Провадження №1-кп/761/1200/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000367 від 27 лютого 2017 року, по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, студент ІІ курсу Київського професійного будівельного ліцею, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

представника служби у справах дітей ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 2016 році, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебував по особистим справам неподалік дитячого майданчика, який розташований біля будинку № 14Б по вул. Анни Ахматової у м. Києві. Перебуваючи на вищевказаному дитячому майданчику ОСОБА_8 знайшов штик-ніж, що є бойовою військовою клинковою холодною зброєю, а саме штик ножем моделі №2 до автоматів АКМ та АК 74, виготовлений промисловим способом. Після цього ОСОБА_3 поклав вказаний ніж до кишені куртки, у яку був вдягнений, та незаконно переніс його до свого місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де поклав штик-ніж у шафу та зберігав його там до 26 лютого 2017 року.

У подальшому ОСОБА_3 , 26 лютого 2017 року, приблизно о 08 год. 00 хв., перебуваючи за місцем мешкання в кв. АДРЕСА_2 , дістав з шафи штик-ніж та поклав його до центрального відділення рюкзака. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 , зберігаючи при собі знайдений ним штик-ніж, не маючи передбаченого законом дозволу, переніс його до зупинки громадського транспорту, яка розташована неподалік будинку №14-Б, по вулиці Анни Ахматової у м. Києві, де сів до громадського транспорту, яким доїхав до зупинки, яка розташована неподалік станції метро «Позняки» КП «Київський метрополітен». Після того ОСОБА_3 зайшов до станції метро «Позняки», де сів до електропотягу, яким доїхав до станції метро «Дорогожичі».

У подальшому ОСОБА_3 вийшов з станції метро «Дорогожичі», де його чекав товариш на ім`я ОСОБА_9 на власному автомобілі та обвинувачений, разом з товаишем на імя ОСОБА_9 , виїхали за межі міста Києва на вищевказаному автомобілі.

У подальшому того ж дня, 26.02.2017 р., ОСОБА_3 повернувся до м. Києва, а саме до станції метро «Дорогожичі». Продовжуючи свої злочинні дії, що виразились у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, 26 лютого 2017 року переніс вказаний штик-ніж до вестибюлю станції Київського метрополітену «Дорогожичі», де приблизно о 21.10 був запрошений працівником поліції до кімнати поліції, де в присутності двох запрошених понятих при проведенні огляду місця події, ОСОБА_3 самостійно дістав з центрального відділення рюкзака предмет, ззовні схожий на штик-ніж, який є бойовою військовою клинковою холодною зброєю, а саме штик ножем моделі №2 до автоматів АКМ та АК 74, що виготовлений промисловим способом, який в подальшому було вилучено.

Згідно висновку експерта № 8-5/297 від 29.03.2017 від 28.01.2017 наданий на дослідження предмет ззовні схожий на штик ніж, вилучений у ОСОБА_3 , є бойовою військовою клинковою холодною зброєю, а саме штик ножем моделі №2 до автоматів АКМ та АК 74

У судовому засіданні неповнолітній обвинувачений свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 263 КК України визнав повністю, просив суд обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується неповнолітній ОСОБА_10 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальними правопорушеннями, розміру судових витрат, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, надав показання про те, що дійсно у 2016 році біля дому за місцем проживання він знайшов штик-ніж, який залишив зберігатись у себе вдома, оскільки не думав, що він відноситься до забороненої зброї. У лютому 2017 року він поклав до рюкзака штик-ніж та поїхав на зустріч з товаришем, а ввечері, коли повертався, його затримала поліція метрополітену та виявила у нього штик-ніж У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаявся та зобов`язався відшкодувати судові витрати.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 263 КК України, як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обираючи неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини неповнолітнього обвинуваченого, мотивацію злочину, та дані про особу неповнолітнього обвинуваченого, який є студентом ліцею, навчається посередньо, за місцем навчання та проживання характеризується позитивно, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, раніше не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , слід визнати його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого, судом встановлено не було.

При таких обставинах, суд вважає можливим призначити неповнолітньому обвинуваченому покарання, що не пов`язане з обмеженням волі чи позбавленням волі, а застосувати відносно нього, з урахуванням майнового стану винного, покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У судовому засіданні від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про застосування до ОСОБА_3 дії Закону України «Про амністію у 2016 році», яке підтримали неповнолітній обвинувачений та його захисник, оскільки останній на момент вчинення злочину був неповнолітнім, та даний злочин, за кваліфікацією ст. 12 КК України, не є тяжким або особливо тяжким.

Прокурор не заперечував проти застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 вимг Закону України «Про амністію у 2016 році»

Так, відповідно до п."а" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання особи, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

Досліджуючи матеріали, що характеризують обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 на момент вчинення злочину, а саме 26 лютого 2017 року, був неповнолітнім. Крім того ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке ст.12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив у лютому 2017 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Оскільки обмежень щодо застосування амністії до ОСОБА_3 судом не встановлено, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 амністію та звільнити останнього від призначеного покарання.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Судові витрати підлягають стягненню з винної особи на користь держави .

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання на підставі п. «а» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році».

Речовий доказ, приєднаний до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови про прилучення до справи речових доказів від 20 квітня 2017 року, переданий на зберігання до камери схову речових доказів управління поліції в метрополітені ГУ Національної поліції у м.Києві знищити.

Судові витрати за проведення експертизи у розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 копійок стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1