Справа № 589/2378/17
Провадження № 1-кп/589/90/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0000642 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, брата інваліда 1 групи, мати - пенсіонерку, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, однак який звільнявся постановою Шосткиського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2012р. від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 8 липня 2011 року,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

10.05.2017 ОСОБА_4 близько 09 год. 30 хв., керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», державний номер НОМЕР_1 , почав рух заднім ходом по проїзній частині вул. Свободи у м. Шостка Сумської області у напрямку вул. Депутатська.
Перебуваючи в районі заїзду у двір будинку №29 по вул. Свободи ОСОБА_4 зневажив безпекою дорожнього руху, проявив неуважність, відволікся від спостереженням за дорожньою обстановкою, а саме за прилеглим до проїзної частини лівим узбіччям, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також проявила неуважність і не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, вийшла на проїзну частину, в порушення вимог пунктів 4.7, 4.8, 4.14 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, що набрали чинності з 01.01.2002 (далі по тексту - ПДР).
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_3 померла у Шосткинській ЦРЛ.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №88 віл 19.06.2017 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритої перепоно-мозкової травми: крововилив в м`які тканини голови, перелом правої тім`яної кістки з переходом на праву скроневу кість, основу черепу, забій головного мозку, крововилив під тверду і м`яку мозкову оболонки, садна і рани м`яких тканин правої тім`яно-потиличної області; набряку мозку, вторинних крововиливів у стовбурову частину мозку; синця в області лівого плечового суглоба; переломів 4, 6, 8-го ребер справа і 3, 5, 7, 9, 10-го ребер зліва по передньопахвинним лініям, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги ПДР, передбачені пунктами:
10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
10.10. Забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на в`їздах і виїздах з них, а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю.
Дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під`їхати до об`єкта іншим чином.
12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог пунктів 10.9, 12.3 ПДР знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали.
Дії водія ОСОБА_4 по порушенню ПДР умисні, форма вини до наслідків, що настали - необережна (злочинна самовпевненість).
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчинені інкримінованого злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. ОСОБА_4 суду показав, що 10.05.2017р. близько 9 год. 30 хв. внаслідок власної неуважності допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яку не побачив. Після чого він одразу викликав швидку, також приїздив до неї в лікарню, однак вона померла.
Обвинувачений не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчиненого ним злочину та щиро розкаюється у вчиненому, в судовому засіданні декілька разів публічно просив вибачення у потерпілого за те, що сталося.

Допитаний потерпілий в судовому засіданні суду показав, що 10.05.2017р. біля 09 год. 40 хв. йому зателефонували і повідомили, що його матір потрапила до лікарні. У лікарні вже був обвинувачений, а потім почалась підготовка матері до операції. Обвинувачений допомагав з ліками, декілька разів (десь раз на три дні) приходів до лікарні. Жодних претензій матеріального чи морального характеру потерпілий до обвинуваченого не має, вказав, що шкоду обвинувачений йому відшкодував. Також в судовому засіданні вказав, що при призначенні покарання погоджується з думкою прокурора, який просив звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого, його захисника і потерпілого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого і потерпілого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.
Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм участі, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялися у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки, тощо.
У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.
На підставі викладеного, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує наступне.
Підсудний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, раніше не судимий, однак звільнявся постановою Шосткиського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2012р. від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 8 липня 2011 року. Обвинувачений є особою середнього віку, має загалом задовільний стан здоров`я (за виключенням видалення жовчного міхура), за місцем реєстрації і мешкання характеризується позитивно, має професійно-технічну освіту (за професією тракторист-машиніст), однак за відомостями трудової книжки з 1998 року переважно працював водієм, вперше отримав посвідчення водія у 1995 році (згідно з відповідною позначкою на посвідченні водія сер. СІА № НОМЕР_2 , виданому у 2003 році), є військовозобов`язаним, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, брата інваліда 1-ої групи та мати пенсіонерку, при цьому, з братом та матір`ю не проживає, хоч і зареєстрований з ними, офіційно не працює.
В судовому засіданні обвинувачений вину визнав, публічно попросив вибачення у потерпілого за те, що сталося, висловлював жаль з приводу вчиненого злочину. Крім того, посткримінальна поведінка обвинуваченого, яка виразилася у виклику швидкої, добровільному наданні матеріальної допомоги у лікуванні ОСОБА_7 , частковому відшкодуванні шкоди, свідчить про його бажання виправити ситуацію, що склалася.

Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире розкаяння винного та часткове відшкодування заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.. 67 КК України, судом не встановлено. При цьому, судом відхиляються доводи прокурора в судовому засіданні про необхідність визнання обтяжуючої обставиною - вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки підстав для визнання цієї обставини обтяжуючою покарання, суд не вбачає. При цьому, суд виходить з того, що даний злочин не пов`язаний з умислом обвинуваченого на заподіяння шкоди життю саме ОСОБА_7 , обвинувачений вчинив злочин з необережності та не усвідомлював, що вчиняє його відносно особи похилого віку. Не зазначалася вказана обставина такою, що обтяжує покарання і в обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 та не пред`являлася стороною обвинувачення. Наведена позиція суду узгоджуються і з судовою практикою з цього приводу, викладеною, зокрема, в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2017р. у справі №183/1390/15.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Отже, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши все вищевикладене, в тому числі обставини злочину, зокрема те, що ОСОБА_7 також порушила ПДР, та невиправні наслідки злочину, що полягають у її смерті, повне визнання обвинуваченим своєї вини, думку потерпілого, який вважав можливим звільнити обвинуваченого від покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, суд дійшов висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, обвинувачений заслуговує покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, та із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки, та вбачає підстави для звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням - іспитовим строком два роки.
Саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, співмірним діянню і характеристиці особи. Не зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин, підстав для застосування ст. 69 КК України судом не вбачається, оскільки обставини справи свідчать про недостатність факторів знижуючих ступінь тяжкості злочину, внаслідок якого настала смерть особи, що б давало суду підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання. Підстав для врахування ст.. 69-1 КК України у суду також не має з огляду на відшкодування обвинуваченим шкоди лише в частковому розмірі. Хоча дана обставина судом і врахована як пом`якшуюча покарання, однак вона не є тотожною з передбаченою пунктом 2 частини 1 статті 66 КК України, виходячи з роз`яснень п. 6-2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Крім того, судом при призначенні покарання не приймаються до уваги і доводи захисника про відсутність підстав для призначення додаткового покарання, які ґрунтуються на тому, що робота водієм є джерелом існування для ОСОБА_4 та членів його сім`ї.
З цього приводу суд звертає увагу захисника, що злочин, який вчинив обвинувачений внаслідок недотримання вимог ПДР, є тяжким, посягає як на суспільні відносини в сфері безпеки дорожнього руху, так і на життя людини, і спричинені діями обвинуваченого суспільно небезпечні наслідки у виді смерті потерпілої є невиправними. При цьому, сам обвинувачений на час його вчинення мав значний водійський стаж (права отримав ще у 1995 році), тобто був досвідченим водієм, та раніше звільнявся від кримінальної відповідальності на підставі закону України про амністію за вчинення аналогічного злочину (передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України). Крім того суду не надано жодних доказів, що обвинувачений працює саме водієм, а останні відомості про таку роботу у трудовій книжці обвинуваченого датовані 2012 роком. Вирок суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому твердження захисника судом до уваги бути прийнятими не можуть.

Вирішуючи заявлений прокурором цивільний позов, суд приходить до наступного.
В силу статті 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати установи охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.
У відповідності до ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з розрахунком КЗ «Шосткиська центральна районна лікарня" від 27.06.2017 року, ОСОБА_7 знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 10.05.2017 року по 21.05.2017 року. Загальна вартість лікування склала 3190,66 грн. Саме цей розмір витрат був заявлений прокурором до стягнення з обвинуваченого у цивільному позові.
У судовому засіданні обвинувачений проти задоволення цивільного позову не заперечував.
З урахуванням викладеного, кошти, витрачені на лікування ОСОБА_7 необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , як з особи, від винних дій якого ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження, до відповідного бюджету, а тому позов прокурора підлягає задоволенню.
Судові витрати у вигляді вартості проведення експертиз № 1032 від 29.06.2017р., № 19/119/9-1/130е від 19.06.2017р., 19/119/19-1/1138е від 20.06.2017р. суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме - арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шосткиського міськрайонного суду Сумської області від 13.05.2017 року на майно обвинуваченого - автомобіль ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , слід скасувати на підставі ст. 174 ч. 4 КПК України.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України. На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки..

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи (у разі працевлаштування).

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь фінансового управління Шосткинської міської ради грошові кошти в сумі 3190 грн. 66 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати - вартість проведених експертиз в загальному розмірі 5245 гривень 60 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шосткиського міськрайонного суду Сумської області від 13.05.2017 року у справі № 589/1731/17 на автомобіль ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 .

Речовий доказ: автомобіль ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 , синього кольору, 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який зберігається на території Шосткинського ВП ГУПН в Сумській області - повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1