П О С Т А Н О В А
Іменем України

13 березня 2018 р. м. Київ
Справа № 308/12642/14-к

Провадження № 51-194 км 18

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного
кримінального суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2017 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Ужгород Закарпатської області,
який проживає по

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 262, ч. 2 ст. 345, ч. 1 ст. 263 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за:
- ч. 3 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
- ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 5 місяців;
- ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
За ч. 1 ст. 262 КК України ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину.
Цим же вироком визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 296 КК України ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , який в апеляційному порядку щодо них не переглядався та в касаційному порядку не оскаржується.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2017 року вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 змінено.
Перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч. 3 на ч. 2 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Виключено з обвинувачення за ч. 1 ст. 263 КК України епізод, пов`язаний з незаконним зберіганням бойової гвинтівки «Вулкан», та пом`якшено призначене ОСОБА_6 за цим Законом покарання до 3 років позбавлення волі.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
У решті вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком суду, з урахуванням змін, внесених ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за вчинення ним злочинів за таких обставин.
Так, 07 серпня 2014 року, ОСОБА_6 , у групі з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з ОСОБА_11 та особою, яка знаходиться у розшуку, під`їхали на автомобілі марки «Субару-Легасі», державний номер НОМЕР_1 , під його керуванням до будівлі УСБ України в Закарпатській області по вул. Довженка, 3 в м. Ужгороді, де він даним транспортним засобом виїхав на тротуар, перекривши центральний вхід у дану будівлю, після чого всі разом вийшли з автомобіля і попрямували до центральних дверей адмінбудівлі. ОСОБА_6 , підійшовши першим до дверей та побачивши, що двері зачинені, почав стукати по них ногами, викрикуючи при цьому нецензурні слова.
Після того, як черговий УСБ України в Закарпатській області ОСОБА_12 відкрив вхідні двері та почав заспокоювати останніх, вони у зухвалій формі, використовуючи нецензурну лайку, стали вимагати від нього викликати начальника спецпідрозділу «Альфа» УСБУ ОСОБА_13 .
Після повторної відмови ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , особи, яка знаходиться у розшуку, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 припинити свої хуліганські дії, ОСОБА_12 спробував закрити двері будівлі та зайти в середину. Однак, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , особа, яка знаходиться у розшуку, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжили свої хуліганські дії, перешкодили ОСОБА_12 закрити вхідні двері та протиправно зайшли всередину будівлі, залишивши притримувати двері ОСОБА_11 і зупинились перед турнікетом в середині приміщення адмінбудівлі. Знаходячись в адмінбудівлі, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , особа, яка знаходиться в розшуку, ОСОБА_10 , постійно висловлюючись нецензурною лайкою, поводились зухвало, вимоги працівників СБУ ОСОБА_12 та ОСОБА_14 припинити свої протиправні дії та покинути адмінприміщення ігнорували, продовжували знаходитись у приміщенні. При цьому, ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні, вихопив у ОСОБА_14 спецзасіб ПР-70, почав ним розмахувати, в подальшому на неодноразову вимогу ОСОБА_12 та вказівки ОСОБА_6 віддав ОСОБА_14 , однак прохання працівників УСБУ ОСОБА_12 та ОСОБА_14 припинити свої протиправні дії та покинути адмінбудівлю проігнорували та залишились у середині, до того часу, коли до адмінбудівлі УСБУ прибули співробітники ППС Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області.
