Справа № 480/3/17
Провадження № 1-кп/487/206/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.11.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000804 від 26.08.2016 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Радсад Миколаївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, с середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого директором майнового корпусу на МП «Орбіта-Н», раніше не судимого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_3 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у тому, що 24.08.2016 року, у період часу з 21.00 год. по 22.00 год., перебуваючи по АДРЕСА_2 , безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушивши громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинили сварку з ОСОБА_5 , в ході якої ОСОБА_9 висловлюючись нецензурною лайкою на адресу останнього, з особливою зухвалістю, наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя, від чого той впав на землю, та підвівшись ОСОБА_5 почав бігти за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_4 , де тимчасово мешкав в квартирі АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_4 . Проте, ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , на автомобілі «Таврія» червоного кольору, державний реєстраційний номер якого в ході досудового розслідування не встановлено, почали переслідувати ОСОБА_5 , який встиг забігти до приміщення вище вказаної квартири разом з співмешканцем ОСОБА_4 . ОСОБА_10 , якого зустрів на вулиці біля будинку, проте прикривши вхідні двері, зачинити їх на замикаючий пристрій чоловіки не встигли, так як ОСОБА_8 з ОСОБА_9 , виявивши особливу зухвалість, вибили вхідні двері до приміщення квартири АДРЕСА_5 з металевих петель, після чого, без дозволу власниці вказаної квартири ОСОБА_4 , зайшли в середину квартири, де побачивши ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , останні застосувавши фізичну силу, виштовхали чоловіків до приміщення спільного коридору багатоквартирного будинку, де в присутності мешканців сусідніх квартир ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , на протязі близько 15 хвилин, з винятковим цинізмом, продовжили наносити удари руками ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в область обличчя та різні частини тулуба, тим самим грубо порушили громадський порядок та спокій, тобто комплекс суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей, а саме спокійний відпочинок та дотримання правил поведінки в суспільному житті та побуті.

Згідно висновку експерта №1460 від 26.08.2016 року у ОСОБА_5 виявлені ушкодження у вигляді крововиливів повіки лівого ока, ссадин лівого верхнього ока, правого передпліччя, кисті, лівого колінного суглобу, які утворились не менш, як від 6-ти ударних дій тупих твердих предметів, якими могли бути руки, ноги, можливо в строк і при обставинах, вказаних освідуваним.

Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїми умисними протиправними діями скоїли злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

02.11.2017 року в кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000804 від 26.08.2016 року між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Також, 02.11.2017 року в даному кримінальному провадженні між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участю захисника ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

В угодах передбачені наслідки укладення та затвердження угод про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 і прокурор, а також ОСОБА_9 і прокурор досягли угоди про визнання винуватості, підписали їх, причому обвинувачені беззаперечно визнали свою винуватість у вчиненні злочину за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Розглядаючи питання про можливість затвердження вищевказаних угод про визнання винуватості, суд приходить до наступного:

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

В судовому засіданні ОСОБА_8 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Також, в судовому засіданні ОСОБА_9 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

За такого, суд переконався, що затвердження угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цих угод.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти затвердження угод не заперечували.

За таких обставин, угоди укладені між обвинуваченими та прокурором належить затвердити, а ОСОБА_8 і ОСОБА_9 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 02.11.2017 року укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 та обвинуваченим ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000804 від 26.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за яким призначити йому узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості від 02.11.2017 року покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Затвердити угоду від 02.11.2017 року укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 та обвинуваченим ОСОБА_9 , за участю захисника ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000804 від 26.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 і ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за яким призначити йому узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості від 02.11.2017 року покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_9 покласти наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1