АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 591/546/17 Номер провадження 11-кп/786/686/17 Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого :судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000202 від 19.11.2015 року за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Сумської області ОСОБА_10 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.04.2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.04.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_11 за ст.ст.191 ч.4 , 209 ч.2 , 366 ч.1 КК України , ОСОБА_7 за ст.ст.191 ч.4 , 209 ч.2 КК України , повернуто до прокурору прокуратури Сумської області для усунення недоліків та виконання вимог КПК.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Зокрема зазначає , що резолютивна частина не містить належним чином сформульованого обвинувачення , в обвинувальному акті відсутні відомості щодо потерпілих. Посилається також на те , що реєстр матеріалів досудового розслідування складений слідчим в порушення вимог ст.ст.109,110 КПК , оскільки не відображає повних відомостей про прийняті процесуальні дії та рішення

Прокурор прокуратури Сумської області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд матеріалів обвинувального акту у даному провадженні у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України. Зокрема прокурор вказує, що обвинувальний акт відповідає положенням ст. 291 КПК України, а підстав для повернення обвинувального акту прокурору, передбачених КПК України, немає. Так , твердження суду першої інстанції , що резолютивна частина не містить належним чином сформульованого обвинувачення ОСОБА_7 , а містить лише виклад фактичних обставин , не відповідає дійсності. Зазначає , що на аркушах 21,22 обвинувального акту , після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення , які прокурор вважає встановленими , наведено формулювання обвинувачення ОСОБА_7 та правову кваліфікацію . Вважає незрозумілим висновок суду про наведення фактичних обставин кримінальних правопорушень , у яких підозрюється ОСОБА_7 « у повній відповідності до повідомлення про підозру». Вважає висновок суду про неконкретність обвинувачення ОСОБА_7 нелогічним , оскільки суд погодився з належним формулюванням обвинувачення ОСОБА_11 , яке викладене у точно такий же спосіб. Вважає безпідставним твердження суду про те , що у обвинувальному акті зазначено , що він складений стосовно ОСОБА_7 за ч.4 ст.191 , ч. 2 ст.209 , ч.1 ст.366 КК України у той час , як ОСОБА_7 про підозру за ч.1 ст.366 КК України не повідомлялось. Крім того вважає незаконним наведення судом у оскаржуваній ухвалі аналізу фактичних обставин та надання оцінки доведеності таких обставин на стадії підготовчого судового засідання без дослідження доказів. Не відповідає дійсності на думку прокурора твердження суду про те , що обвинувальний акт не містить відомостей про потерпілих , оскільки територіальна громада конкретної адміністративно-територіальної одиниці не може бути потерпілим. ОСОБА_11 та ОСОБА_7 обвинувачуються в заволодінні коштами місцевого бюджету. Надуманими , на думку апелянта , є твердження про те , що реєстр матеріалів досудового розслідування не відображає повних відомостей про процесуальні дії та рішення, оскільки КПК не передбачена можливість повернення обвинувального акту за таких підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників апеляційного розгляду в режимі відеоконференції, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт , зокрема , має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення , які прокурор вважає встановленими , правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції перевіряючи обвинувальний акт на предмет дотримання прокурором положень п.5 ч.2 ст.291 КПК , припустився помилки , а тому доводи прокурора наведені в апеляційній скарзі є слушними.

Так , як вбачається із змісту обвинувального акту , в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення , які прокурор вважає встановленими. Містить обвинувальний акт і правову кваліфікацію викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Твердження суду першої інстанції про те , що обвинувальний акт містить лише виклад фактичних обставин у повній відповідності до повідомлення про підозру , є неправильним.

Як вбачається із вже зазначеного вище п.5 ч.2 ст.291 КПК України , законодавець прямо зобов`язує прокурора викладати фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і їх виклад у точній відповідності з повідомленням про підозру не є помилкою. Крім того , законодавець розмежовує у зазначеній нормі виклад фактичних обставин , правову кваліфікацію і формулювання обвинувачення.

Правовою кваліфікацією є точне встановлення відповідності вчиненого винним суспільно небезпечного діяння складу конкретного злочину , закріпленого в кримінальному законі.

Формулювання ж обвинувачення - це виклад в обвинувальному акті кваліфікуючих ознак об`єктивної сторони складу інкримінованого особі кримінального правопорушення , фактичні обставини якого викладені в ньому , у відповідності як їх передбачено у конкретній статті (частині статті) КК України.

З огляду на наведене колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відсутність формулювання обвинувачення таким, що не відповідає положенням КПК.

Крім того , колегія суддів вважає неприпустимим , коли суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання вдається до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення (доказів) і надає цьому свої висновки. Вказані факти можуть свідчити на думку колегії суддів про певну поспішність суду , який дотримуючись принципів об`єктивності , неупередженості має досліджувати докази в ході судового розгляду.

Є помилковим на думку колегії суддів також і висновок суду першої інстанції , як однієї із підстав повернення обвинувального акту , його невідповідність положенням ст.ст.109,110 КПК України.

Колегія суддів вважає , що реєстр матеріалів досудового розслідування не можна ототожнювати з обвинувальним актом і на нього не розповсюджується правило повернення прокурору , як обвинувального акту.

Що стосується відсутності в обвинувальному акті відомостей про потерпілих , то вказані обставини на думку колегії суддів також не перешкоджають розгляду кримінального провадження.

Помилковим , на думку колегії суддів , є висновок суду першої інстанції про те , що обвинувальний акт складений відносно ОСОБА_7 в тому числі і за ст.366 КК України.

Як видно із того ж обвинувального акту , а саме сторінки першої , у ньому дійсно зазначено , що він складений у кримінальному провадженні № 0000202 відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.11.2015 року за ознаками кримінальних правопорушень , передбачених ч.4 ст.191 , ч.2 ст.209 , ч.1 ст.366 КК України. Разом з тим , після викладу фактичних обставин , які інкримінуються ОСОБА_7 , міститься і формулювання обвинувачення лише за ст.ст.191 ч.4 , 209 ч.2 КК України. Зазначення на першій сторінці переліку статей КК , які інкримінуються обом обвинуваченим , не змінює правової кваліфікації дій , які їм інкримінуються кожному окремо і не може бути підставою для повернення обвинувального акту.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є необґрунтованим, а апеляція прокурора такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити;

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 квітня 2017 року про повернення обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_11 за ст.ст.191 ч.4 , 209 ч.2 , 366 ч.1 КК України , ОСОБА_7 за ст.ст.191 ч.4 , 209 ч.2 КК України прокурору , скасувати та призначити новий розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання;

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ __________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2