Справа № 752/5912/18
Провадження №: 1-кп/752/1047/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19.04.2018 року м. Київ
Голосіївський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
з участю сторін кримінального провадження
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ОСОБА_3 23.03.2014 року приблизно о 03 год. 45 хв. керував технічно справним автомобілем «Renault Laguna» д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині Південного мосту у м. Києві зі сторони станції метро «Видубичі» в напрямку просп. М. Бажана зі швидкістю 115,6... 123,5км/год. В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_6 .
Під час руху ОСОБА_3 допустив порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме рухався з перевищенням максимально допустимої швидкості на даній ділянці, проявив неуважність до дорожньої обстановки і її змін, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час руху не впорався з керуванням автомобіля внаслідок чого, навпроти будинку № 5, розташованого по вул. Будіндустрії в м. Києві виїхав за межі проїзної частини та здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді металевого відбійника, який розташовувався справа від проїзної частини. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Всі виявлені у трупа ОСОБА_6 тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвих і утворилися внаслідок дії тупих предметів, якими могли бути і частини салону автомобіля. Комплекс відкритої черепно-мозкової травми має ознаки тяжкого тілесного ушкодження (по критерію небезпеки для життя) та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 23.03.2014 року приблизно о 03 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Renault Laguna» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по Південному мосту у м. Києві зі сторони станції метро «Видубичі» в напрямку просп. М. Бажана зі швидкістю 110-115 км/год. В салоні вказаного автомобіля на передньому пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_6 , з яким вони дружили з дитинства. Під час руху він не справився з керуванням, не врахував покриття дороги, в`їхав у відбійник, в результаті чого сталося дтп, під час якого загинув його друг. Він порушив всі вимоги правил дорожнього руху, які вказані в обвинувальному акті. Шкоду він не відшкодовував, оскільки потерпіла відмовилась від допомоги. Просить застосувати до нього амністію.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор і захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, працює офіційно, використовуючи при цьому транспортний засіб, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, одружений, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини, і відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.
Відповідно до п. в ст. 1, ст. 15 Закону України «Про амністію у 2016 році» особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким злочином та якщо ці особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших видів покарань, в тому числі додаткових, не пов`язаних із позбавленням волі.
Враховуючи наявні у суду документи, що підтверджують наявність у ОСОБА_3 на момент вчинення інкримінованого злочину дитини, якій не виповнилось 18 років, та відносно якої він не позбавлений батьківських прав, а також вчинення ним необережного тяжкого злочину та висловлення ним згоди на застосування акту амністії, вважаю за необхідне застосувати до нього вимоги п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році», суд
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Речові докази по справі: одяг та взуття ОСОБА_6 , які передані на зберігання до камери схову речових доказів ГУ МВС України в м. Києві, знищити;
чохли із автомобіля марки «Рено Лагуна» д.н.з. НОМЕР_1 в кількості 3 шт., які передані на зберігання до камери схову речових доказів ГУ МВС України в м. Києві, знищити;
автомобіль марки «Renault Laguna», д.н.з. НОМЕР_1 , який залишений на зберігання по фактичному місцезнаходженню на території майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Медова, 3, повернути за належністю власнику ОСОБА_7 .
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 3381 грн. 20 коп.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1