Ухвала

Іменем України
12 лютого 2018 р.

м. Київ
Справа № 307/1993/15-к
Провадження № 51-3430 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання заступника прокурора Закарпатської області про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеного вироку.
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року щодо ОСОБА_4 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає про те, що ухвалу було постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що прокурором не було надіслано до регіональної прокуратури копію судового рішення, що позбавило керівництво регіональної прокуратури звернутися в передбачені законом строки з апеляційною скаргою.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Статтею 395 КПК України визначено порядок і строки оскарження окремих судових рішень в апеляційному порядку. Зокрема, ч. 2 статті передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.
Згідно з п. 4 ч. З ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, у випадку, якщо таку скаргу подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.
Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як вбачається з копії ухвали апеляційного суду, прийняте рішення про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 березня 2017 року щодо ОСОБА_4 суд обґрунтував тим, що при винесенні вищезазначеного вироку у судовому засіданні були присутні прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які знали про ухвалення місцевим судом вироку.
Також судом першої інстанції на адресу Тячівської місцевої прокуратури була направлена копія вироку, проте своїм правом, передбаченим п. 20 ч. 2 ст. 36 КПК України щодо оскарження вказаного судового рішення не скористалися.
При цьому заступником прокурора Закарпатської області було подано апеляційну скаргу на зазначений вирок, лише 14 листопада 2017 року, тобто через 7 місяців після закінчення строку, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України.
Доводи касаційної скарги заступника прокурора Закарпатської області про те, що прокурором не було надіслано до регіональної прокуратури копію судового рішення, що позбавило керівництво регіональної прокуратури звернутися в передбачені законом строки з апеляційною скаргою, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Також, у касаційній скарзі прокурора не наведено обґрунтованих доводів, які би ставили під сумнів висновок суду апеляційної інстанції про відсутність законних підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції.
Оскільки апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку оскарження вироку місцевого суду, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
За таких обставин, згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК України, суд,

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 28 листопада 2017 року щодо ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3