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнова проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинна бути оцінена по кожній конкретній справі, з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вирішуючи питання щодо обрання запобіжного заходу, суд приймає до уваги його винятковість, та оцінює в сукупності: ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, яке є тяжким, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, його вид, а саме незаконне поводження зі зброєю; вік та стан здоров`я ОСОБА_4 , які не перешкоджають утримання під вартою. ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність стабільного законного джерела доходу.

Міцність зв`язків у місці постійного проживання суду не доведена, не надані суду, та не підтверджені належними доказами відомості щодо осіб, які зареєстровані та мешкають за адресою місця проживання підозрюваного, та їхній родинний зв`язок. Також суд враховує відмінність місця реєстрації та фактичного місця проживання ОСОБА_4 . Також, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання суд вважає, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, та впливати на свідків, які ще на даній стадії процесу, судом не опитані.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_4 можливо застосувати вказаний у клопотанні запобіжний захід, так як він сприятиме запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного строком на 60 днів.

При цьому, суд вважає доведеним недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Обираючи міру запобіжного заходу, з урахуванням характеру інкримінованих діянь, виходячи з положень п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд , -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора - задовольнити.
Обрати запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор №10 строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 25 лютого 2018 року(включно).
Повідомити про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3, начальника Державної установи Запорізький слідчий ізолятор №10.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, прокурору.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя: