Справа № 646/1019/18
№ провадження 1-кс/646/1306/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.18 року м. Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання- ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілими,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова із вказаною скаргою на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілими у кримінальному провадженні № 0001074,вважаючи вказану постанову необґрунтованою та незаконною, просили її скасувати. В обґрунтування скарги зазначили, що 29.09.2017 року в прокуратурі Харківської області було зареєстровано в ЄРДР заяву ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення відносно судді Дзержинського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 375 КК України. 13.02.2018р. слідчим ОСОБА_5 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілими у вказаному кримінальному провадженні, оскільки на даний час органом досудового розслідування встановлюється наявність самого факту кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України, а тому вирішення питання щодо визнання потерпілим на даний час є передчасним. Зазначили, що вони є потерпілими, оскільки суддя визнала недійсними державні акти на дві їхні садові ділянки і свідоцтво про право власності на гараж, які є їхньою спільною власністю. Враховуючи викладене, просили визнати їх потерпілими у кримінальному провадженні № 0001074, внесеному до ЄРДР 04.10.2017р. та зобов*язати старшого слідчого ОСОБА_5 і процесуального прокурора невідкладно провести необхідні слідчі дії у цій справі з оголошенням підозри особі, докази протиправних дій якої наявні.
В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі. Крім того, пояснив, що після винесення рішень Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2012р., яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18.03.2013р. його та ОСОБА_4 , було позбавлено права власності на дві ділянки, які після скасування вказаних рішень суду ухвалою ВССУ від 10.12.2014 р., знову повернуті у їх власність, але в іншому стані, а саме: по одній з ділянок проходить асфальтована дорога, а на іншій знищено гараж. Тобто їм як сумісним власникам в результаті винесення зазначених рішень було спричинено матеріальну та моральну шкоду. Після внесення відомостей за його заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 375 КК України, він автоматично вважається потерпілим, але в даному кримінальному провадженні слідчий не вважав його таким, і не надавав можливість знайомитися з матеріалами кримінального провадження, заявляти клопотання, подавати докази тощо. За результатом розгляду їх з ОСОБА_4 клопотання про визнання їх потерпілими, слідчим було винесено постанову від 13.02.2018р. про відмову у визнанні їх потерпілими у кримінальному провадженні № 0001074 від 04.10.2017р.

ОСОБА_4 в судове засідання не з*явилася, надала заяву про розгляд скарги за її відсутність, доводи, зазначені у скарзі підтримала в повному обсязі, просила скаргу задовольнити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з*явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0001074 від 04.10.2017 року, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України). Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
З витягу з кримінального провадження встановлено, що 04.10.2017 року було розпочато кримінальне провадження №0001074 за заявою ОСОБА_3 щодо винесення суддею Дзержинського районного суду м. Харкова завідомо неправосудного рішення, правова кваліфікація- ч.2 ст. 375 КК України.

Вказане кримінальне провадження перебуває в провадженні старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 .
09.02.2018р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 із клопотанням про визнання потерпілими у кримінальному провадженні № 0001074. Вказану заяву отримано уповноваженими особами прокуратури Харківської області 09.02.2018р.
13.02.2018 року старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 було винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у кримінальному провадженні №0001074 від 04.10.2017р., з підстав передчасності вирішення питання щодо визнання потерпілими, оскільки на даний час органом досудового розслідування встановлюється наявність самого факту кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 КК України. Зазначено, що така процесуальна дія може бути здійснена у подальшому після проведення низки слідчих(розшукових) дій. У вказаній постанові також зазначено, що під час проведення досудового розслідування на даний час не встановлено підтверджень заподіяння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 істотної шкоди внаслідок безпосередніх дій судді; ані заява ОСОБА_3 , ані інші матеріали кримінального провадження не містять достатнього обґрунтування, в чому саме полягає шкода, завдана заявнику або окремим особам; будь-яких документів, які б підтверджували розмір моральної або матеріальної шкоди також не надано.
Постанова про відмову у визнанні потерпілим є процесуальним рішення слідчого та повинна відповідати вимогам, визначеним ч. 5 ст. 110 КПК України.
Підстави, з яких слідчим відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у визнанні потерпілимисуперечать положенням КПК України, частиною 5 ст. 55 якого визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При винесенні вказаної постановислідчим не взято до уваги посилання заявника на завдання шкоди, зазначено лише те, що на теперішній час не встановлено підтверджень заподіяння шкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому не вказано, яке самі дії проведено по встановленню виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди зазначеної в частині першій статті 55 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не вбачає відсутності очевидних і достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначено у ч. 1 ст. 55 КПК України, а отже вважає, що постанова старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 13.02.2018 р. про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в кримінальному провадженні №0001074 від 04.10.2017р.-підлягає скасуванню.

Таким чином, заявники матимуть весь обсяг прав потерпілого, передбачених ст. 56 КПК України, в тому числі: знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо них кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти клопотання та інші. Крім того, потерпілий має права щодо збирання доказів, відповідно до ч.1 ст. 93 КПК України та ініціювання питання виконання будь-яких процесуальних дій шляхом подання клопотань, відповідно до ст. 220 КПК України тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Оскільки до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено визнання осіб потерпілими у кримінальному провадженні та зобов*язання слідчого та прокурора вважати їх потерпілими; зобов*язання слідчого та прокурора невідкладно провести необхідні слідчі дії з оголошенням підозри особі, - вимоги скарги в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.
Постанову старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_5 від 13 лютого 2018 року про відмову у визнанні потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001074 від 04.10.2017 року- скасувати.
В задоволенні решти вимог-відмовити.
Матеріали кримінального провадження № 0001074 повернути до прокуратури Харківської області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1