АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/111/18 Справа № 182/6146/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2018 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року про відмову в продовженні строку тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000040, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2017 року, відносно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
який зареєстрований та фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_1
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 17 лютого 2018 року, встановити, що у разі внесення застави в 797 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1354900 грн., ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.
Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки під час затримання автомобіля ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 разом з ОСОБА_10 намагалися зникнути з місця події. Вказує на те, під час досудового слідства не встановлено всіх осіб, причетних до скоєння кримінальних правопорушень, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_6 , у провадженні планується призначити низку експертиз, планується допит свідків у вказаному кримінальному провадженні, а отже є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 буде незаконно впливати на свідків, експертів. Зазначає, що ОСОБА_6 порушив покладений ухвалою слідчого судді від 19 серпня 2017 року обов`язок цілодобово знаходитися за місцем мешкання, а саме, разом з ОСОБА_10 прибули до місця мешкання свідка ОСОБА_11 та з метою змінення ним показань під час досудового розслідування наносили йому удари в область голови, в результаті чого ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження. Крім того, вказує на тяжкість та специфіку кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , та вважає необхідним визначити розмір застави - 797 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1354900 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задоволено клопотання захисника та змінено ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ., з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що зазначені в клопотанні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування не змінились в порівнянні з обставинами, які були наведені слідчим і прокурором при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 14 грудня 2017 року. Ні прокурором, ні слідчим не обґрунтовано, яким чином обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування виправдовують тримання під вартою підозрюваного .
Заслухавши суддю доповідача, думку сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні інкримінованого злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання і не оскаржуються сторонами в апеляційному порядку.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, №0000040, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України.
30 жовтня 2017 року у зв`язку необхідності уточнення обставин вчинених кримінальних правопорушень, у вказаному кримінальному провадженні, ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 18 серпня 2017 року на ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України, а саме у фіктивному підприємстві, тобто створенні або придбанні суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі, вчинене повторно, вчинене за попередньою змовою групою осіб; вчиненні фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинене за попередньою змовою групою осіб; примушуванні свідка до відмови від давання показань, а також до давання завідомо неправдивих показань шляхом насильства, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2017 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на 60 днів. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2017 року відмовлено у зміні запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2017 року було скасовано та відносно ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16 грудня 2017 року.
Постановою заступника прокурора Дніпропетровської області від 08 грудня 2017 року продовжено відносно ОСОБА_6 строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 17 лютого 2018 року.
09 січня 2018 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до 17 лютого 2018 року з визначенням застави у розмірі 1353600 грн.
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та змінено ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, без визначення застави, заборонено підозрюваному цілодобово залишати місце свого проживання та були покладені на останнього відповідні обов`язки.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000040 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України, слідчий суддя вказав, що при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 були враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Крім того, зазначив, що підозра, оголошена ОСОБА_6 , є обґрунтованою, але, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Руминії", "Чанєв проти України" автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так при вирушенні питання про продовження строку тримання під вартою суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, наявність ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також слідчий суддя врахував виклад обставин, зазначених у клопотанні слідчого, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, але зазначив, що ні прокурором, ні слідчим не обґрунтовано яким чином обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування виправдовують тримання підозрюваного під вартою.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з ч. 6 даної статті у разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані, а тому доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, згідно яких він наполягає на застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, так як відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За наведених обставин колегія суддів враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер вчинених злочинів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками в справі та вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме забороні залишати останньому житло цілодобово, на даному етапі досудового розслідування зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку.
З урахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 181, 194, 199, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого в ОВС другого слідчого відділу СУ прокуратури Дніпропетровської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді