1Справа № 335/9610/17 1-кп/335/172/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , продовження тримання під домашнім арештом ОСОБА_9 , клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2018 р. під час судового розгляду кримінального провадження суд у відповідності з вимогами ст. 331 КПК України поставив на розгляд питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а також питання доцільності продовження тримання під домашнім арештом обвинуваченому ОСОБА_9 .

Прокурори у судовому засіданні зазначили про необхідність продовження строків тримання під вартою та під домашнім арештом обвинуваченим на 60 днів, оскільки на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник у судовому засіданні не заперечували проти продовження тримання під домашнім арештом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 заперечувала проти продовження тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку захисника, та своєю чергою, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на біль м`який з підстав погіршення стану здоровся, а також відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурори заперечували проти даного клопотання обвинуваченого.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

Як випливає з реєстру матеріалів досудового розслідування до обвинуваченого ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2017 р. застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18 серпня 2017 р. включно.

В подальшому цей строк продовжувався судом. Востаннє, ухвалою суду від 22 листопада 2017 р. строк тримання під вартою було продовжено на 60 днів до 20 січня 2018 р. включно.

Відтак, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлений ухвалою суду відносно обвинуваченого ОСОБА_8 спливає 20 січня 2018 р.

Проте, зважаючи на значний об`єм матеріалів об`єднаного кримінального провадження (наразі дев`ять томів), а також велику кількість потерпілих та епізодів злочинів, завершити судовий розгляд кримінального провадження до цієї дати не виявляється можливим.

Відповідно до частин першої та другої статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Зокрема, положеннями Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час розгляду даного питання суд повинен перевірити: обґрунтованість підозри та вагомість доказів, тяжкість правопорушення, суспільну небезпеку правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутація та майновий стан підозрюваного, розмір майнової шкоди, а також з дотриманням вимог ст.ст. 183, 193, 194, 196, 197 Кримінального процесуального кодексу України постановити ухвалу, якою задовольнити або відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , суд також враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та прецедентну практику Європейського суду з прав людини.

Як випливає з обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні великої кількості епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, які відповідно до статті 12 КК України є тяжкими злочинами.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, щодо ОСОБА_8 для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суду не надано матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, медичних довідок про стан здоров`я, інших матеріалів тощо.

За таких обставин, суд вважає виправданим застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає тяжкості діянь, що інкримінуються, обсягу пред`явленого обвинувачення та даним про його особу.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_8 , з огляду на що суд вважає за доцільне продовжити йому термін тримання під вартою на 60 днів. Відтак, підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну запобіжного заходу відсутні.

Крім цього, ухвалою суду від 22 листопада 2017 р. змінено ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт шляхом заборони останньому у період з 22 години 00 хвилин до 7 години 00 хвилин наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 строком до 20 січня 2018 р. включно. Покладено на обвинуваченого ОСОБА_9 такі обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою, не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не спілкуватись зі свідками або потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Суд, вирішуючи питання доцільності продовження тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_9 , виходить з такого.

Як випливає з обвинувального акту ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні одного епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, є раніше судимою особою.

Відповідно до позиції, висловленої ЄСПЛ в рішенні від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» і підтвердженої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 04.04.2013 №511-550/014-13, в яких зокрема, цитується п. 3 ст. 5 Конвенції, де зазначено, що за спливом певного часу, лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі і судові органи зобов`язані навести інші аргументи для продовження тримання під вартою.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , має достатні соціальні зв`язки. Під час судового розгляду справи не встановлено випадків здійснення ОСОБА_9 протиправного впливу на свідків чи потерпілих.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишити житло цілодобово або у певний період. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, а також обсяг пред`явленого йому обвинувачення, тривалість перебування під вартою, та обставин, передбачених ст. 178 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_9 строк тримання під домашнім арештом на 2 місяці з покладанням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язавши останнього прибувати до суду за першою вимогою, не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не спілкуватись зі свідками або потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 195, 201, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 (шістдесят) днів з 17 січня 2018 р. до 17 березня 2018 р. включно.
Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під домашнім арештом на два місяці, з 17 січня 2018 р. до 17 березня 2018 р. включно, на умовах, встановлених ухвалою суду від 22 листопада 2017 р.

Копію ухвали про продовження тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 17 січня 2018 р.

Повний текст ухвали оголошений 18 січня 2018 р. о 9 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1