Справа № 446/431/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.10.2017 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ;

потерпілого ОСОБА_7 ;

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 від 01 лютого 2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Батятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, такого, що має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, непрацюючого, пенсіонера по інвалідності ІІ-ї групи, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який вважається таким, що не має судимості відповідно до ст. 89 КК України,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, раніше не судимий,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
01 лютого 2017 року близько 13.00 години, ОСОБА_8 , маючи умисел на вчинення хуліганських дій, умисно грубо порушив громадський порядок, що виразилось в тому, що він висловлюючи зневагу до існуючих норм поведінки у суспільстві та моралі, демонструючи зверхність, вседозволеність та явну неповагу до суспільних норм з метою самоутвердження за рахунок інших осіб, протиставляючи себе іншим громадянам, суспільству, діючи привселюдно, на автобусній зупинці в с. Батятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області, безпричинно наніс удари руками ОСОБА_7 та ОСОБА_12 в різні ділянки тіла. Внаслідок завданих ударів він спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді одного садна в лівій скроневій ділянці голови, одного синця в ділянці перенісся, одного садна в ділянці кінчика носа, дещо справа, одного садна в ділянці верхньої губи по центрі, одного садна в ділянці бороди справа та одного синця в ділянці лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього, 01 лютого 2017 року близько 13.30 години ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи по вул. Івана Франка в с. Батятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області на автобусній зупинці, всупереч волі потерпілого ОСОБА_7 , заштовхали його в багажне відділення автомобіля марки «РЕUGEOT», модель «ВОХЕR», сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 ., маючи умисел на незаконне позбавлення його волі, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи, що таким чином їх дії обмежують законні права ОСОБА_7 щодо свободи пересування, поїхали згаданим автомобілем на поле, що поблизу с. Батятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області, де витягнувши потерпілого ОСОБА_7 з багажного відділення автомобіля, продовжували незаконно утримувати його. При цьому, ОСОБА_9 кинув потерпілого ОСОБА_7 в яму, де засипаючи його снігом, наніс удари руками та ногами в різні ділянки тіла потерпілого, в тому числі і металевою частиною лопати по голові. Після вказаних дій вони автомобілем поїхали в сторону м. Кам`янка-Бузька, де на перехресті вулиць Ярослава Мудрого та Львівська потерпілий ОСОБА_7 вийшов з салону автомобіля. Такими умисними діями, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_7 і заподіяли йому фізичних страждань.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав частково, а саме визнав лише факт вчинення ним хуліганських дій та пояснив суду, що 01 лютого 2017 року він будучи на власному автомобілі разом із своїми знайомими Лис та Куземко перебували у м. Кам`янка-Бузька і коли владнали свої справи то випили в полі алкогольних напоїв, після чого поїхали додому. Проїжджаючи повз автобусну зупинку в с. Батятичі Кам`янка-Бузького району, побачив, що його автомобіль зупиняє раніше знайомий йому ОСОБА_13 .. Він зупинився, після чого ОСОБА_13 запитав, чи