АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/12/18 Справа № 0418/3140/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2012 року щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Червень, Мінської області, громадянина України, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше не судимого,

про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням, призначеного раніше вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2012 року було задоволено подання кримінально-виконавчої інспекції Кіровського району про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2011 року.

В той час його було засуджено до позбавлення волі строком на 5 років, з іспитовим строком на 3 роки.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції послався на ті обставини, що ОСОБА_6 в період іспитового строку порушував порядок відбуття покарання, а саме вимоги ст. 76 КК України.

В апеляції:

засуджений просить скасувати постанову та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання кримінально-виконавчої інспекції Кіровського району м. Дніпропетровська про скасування звільнення його від відбуття покарання з випробуванням. Просить звільнити його з-під варти в залі суду.

В обґрунтування вимог апеляції посилається на ті обставини, що постанова суду, на його думку, є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував усі обставини справи, які мають значення для вирішення питання для скасування звільнення від покарання з випробуванням, та дійшов неправильного висновку про те, що він ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків.

Також зазначає, що вирок Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2011 року відносно нього не був проголошений в судовому засіданні, не відбулося роз`яснення змісту вироку, строків та порядку його оскарження. Після усного повідомлення про умовне покарання, він ще тричі, у визначені судом дні, приїжджав до Межівського районного суду за копією вироку, але копію так і не отримав з посиланням працівників суду на неготовність тексту вироку та протоколу. Після останнього приїзду до суду в жовтні 2011 року, його повідомили, що б не приїжджав, а при готовності вироку йому направлять поштою за місцем реєстрації і фактичного, на той час, проживання за адресою: АДРЕСА_2 . До теперішнього часу копію вироку він не отримував, ні за місцем мешкання у 2011 році, ні за місцем реєстрації, де мешкав в подальшому. На сьогоднішній день його захисник в результаті ознайомлення зі справою № 0418/3140/2012 лише 03 серпня 2017 року ознайомився з текстом вироку суду, та 10 серпня 2017 року на побаченні з ним роз`яснив суть вироку та ті обов`язки, які як виявилося були на нього покладені вироком суду відповідно до вимог ст. 76 КК України.

Зазначає, що в оскаржуваній постанові судом не вказано, які саме обов`язки він не виконав. Справу розглянуто за його відсутності, належним чином він не був повідомлений про час і місце судового засідання. Копія оскаржуваної постанови йому також не була вручена.

Також зазначає, що суд не звернув увагу на той факт, що він на стадії досудового та судового слідства сприяв встановленню істини, про що вказано в вироку суду. Також, поза увагою суду залишилася інформація, щодо його стану здоров`я. Зазначає, що в кримінальній справі є післяопераційний епікриз, з якого вбачається, що він переніс три важких операції, після яких в нього залишилося 1/3 шлунку та 2/3 кишечника. Йому потрібне спеціальне харчування, яке не може бути забезпечене в ВТК. Вказує, що суд не звернув увагу суд і на те, що він постійно з`являвся за викликом суду, через стан здоров`я, було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Причина невиконання покладених судом обов`язків на нього була поважною, тому як вирок суду не був проголошений в судовому засіданні, він не отримав копію вироку і до сьогодні, а тому не міг знати його змісту та про покладені на нього обов`язки.

Зазначає, що не отримував повідомлень з кримінально-виконавчої інспекції та Кіровського районного суду.

Вважає, що суд не з`ясовував у представника кримінально-виконавчої інспекції, чи надсилалися запрошення засудженому для його виклику, та які заходи були вжиті інспекцією для його розшуку. Рапорти та пояснення осіб, які підтверджують факт не проживання його за місцем реєстрації - не відповідають дійсності, тому як таких сусідів він не має, і тривалий час проживав за місцем реєстрації, а не за адресою, де тимчасово орендував квартиру. Він жодного разу не отримував письмових попереджень від КВК і вважав, що з нього буде знято судимість, тому як він не вчиняв жодного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, яка підтримала доводи апеляції, думку засудженого, який вимоги апеляції підтримав, просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ст. 323 КПК України (1960 року), судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України (1960 року), підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України (1960 року), істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.

Відповідно до вимог ст. 78 ч. 2 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Підставою для відміни призначеного судом випробування та направлення засудженого для відбування обраного йому покарання в місцях позбавлення волі, є невиконання одного або декількох покладених на нього вироком суду зобов`язань.

У випадку успішного проходження випробування подання направляється до суду після закінчення іспитового строку з обґрунтуванням необхідності звільнення засудженого від відбування покарання. При невиконанні засудженим покладених обов`язків чи інших умов випробування подання (за деяким винятком) направляється впродовж іспитового строку з відповідними документами і обґрунтуванням необхідності направлення його для реального відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів справи вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2011 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.4 ст. 190, ч.5 ст. 191, ст. 69, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права займати керівні посади строком на 3 роки, з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладено обов`язки, передбачені п. п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2012 року було задоволено подання кримінально-виконавчої інспекції Кіровського району про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_6 за вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2011 року, та прийнято рішення про направлення його в місця позбавлення волі строком на 5 років

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, роблячи висновки про невиконання засудженим покладених на нього вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19.09.2011 року зобов`язань, не встановив причин допущення ним порушень у вигляді неявок до кримінально-виконавчої інспекції, не врахував, що матеріали кримінальної справи містять достатньо доказів того, що вирок суду не був проголошений в судовому засіданні, засуджений не отримав копію вироку. У зв`язку з чим він не знав його змісту та про покладені на нього обов`язки. Суд не зазначив, які саме покладені на ОСОБА_6 обов`язки він не виконав, також те, що жодних повідомлень з`явитись до КВІ останній не отримував, має хронічні та тяжкі хвороби.

Не з`ясувавши дані обставини, суд розглянув справу без участі засудженого. та зробивши невірні висновки, прийняв по суті незаконне рішення.

В ході апеляційного суду були ретельно вивчені та перевірені наявні матеріали, в ході чого з`ясовано, що наведені доводи в апеляційній скарзі дійсно мають місце, підтверджені відповідними документами, його поясненнями. Фактично КВІ до Кіровського районного суду було направлено подання з документами, які не відповідають дійсності, адже за вказаною в поданні адресою, ОСОБА_6 у м. Дніпро в той час вже не проживав, бо мешкав у м. Луганську. В розшуку він не знаходився, бо як свідчить відмітка в його паспорті, коли він у 45 річному віці звернувся до райвідділку для внесення нової фотографії у цьому віці, то до нього жодних претензій не було. З наявних матеріалів видно, що ОСОБА_6 працював в іншому місті, не ухилявся від КВІ, жодних повідомлень з`явитись до КВІ останній не отримував, не знав про існування вказаної ухвали суду, а суд поспішно виніс рішення, яке не можна визнати законним. Підтвержено відповідними медичними документами і той факт, що ОСОБА_6 має тяжкі хвороби.

Тому на думку колегії суддів, апеляція засудженого підлягає задоволенню, а постанова суду, - скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність постановлення нової ухвали, якою в поданні КВІ слід відмовити, остільки матеріали подання не відповідають дійсності, та звільнити ОСОБА_6 , з-під варти в залі суду, негайно.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960 року), ст.11 Перехідних положень до Кримінального процесуального кодексу України (2012 року), колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2012 року, якою скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням ОСОБА_6 , призначеного вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.2011 року, скасувати.

Ухвалити нову, якою в задоволенні подання КВІ Кіровського району м. Дніпропетровська , - відмовити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду, негайно.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4