Побачивши їх, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , особа, яка знаходиться в розшуку, та ОСОБА_10 вийшли на вулицю з приміщення адмінбудівлі УСБУ, а ОСОБА_11 перестав блокувати вхідні двері, що дало змогу ОСОБА_12 зачинити їх. Далі ОСОБА_6 , ОСОБА_9 підійшли до службового автомобіля «ВАЗ-21214», в якому знаходились інспектори ППС ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , протиправно зажадали від останніх вийти з автомобіля та скласти зброю. Після відмови працівників міліції виконати незаконні вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та при спробі викликати на допомогу додаткові сили, ОСОБА_6 намагався відібрати у ОСОБА_16 мобільний телефон, а ОСОБА_9 продовжив протиправно вимагати від ОСОБА_15 скласти вогнепальну зброю та з цією метою наблизився до останнього, скоротивши відстань. ОСОБА_15 з метою припинення хуліганських дій попередив ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про припинення ними протиправних дій, а після їх відмови від цього попередив про застосування ним табельної зброї. Далі ОСОБА_15 здійснив один попереджувальний постріл у повітря, після чого ОСОБА_9 , не скорочуючи відстань між ним та ОСОБА_15 , зупинився, а ОСОБА_6 умисно здійснив п`ять пострілів з вогнепального пістолету марки «Glock 17 CEN4 «Austria» 9/19» у бік ОСОБА_15 , спричинивши йому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Крім того, ОСОБА_6 при невстановлених слідством обставинах, без передбаченого законом дозволу придбав вогнепальну зброю пістолет «Glock 17 CEN4 «Austria» 9/19» та 23 патрона до нього марки «LUGER» калібру 9 мм, які в подальшому, без передбаченого законом дозволу зберігав в автомобілі марки «Субару-Легасі», реєстраційний номер НОМЕР_1 та носив при собі.
А також, ОСОБА_6 при невстановлених слідством обставинах, без передбаченого законом дозволу придбав 45 патронів, які є боєприпасами спортивно-мисливського калібру 5,6 мм, що були вилучені 08 серпня 2014 року під час проведення обшуку місця проживання останнього - в приміщенні буд. АДРЕСА_1 , які він зберігав без передбаченого законом дозволу.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості, просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання із застосуванням положення ст. 75 КК України не врахував того, що останній не визнав своєї винуватості за ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, вчинив злочини у стані алкогольного сп`яніння, тобто призначив покарання, яке не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.
Захисник ОСОБА_7 у касаційній скарзі, не погоджуючись із судовими рішеннями щодо ОСОБА_6 у частині його засудження за ч. 2 ст. 296 та ч. 2 ст. 345 КК України, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить їх скасувати, а кримінальне провадження за вказаними статтями закрити. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суди у своїх рішеннях не зазначили, в чому саме виразилось грубе порушення громадського порядку, не дослідили та не врахували надані стороною захисту докази, які підтверджують відсутність в діях його підзахисного складу злочинів, передбачених ст. 345, ст. 296 КК України.
Позиції учасників судового провадження
Захисник ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_6 просили задовольнити касаційну скаргу сторони захисту та відмовити у задоволенні касаційної скарги сторони обвинувачення.
Прокурор підтримав касаційну скаргу сторони обвинувачення та заперечував проти задоволення касаційної скарги сторони захисту.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України визначено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з ухвали, суд апеляційної інстанції, звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, врахував те, що засуджений активно сприяв розкриттю злочинів, не ухилявся від досудового розслідування, відшкодував завдані потерпілому ОСОБА_15 збитки, позитивно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, займається суспільно корисною працею, тобто ті ж самі обставини, які були враховані судом першої інстанції при призначення ОСОБА_6 покарання.
Однак при цьому суд апеляційної інстанції в достатній мірі не врахував підвищеної суспільної небезпеки діяння, того, що ОСОБА_6 вчинив злочини, пов`язані з незаконним обігом вогнепальної зброї, та спрямовані проти громадського порядку й авторитету правоохоронних органів, за попередньою змовою групою осіб, у стані алкогольного сп`яніння, у вчиненому фактично не розкаявся.
З огляду на викладене застосування при призначенні ОСОБА_6 покарання інституту звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України Суд не може визнати обґрунтованим.
За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати наведене, постановити законне й обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
У зв`язку зі скасуванням ухвали суду апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню й касаційна скарга захисника ОСОБА_7 , доводи якої, аналогічні до доводів його апеляційної скарги, будуть предметом перевірки судом апеляційної інстанції при новому апеляційному розгляді.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити, касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 11 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3