може він підвезти в м. Кам`янка-Бузька одного чоловіка який не має грошей на проїзд. В цей час підійшов ОСОБА_9 і повідомив що його б`ють при чому його шарпав чоловік який на даний час йому відомий як ОСОБА_7 . Він захищаючи ОСОБА_9 відштовхнув ОСОБА_7 і дещо злегка вдарив, а ОСОБА_12 нехотячи зачепив за рукав куртки і надірвав його. Після цього вони розмовляли, ОСОБА_12 поїхав, а ОСОБА_13 далі просив забрати його знайомого ОСОБА_7 до м. Кам`янка-Бузька на що він погодився. Так як у нього в автомобілі бокові двері не відчинялися, то він пояснив, що ОСОБА_7 може присісти в автомобіль через задні двері де також було сидіння, для чого він їх відчинив та разом із ОСОБА_13 посадили в автомобіль ОСОБА_7 так як він через стан алкогольного сп`яніння не міг самостійно сісти в автомобіль. ОСОБА_9 сів на сусіднє бокове сидіння біля водія. Рухаючись по дорозі до м. Кам`янка-Бузька вони вирішили ще спожити спиртних напоїв, які були в автомобілі для чого заїхали на поле. Після того, як він відчинив двері ОСОБА_7 . ОСОБА_14 повідомив, що ОСОБА_7 вкрав у нього 30 грн. і він почав з`ясовувати це з ОСОБА_7 , який заперечив щодо цього. В цей час, ОСОБА_9 взяв лопату, яка була у машині та вдарив по обличчі ОСОБА_7 після чого той впав. Вони вирішили його закинути снігом, щоб привести до тями і ОСОБА_7 прийшов до себе. В цей час йому ОСОБА_8 зателефонувала дружина і він відійшов у сторону та погано бачив що відбувалось, коли звернув увагу на ОСОБА_9 та ОСОБА_7 то побачив, що ті обоє впали у яму. Він сказав їм виходьте, попросив пробачення у ОСОБА_7 і запропонував відвезти у м. Кам`янка-Бузька на що той погодився та відвіз його. Після цього він з ОСОБА_9 поїхали у кафе "Вечірнє" випили ще алкоголю і він поїхав по своїх справах де його і зупинили працівники поліції. Обвинувачений щиро розкаявся за вчинення хуліганських дій та просив його суворо не карати. В іншій частині обвинувачення зазначив, що вини не визнає.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав частково, а саме визнав лише факт вчинення ним хуліганських дій та пояснив суду, що 01 лютого 2017 року він був на роботі, випив алкоголю і його начальник відправив додому. Пішов на автобусну зупинку чекати маршрутне таксі де до нього підійшов ОСОБА_7 і попросив закурити. Потім знову і знову, почав приставати зі словами "Ти не знаєш хто я такий?". Зазначив, що ОСОБА_7 під час передачі йому сигарети відібрав у нього 30 грн. Вони почали шарпатися. На зупинці також ще був ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Згодом проїжджав ОСОБА_8 та зупинився і якому він пожалівся, що його б`є ОСОБА_7 і ОСОБА_8 їх розборонив. Вони всі втрьох сіли в машину та поїхали в поле, де хотіли вжити алкогольних напоїв. Коли зупинилися, він згадав, що ОСОБА_7 відібрав у нього 30 грн. і одразу вирішив його вдарити металевою частиною лопати, яка була в машині по обличчі ОСОБА_7 від чого він впав на землю. Він почав шукати його пульс і так як не міг його знайти то почав снігом натирати ОСОБА_7 . Коли останній прийшов до тями, то він взяв його за капюшон від куртки та потяг у яму де почав закидати снігом з метою налякати потерпілого. Чи бив його не пригадав. Потім прийшов ОСОБА_8 та сказав, щоб він припинив такі дії. Також вказав, що під час цих подій у потерпілого випали з кишені 30 грн., які він у нього забрав. Після вказаних подій, вони поїхали до м. Кам`янка-Бузька де висадили ОСОБА_7 . Обвинувачений щиро розкаявся за вчинення хуліганських дій та просив його суворо не карати. В іншій частині обвинувачення зазначив, що вини не визнає.

