Дата документу 15.01.2018
Справа № 334/3472/17
Провадження № 1-кп/334/131/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, українця, який має неповну середню освіту, одруженого, непрацевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та до затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні стороною захисту було заявлене клопотання щодо зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю. Клопотання обґрунтовано тим, що відносно ОСОБА_5 було на досудовому слідстві обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 12 квітня 2017 року. Судом неодноразово строк тримання під вартою продовжувався. Прокурором не доведено існування обставин, що свідчать про наявність ризиків, що виправдовують продовження тримання під вартою обвинуваченого. Після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпції невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. На цей час ОСОБА_5 страждає на серйозні хронічні захворювання, він постійно перебуває під наглядом у медичному секторі Запорізького слідчого ізолятора. Захисник неодноразово звертався до слідчого ізолятору із запитами про стан здоров`я ОСОБА_5 , проте відповідь йому не була надана. Продовження утримання обвинуваченого під вартою є неприпустимим, оскільки стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Захисник просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника. Пояснив, що погано себе почуває. Вказав, що в нього постійний підвищений тиск. Він постійно звертається за допомогою до медичної частини слідчого ізолятору. Просив змінити запобіжний захід.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо можливості задоволення клопотання сторони захисту. Вказав, що ризики, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати на цей час. Існує ризик, що ОСОБА_5 при обранні іншого запобіжного заходу може ухилятися від суду, вчинити новий злочин, вчинити тиск на свідків, потерпілого. Просив продовжити строк тримання під вартою.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка.

Існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Те, що може вважатись обґрунтованим, залежить від сукупності обставин.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання суд приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу, метою якого є забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

Щодо доводів сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинувачені, то суд може зробити такий висновок лише у нарадчій кімнаті при постановлені вироку, оцінюючи всі докази, які будуть досліджені судом під час судового слідства. На час звернення сторони захисту з клопотанням судове слідство не закінчене не допитано ряд свідків. Тому на цей час, при вирішенні питання щодо доцільності застосування певного виду запобіжного заходу чи продовження строків його дії з урахуванням показів, допитаних свідків та потерпілого суд може зробити висновок щодо існування обґрунтованої підозри (обвинувачення).

Крім того, ОСОБА_5 має п`ять непогашених та незнятих судимостей за вчинення корисливих злочинів, в томі числі із застосуванням насильства, за ст.ст. 186, 187 КК України. Практично всі вказані злочини були вчинені через нетривалий час (менше року) після звільнення ОСОБА_5 з місць позбавлення волі. При цьому частина злочинів, за які його було засуджено, ним вчинялися під час іспитового строку чи умовно-дострокового звільнення. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується у дійснім провадженні, було вчинене в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком. Зазначені обставини свідчать про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення.

Згідно з виписним епікризом з історії хвороби №2114/255 ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.05.2015 року по 10.06.2015 року з діагнозом наслідки ЧМТ (від 2010 року), струс головного мозку (в 2015 року). Постравматична енцефалопатія, венозна дисгемія, вегетативно-судинний синдром, сінкопальний стан. Наявний хворобливий стан обвинуваченого виник в останнього при відбуванні покарання за попереднім вироком суду, тобто задовго до поміщення останнього до слідчого ізолятору у цій справі. Відповідно до листа Запорізького СІЗО в ОСОБА_5 на цей час відсутні хронічні захворювання, які роблять неможливим його перебування в СІЗО.

При цьому інші більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не в змозі забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин на цей час підстав для зміни запобіжного заходу немає, а строк тримання під вартою має бути продовжений.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 331, 369, 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 15 березня 2018 року з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області арештному домі.

Повний текст ухвали оголошений 19 січня 2018 року о 16.00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1