АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/689/17 Номер провадження 11-кп/786/804/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Т.З,
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0000318, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2017 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 14 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майбородівка, Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :
-12.06.2015 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст.185, ст.69 КК України до покарання у вигляді 50 годин громадських робіт;
-29.11.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1 ст. 213 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;
-13.04.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання :
за ч.2 ст. 185 КК України 2 роки 8 місяців позбавлення волі;
за ч.3 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.04.2017, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців позбавлення волі.
У строк відбуття покарання ОСОБА_9 зараховано частину відбутого покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.04.2017 у кількості 10 днів позбавлення волі.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем м. Горішні Плавні (Комсомольськ), Полтавської області, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
-20.06.2013 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком терміном 1 рік;
-29.03.2017 Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 1, 2, 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком терміном 2 роки, -
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутого покарання за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 29.03.2017 призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 вказано рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 14 червня 2017 року.
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено повністю та стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду у сумі 4 000 грн.
Цивільний позов Вищого професійного гірничо-будівельного училища задоволено повністю та стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь Вищого професійного гірничо-будівельного училища майнову шкоду у сумі 1 076 грн.
По справі вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, у середині березня 2017 року о 19 год. 00 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу буд. №11 по вул. Строни у м. Горішні Плавні, Полтавської області, діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, з моторного відділу не зачиненого легкового автомобіля ВАЗ-2102, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 належного ОСОБА_11 , викрав автомобільний акумулятор марки «Varta 60», вартістю 600 гривень.

Після цього, ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 600 грн. Завдана потерпілому матеріальна шкода не відшкодована.

30 березня 2017 року ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, через заздалегідь вибитий отвір у задній стіні гаражу розташованого поблизу будівлі колишнього «Хлібозаводу» по вул. Строни у м. Горішні Плавні, Полтавської області та належного ОСОБА_10 проникли до його приміщення, звідки викрали розібраний мотоцикл «ИЖ Планета-2», 1974 року випуску, рама № НОМЕР_2 , вартістю 2 000 грн., на якому був відсутній двигун, мотоциклетну коляску № НОМЕР_3 , блакитного кольору, до мотоциклу «ИЖ Планета-2», вартістю 1 000 грн. та мотоциклетну коляску, блакитного кольору, до мотоциклу «ИЖ Юпітер-2», вартістю 1 000 грн., що належали ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 4 000 гривень. Завдана потерпілому матеріальна шкода не відшкодована.

31 березня 2017 року, о 17 год. 00 хв., ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 перебуваючи на території Вищого професійного гірничо-будівельного училища розташованого за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Строни, №21, таємно, повторно, з корисливих мотивів та мети, шляхом пошкодження скла та захисних металевих град на віконному отворі будівлі столярної деревообробної майстерні Вищого професійного гірничо-будівельного училища, проникли до його приміщення, звідки викрали металевий візок, вартістю 320 грн., металеву драбину, довжиною 3 м., вартістю 250 грн., двоє металевих дверей з сейфа, вартістю 75 грн. за кожну, загальною вартістю 150 грн., два металеві кути розміром 70х70х1000 мм, вартістю 178 грн. за 1 кут, загальною вартістю 356 грн., що являлися запасними частинами до деревообробних станків та перебували на балансі навчального закладу.

Після цього, ОСОБА_9 і з ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили Вищому професійному гірничо-будівельному училищу матеріального збитку на загальну суму 1 076 грн.

Не оскаржуючи фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, в апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині призначеного судом покарання, та призначити мінімальне покарання в межах санкції та застосувати положення статті 69 КК України обравши покарання у виді обмеження волі.
Поряд з цим, обвинувачений стверджує про порушення права на захист, оскільки дане кримінальне провадження проводилось без захисника.
Додатково просить звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої обвинуваченим апеляційної скарги, які просили задовольнити з мотивів у ній наведених, прокурора, який заперечував щодо апеляційної скарги обвинуваченого та наголошував про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у таємному викраденню чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням до іншого приміщення, викладені у вироку суду відповідають фактичним обставинам провадження, правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Як встановлено колегією суддів, при вирішенні питання про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд першої інстанції повністю дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як встановлено вивченням справи, суд належно виконав зазначені вимоги закону.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом покарання ОСОБА_8 за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 про можливість пом`якшення призначеного судом покарання за вчинення злочину проти власності є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання. Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, не працював, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини провадження, дані про особу винного, а також активне сприяння розкриттю злочину, що визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, ставлення обвинуваченого до вчинених злочинів, невідшкодування завданої шкоди потерпілим, вчинення злочинів проти власності у досить короткому часовому проміжку, ставлення потерпілих до призначення міри покарання, які покладалися на розсуд суду та призначив винному покарання, яке є мінімальним, передбаченим санкцією ч.3 ст. 185 КК України, а отже підстави для його пом`якшення відсутні.

Наведене дає підстави для висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише у місцях позбавлення волі.

На переконання колегії суддів вчинення обвинуваченим, який раніше неодноразово притягувався до відповідальності за злочини проти права власності та спрямованих на розкрадання чужого майна, нового корисливого злочину, свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, а призначення іншого виду покарання, ніж позбавлення волі, негативно вплине на досягнення мети кримінального покарання, відповідно до статті 50 КК України.

На переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно суворим, а тому підстав для призначення більш м`якого покарання, про що поставлено питання в апеляційній скарзі , колегія суддів не вбачає.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання колегією суддів не встановлено.

Судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків правильно застосовані правила частини 1 статті 71 КК України з урахуванням вчинення ОСОБА_8 нового злочину в період іспитового строку.

Що стосується твердження обвинуваченого про порушення судом права на захист зважаючи на розгляд даного кримінального провадження без участі захисника, то колегія суддів вважає його неспроможним.
Так, із матеріалів кримінального провадження убачається, що жодних заяв, клопотань від обвинуваченого ОСОБА_8 про залучення захисника для здійснення захисту не надходило.
Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» не підлягає задоволенню.

Підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування щодо нього положень Закону України «Про амністію у 2016 році» колегією суддів не встановлено зважаючи на те, що останній визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, який відповідно до статті 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, обвинувачений не входить до визначених законом категорій осіб стосовно яких підлягає застосуванню положення вказаного закону.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування вироку суду колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 14 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення до даному провадженню з 14.06.2017 по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4