АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1079/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти життя та здоров`я особи
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
-16.04.1997 року за ст.114 КК України (1960) до 1 року позбавлення волі;
-06.11.2000 року за ст.114 КК України (1960) до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст. 45 КК України (1960) до 2 років, та штрафу 680 гривен.;
-08.02.2007 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 08.11.2008 р. за відбуттям строку покарання,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 15 п. 13 ч.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь:
-місцевого бюджету суму 6615 гривен 26 копійок за лікування ОСОБА_11 .
Згідно вироку, 10.06.2015 року, приблизно о 00 годин 30 хвилин, за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , ОСОБА_11 прибув на автомобілі приватного перевезення до будинку АДРЕСА_3 , з метою з`ясування особистих стосунків. В ході короткочасного спілкування між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на ґрунті попередньо виниклих під час неодноразових телефонних розмов неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_11 та дістав ніж, після чого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс останньому удар ножем в область шиї. Після чого обхопивши спереду обома руками ОСОБА_11 - ОСОБА_7 наніс ще два удари ножем в область спини, від яких потерпілий ОСОБА_11 впав на землю.
В наслідок зазначених дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_11 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 524-А/15 від 22.07.2015 року, були нанесені наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини по задній поверхні зліва в верхньо - серединному відділі, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження; непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа по задній поверхні в нижньо - бічному відділі та непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа у верхнє-центральному відділі по передній поверхні, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Згідно висновку експерта, вищезазначені тілесні ушкодження утворилися в результаті триразового впливу колючо-ріжучим предметом, типу ножа.
Проте, незважаючи на спричинені ОСОБА_11 тілесні ушкодження, смерть останнього не настала в наслідок того, що йому своєчасно була надана кваліфікована медична допомога.
В апеляційних скарзі із зміненими доводами прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості а також через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Тому просить призначити новий судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати через неправильну кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 15 п. 13 ч.2 ст.115 КК України оскільки в нього не було умислу на вбивство, а він лише перевищив межі необхідної оборони. Просить кваліфікувати його дії за ст. 124 КК України і призначити покарання за цією статтею.
Просить врахувати, що на досудовому слідстві було порушено його право на захист, оскільки йому не було надано матеріалів для ознайомлення. Зазначив, що у вироку суду неправильно вказано, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння та не обґрунтовано вказані попередні судимості, оскільки він в силу ст. 89 КК України не має судимостей. Посилається на те, що судом при розгляді справи не були розглянуті всі заявлені ним клопотання. Вказує на неповний допит свідків, та на те, що не всі дані про його особу були враховані при розгляді справи судом першої інстанції, що потягло за собою неповноту судового розгляду, неправильну кваліфікацію його дій та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Також просить застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч.2 ст. 15 п. 13 ч.2 ст.115 КК України на ст.124 КК України, оскільки в нього не було умислу на вбивство, а він лише перевищив межі необхідної оборони. Призначити покарання в межах санкції ст. 124 КК України з урахуванням того, що він щиро розкаявся в скоєному і бажає відшкодовувати шкоду. Посилається на неповноту судового розгляду, неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті самі доводи, що і обвинувачений.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечував проти апеляцій обвинуваченого та його захисника, думку обвинуваченого та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги обвинуваченого та захисника і не заперечували проти апеляції прокурора в частині скасування вироку і призначення нового судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.
Згідно із ст.63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, та 11 до Конвенції проголошує, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Санкцією ч.2 ст.115 КК України передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Відповідно до ч.3 ст.31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі 3-х професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі 2-х професійних суддів та трьох присяжних.
Відповідно до ст.384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Під час підготовчого судового засідання суд зобов`язаний роз`яснити право на розгляд справи судом присяжних обвинуваченому, якому дано право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
У відповідності до вимог статті 7 КПК України кримінальне провадження за формою і змістом повинно відповідати його загальним засадам, в тому числі такому, як забезпечення права на захист, що належить до загальновизнаних принципів міжнародного права й розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на стадії досудового розслідування кримінального провадження прокурором обвинуваченому не було роз`яснено можливості та особливості розгляду кримінального провадження судом присяжних .
Одночасно, вимоги ч.1 ст.384 КПК України зобов`язують роз`яснити обвинуваченому його право на розгляд провадження судом присяжних не лише прокурора, а й суд.
Однак, із технічного запису судового засідання вбачається, що суд першої інстанції до виконання таких вимог підійшов формально, обмежившись лише врученням обвинуваченому пам`ятки про його права та обов`язки в судовому засіданні, в якій було, зокрема, зазначено і про положення ч.3 ст.31 КПК України, при цьому в судовому засіданні не роз`яснив обвинуваченому можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, як того вимагає ст.384 КПК України, чим допустив порушення прав обвинуваченого.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст.370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Отже, недотримання цих вимог КПК України при судовому розгляді перешкодило суду ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому він підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 після скасування вироку колегія суддів виходить з наступного. Усунення допущених судом першої інстанції порушень вимог кримінального процесуального закону у даному випадку позбавлений здійснити суд апеляційної інстанції виходячи із встановлених кримінальним процесуальним законом особливостей апеляційного розгляду. Недотримання судом першої інстанції вимог ст.384 КПК України не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.2,10,13 ч.1 ст.7 КПК України законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а також забезпечення права на захист.
За таких обставин, у зв`язку з встановленням істотних порушень кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_7 в суді першої інстанції.
Отже, подані апеляційні скарги колегія суддів задовольняє в частині вимог апелянтів щодо скасування вироку, а доводи апеляційних скарг прокурора щодо м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання та необхідності його посилення, а також доводи обвинуваченого та його захисника ОСОБА_10 щодо неправильної кваліфікації його дій підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу після скасування вироку, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 був раніше судимий за замах на убивство, обвинувачується у вчиненні замаху на умисне вбивство кваліфікованого виду, тобто особливо тяжкого злочину, у шлюбі не перебуває, хоча має на утриманні дитину, отже на даний час не зменшились ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, а тому колегія суддів вважає за доцільне продовжити ОСОБА_7 строк тримання його під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, ч.1 ст.412 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 жовтня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 22 січня 2018 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Головуючий:
Судді: