Справа №585/18/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/383/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Клопотання (подання), пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2018 року, якою частково задоволено його клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
04 січня 2018 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся ОСОБА_5 , засуджений вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2003 року за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 194, ч.2 ст. 185, п.1 ч.2 ст. 115, 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, із клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, зокрема просив зарахувати йому період з 05 квітня 2002 року по 24 квітня 2009 року.

12 січня 2018 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області вказане клопотання засудженого ОСОБА_5 було задоволено частково та у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України в строк його покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 05 квітня 2002 року по 27 січня 2005 року включно.

З вказаним судовим рішення засуджений ОСОБА_5 не погодився, вважаючи незаконним і оскаржив його в апеляційному порядку, просив колегію суддів привести вирок Апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2003 року, за яким він відбуває покарання, у відповідність до вимог ч.5 ст. 72 КК України та зарахувати у строк його покарання весь вказаний ним у клопотанні період попереднього ув`язнення, а саме з 05 квітня 2002 року по 24 квітня 2009 року.

Так, на переконання апелянта дата набрання вироком законної сили не повинна впливати на зарахування особі строку попереднього ув`язнення у строк покарання, оскільки він, фактично після набрання вироком законної сили тривалий час ще перебував в установі попереднього ув`язнення, умови тримання якого, на переконання апелянта, відрізняються від умов тримання в установі відбування покарання, та був позбавлений тих прав які фактично надані засудженим. З огляду на викладене вважає, що суд безпідставно не зарахував у строк його покарання весь період фактичного перебування його в ізоляторі. Між тим, стверджує, що суд повинен був йому зарахувати період хоча б до 04 квітня 2005 року, тобто по дату вручення йому рішення Верховного Суду України за результатами перегляду винесеного відносно нього вироку. Крім цього, як на приклад необхідності задоволення вимог його апеляційної скарги засуджений посилається на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15.07.2016 року (а.с. 29).

Враховуючи що всі учасники кримінального провадження, а саме : засуджений ОСОБА_5 , його захисник ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлені про місце, дату та час судового розгляду, подали заяви про розгляд апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 без їх участі, колегія суддів розглядає дане кримінальне провадження згідно з вимогами ст.406 КПК України, тобто в порядку письмового апеляційного провадження.

Тому перевіривши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи апеляційної скарги, в якій засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити вимоги його клопотання та зарахувати у строк його покарання вказаний у ньому строк попереднього ув`язнення, врахувавши зміст поданих захисником ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_7 заяв, в яких захисник підтримав вимоги апеляційної скарги свого підзахисного - засудженого ОСОБА_5 , а прокурор просив оскаржуване рішення суду залишити без зміни, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Законом України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 внесені зміни до п.5 ст. 72 КК України та встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно п. 24 ст.3 КПК України поняття судове провадження включає провадження в суді першої інстанції, в апеляційному та в касаційному порядку.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2003 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 194, ч.2 ст. 185, п.1 ч.2 ст. 115, 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі (а.с. 10-11). Строк відбування покарання за вказаним вироком судом визначено рахувати ОСОБА_5 з 05 квітня 2002 року.

27 січня 2005 року ухвалою Верховного Суду України вказаний вирок відносно засудженого ОСОБА_5 залишено без зміни (а.с. 12) та цього ж дня 27 січня 2005 року він набрав законної сили, що підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження розпорядженням про його виконання (а.с. 9).

Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_5 суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність часткового його задоволення та зарахування ОСОБА_5 у строк покарання період з 05 квітня 2002 року по 27 січня 2005 року включно який визнав періодом попереднього ув`язнення, оскільки він охоплює часові межі з часу затримання ОСОБА_5 по дату набрання винесеного відносно нього вироку законної сили.

З таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду, оскільки відповідно до ч.1 Закону України " Про попереднє ув`язнення " від 30.06.1993 року (зі змінами та доповненнями) попереднє ув`язнення - це запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 про безпідставне не здійснення зарахування судом йому всього часу перебування в установі попереднього ув`язнення, слід визнати помилковими, оскільки вони суперечать вказаним нормам закону, який чітко зупиняє дію ч.5 ст. 72 КК України моментом набрання винесеним відносно такої особи вироку законної сили. При цьому, час вручення судового рішення засудженій до відбування покарання особі, не впливає на час набрання винесеного відносно неї вироку суд законної сили, а тому твердження засудженого ОСОБА_5 про необхідність зарахування йому як періоду попереднього ув`язнення період з 05 квітня 2002 року (моменту його фактичного затримання) по 04 квітня 2005 року (дату вручення йому ухвали Верховного Суду України від 27 січня 2005 року) слід визнати безпідставними.

Також, не виступає підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду та підставою для задоволення вимог апеляційної скарги засудженого його доводи про необхідність врахування, як прикладу, доданої ним до апеляційної скарги ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 15.07.2016 року (а.с. 29), оскільки по-перше вказане судове рішення винесено відносно іншої особи, по-друге відсутні дані чи вступило дане рішення в законну силу, а по-третє судове рішення іншого апеляційного суду не має преюдиційного значення у розгляді матеріалів даної справи.

За таких обставин, ухвала суду щодо ОСОБА_5 є законною, обґрунтованої та вмотивованої, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, так як і підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2018 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_5 та якою у строк його покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 05 квітня 2002 року по 27 січня 2005 рік включно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4