АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/789/254/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

особи, щодо якої розглядається

клопотання про арешт майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0003054, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 18 вересня 2017 року задоволено клопотання слідчого Тернопільського ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_8 від 18 вересня 2017 року, погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, що належать ОСОБА_7 на праві приватної власності, а саме:

магазин за адресою АДРЕСА_1 , площею 1515, 8 м.кв.;

земельну ділянку кадастровий № :12:012:0023, площею 0, 0317 га;

земельну ділянку кадастровий № :12:012:0024, площею 0, 0318 га;

земельну ділянку кадастровий № :12:012:0028, площею 0, 0300 га;

Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, про накладення арешту на належне їй на праві власності майно.

Вважає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та постановленою з грубим порушенням норм КПК України.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що органом досудового розслідування безпідставно внесено відомості до ЄРДР за заявою її матері ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_7 шахрайства, а в подальшому допит ОСОБА_9 провела невідома особа, оскільки в Тернопільському ВП ГУНП слідчого з прізвищем ОСОБА_10 не існує.

Зазначає, що суд першої інстанції, розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, використав копію протоколу допиту ОСОБА_9 , яка є неналежним та недопустимим доказом, оскільки вказана копія не оформлена у відповідності до вимог законодавства України, визначеної ДСТУ 4163-2003.

Просить врахувати, що вона є добросовісним набувачем даного майна,у зв`язку з чим на це майно не може бути накладено арешт.

Також звертає увагу на те, що розгляд клопотання про арешт майна проводився слідчим суддею за участю слідчого ОСОБА_11 , але без технічної фіксації судового засідання, що суперечить вимогам ч.4 ст.107 КПК України та у відповідності до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Вважає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази щодо вчинення нею кримінального правопорушення, що також свідчить про відсутність підстав для накладення арешту на її майно.

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; ОСОБА_7 , яка повністю підтримала подану нею апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 18 вересня 2017 року та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна; прокурора, який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , діючи спільно шляхом зловживання довірою заволоділи майном ОСОБА_9 , а саме магазином за адресою АДРЕСА_1 , площею 1515, 8 м.кв. , житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами площею 244, 5 м.кв. за адресою АДРЕСА_2 ., а також земельними ділянками, що знаходяться під даною нерухомістю.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 73 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що арешт нерухомого майна, метою якого є відшкодування завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди, є виправданим; відповідає завданням арешту, як то запобігання можливості його зникнення, відчуження, знищення, пошкодження, використання, перетворення; і будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитись на інтересах інших осіб немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Матеріалами провадження підтверджено, що у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться позовна заява ОСОБА_9 до ОСОБА_7 та ОСОБА_12 про відшкодування збитків, заподіяних відповідачами внаслідок заволодіння майном позивача шляхом обману, розмір яких оцінено в 10 500 000 грн.

Ці обставини були предмет дослідження судом першої інстанції і висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на спірне майно, яке є предметом позову у кримінальному провадженні, на думку колегії суддів, є правильними.

Доводи апелянта про порушення місцевим судом вимог ст.107 КПК України та проведення судового засідання без технічної фіксації та необхідність скасування з цих підстав судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними.

У відповідності до ч.1 ст.107 КПК України рішення про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час досудового розслідування, в тому числі під час розгляду питань слідчим суддею, приймає особа, яка проводить відповідну процесуальну дію.

За змістом вказаної правової норми застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим лише за клопотанням учасників процесуальної дії.

Помилка у прізвищі слідчого, який проводив допит ОСОБА_9 , а також невідповідність протоколу допиту державним стандартам щодо організаційно-розпорядчої документації, про що ОСОБА_7 вказує в апеляційній скарзі, не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки не впливає на зміст та суть доказів, що були предметом розгляду судом першої інстанції.

Що стосується доводів апелянта про відсутність доказів її вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, як на відсутність підстав для накладення арешту на її майно, то вони є необґрунтованими, оскільки норми кримінального процесуального законодавства не пов`язують наявність доводів вини особи у вчиненні інкримінованого їй злочину з підставами накладення арешту на майно.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст.132 КПК України, доведенню підлягає існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Ці вимоги закону слідчим суддею, на думку колегії суддів, були виконані.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що слідчим суддею вірно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України вирішено клопотання слідчого про арешт майна, а тому підстав для скасування вищевказаної ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 вересня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Тернопільського ВП ГУНП у Тернопільській області ОСОБА_8 від 18 вересня 2017 року, погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно, що належать ОСОБА_7 , без зміни.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2