Справа № 446/317/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1153/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000088 від 10.02.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тадані, Кам`янка-Бузького району Львівської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.389 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 4 жовтня 2017 року, -

встановила:
вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 4 жовтня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК України до новообраного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 р., яке ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт, та виходячи зі встановленого ч. 1 ст. 72 КК України співвідношення покарань остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) місяців 5 (п`яти) днів арешту.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 27.11.2015 р. та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з часу взяття під варту 10 лютого 2017 року, згідно ухвали Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10.02.2017 р.

Згідно вироку суду, вироком Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області від 24 жовтня 2014 р. ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_6 вироку суду, призначене йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. було замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт згідно з ухвалою Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області від 17 листопада 2016 року.

02 лютого 2017 року ОСОБА_6 будучи ознайомленим з ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 листопада 2016 року, а також з порядком та умовами відбування покарання, отримавши направлення на відбування призначеного покарання, згідно з яким мав приступити до виконання громадських робіт з 03 лютого 2017 року у Добротвірському КП «Підприємство по обслуговуванню житла», станом на 10 лютого 2017 року туди не з`явився та до відбування покарання не приступив, відмовившись від виконання такого.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що з оскаржуваним вироком незгідний у зв`язку з надмірною суворістю. Зазначає, що його захисник недобросовісно виконував свою роботу, не роз`яснив йому суті обвинувачення, не робив спроб встановити причин по яких він не міг виконувати громадські роботи, не повідомив родичів та близьких про його затримання, при перерахунку день за два не зробив ніякого клопотання. Вказує, що потерпілим і державі ніяких збитків не наніс. Наголошує, що кримінальної небезпеки і загрози від нього суспільству не загрожує, тому просить винести вирок не пов`язаний з позбавленням волі.

В доповненнях до апеляційної скарги просить оскаржуваний вирок скасувати і закрити провадження відносно ОСОБА_6 , звільнити останнього з під варти в залі суду.

Звертає увагу, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не надано жодних підтверджуючих доказів, коли саме в який день і час згідно табелю виходу на роботу ОСОБА_9 не приступав до виконання громадських робіт з 03 лютого 2017 року у Добротвірську КП «Підприємство по обслуговуванню житла» по 10.02.2017 р. Вказує, що 04.02.2017 р. та 05.02.2017 р. бути вихідними днями, і як видно з матеріалів справи 10.02.2017 р. ОСОБА_6 був арештований. Таким чином в ці дні ОСОБА_6 об`єктивно не міг приступати до виконання призначених йому громадських робіт.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, прокурора, який заперечив подану апеляційну скаргу з доповненнями, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення.

Відповідно до з ч.5, ч.7 ст. 27, ч.4 ст. 107 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно вимог ч.1, ч.3 ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених ст. 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.

Згідно із журналом судового засідання та звукозаписом судового засідання від 13 червня 2017 року, суд першої інстанції, з`ясувавши обсяг доказів та порядок їх дослідження, ухвалив допитати працівника органу пробації в якості свідка, дослідити письмові докази, допитати обвинуваченого. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 визнав вину частково.

В подальшому суд проводив розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 ствердив, що йому не було роз`яснено суть обвинувачення, на громадські роботи він не з`являвся з поважних причин, суд цього не перевірив. Йому не роз`яснено, що він не вправі в зв`язку з скороченим порядком розгляду справи оскаржувати фактичні обставини справи.

Поряд з цим, всупереч вимогам ч.3 ст. 349 КПК України суд не з`ясував у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності його позиції та не роз`яснив йому, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зазначені обставини свідчать про порушення права обвинуваченого на захист, яке передбачене ст. 7 п. 13 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.

Оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними й перешкоджають перевірці апеляційних доводів, вирок відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження призначенню до нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При розгляді справи суд першої інстанції повинен повно й всебічно дослідити обставини справи та ухвалити в справі законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.

На підставі наведеного керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

постановила :
Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 4 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4