Незважаючи на те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свою вину у скоєному не визнали у повному обсязі їх обвинувачення, суд вважає, що їх винуватість за даними епізодами доводиться зібраними та дослідженими по справі доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що він 01.02.2017р. був у с. Батятичі Кам`янка-Бузького району в свого знайомого ОСОБА_13 . Близько обіду вони вдвох пішли на зупинку, щоб доїхати до м. Кам`янка-Бузька. На зупинці вже сидів обвинувачений ОСОБА_9 і між ними не було жодних конфліктів. Згодом до зупинки під`їхав бус з якого вийшов ОСОБА_8 , який безпричинно почав наносити удари присутнім на зупинці людям, а саме, йому кулаком правої руки в обличчя, ОСОБА_12 , який також там був наніс удар ногою куди не пригадує, а ОСОБА_13 наносив удари, проте він вже не пригадує як. Він злякавшись почав тікати та сховався за вантажну машину, яка стояла поряд. Побачивши, що бус поїхав із зупинки в с. Батятичі, він вийшов назад на зупинку, щоб зупинити маршрутне таксі. Через якийсь час повернувся цей автомобіль і з нього вийшли двоє обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 і миттєво закинули його в багажне відділення цього автомобіля. Потерпілий вказав, що він не мав бажання з ними їхати, однак вони не питали його, а силою помістили в багажне відділення автомобіля. Причому чи завдавали під час цього тілесних ушкоджень він не пригадує. Пам`ятає, що були якісь погрози, зміст яких він не розуміє і досі. В автомобілі він сидів весь час на підлозі та боявся відчинити двері, щоб не випасти. Коли автомобіль зупинився, то його витягнув ОСОБА_15 і почав тягти до ями в полі де і кинув. Після чого почав наносити йому багато ударів руками та ногами по тілу та голові. ОСОБА_8 в той час його не бив, а лише стояв збоку. Коли ОСОБА_9 перестав його бити, то він виліз із ями і просив щоб його більше не били. Після цього, ОСОБА_9 несподівано для нього вдарив його один раз металевою частиною лопати по обличчі від чого він впав у яму, а ОСОБА_9 почав його закидати снігом із лопати. Спочатку він потерпілий вирішив прикинутися мертвим, щоб його більше не били, але коли йому обвинувачені почали шукати пульс, то він вирішив подати ознаки життя. Після цього він підвівся і вирішивши, що можливо їм потрібні гроші витяг з кишень все, що у нього було, а саме 30 грн. і паспорт громадянина України. Але обвинувачені не забирали в нього ані грошей, ані паспорта. Вони сказали, що відвезуть його до м. Кам`янка-Бузька на що він погодився і вийшовши у м. Кам`янка-Бузька повідомив поліцію про такі протиправні дії відносно нього. Зазначив, що він не має на даний час претензій до обвинувачених, так як вони перед ним вибачились та відшкодували його 2 тис. грн., а тому просив суворо їх не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що у нього гостював потерпілий ОСОБА_7 з яким вони багато пили цілу ніч, а рано пішли на зупинку щоб його відправити додому. Там сидів ОСОБА_9 біля якого сів ОСОБА_7 , а він пішов зупиняти транспорт. Згодом побачив, що ті почали між собою шарпатися і в той час зупинився ОСОБА_16 , який почав їх розбороняти. Ще був ОСОБА_12 , який також розбороняв. Потім, він попросив ОСОБА_16 , щоб той відвіз ОСОБА_7 додому, так як той не мав зі собою грошей для проїзду. Вони посадили його на сидіння, яке було обладнано на задній частині автомобіля через задні двері. У зв`язку із тим, що ОСОБА_7 був сильно п`яний та так як це була зима, вони допомогти йому сісти у авто, причому ОСОБА_7 не опирався цьому. Свідок вказав, що ОСОБА_7 точно ніхто силою не запихав до автомобіля, а навпаки, він просив ОСОБА_16 , щоб він його забрав. А тілесних ушкоджень ніхто нікому не наносив, була лише шарпанина між ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , яку розборонили. Свідок також вказав, що ОСОБА_12 ніхто теж не завдава тілесних ушкоджень, а лише ОСОБА_8 один раз шарпанув його за рукав і сказав, що сам розбереться. Після цього, він пішов додому, а що було далі йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що 01.02.2017р. він разом із ОСОБА_16 та його знайомим ОСОБА_18 поїхали по справах, а коли біля 11:00 год. повертались додому то випили 1 пляшку горілки на трьох в с. Батятичі. ОСОБА_16 керував транспортним засобом до того і після того, а саме бусом марки "Пежо" сірого кольору.

Свідок ОСОБА_19 суду показала, що вона працює в кафе "Вечірнє" і 01.02.2017р. близько обіду до неї заходили обвинувачені вдвох, які замовили ченахи, хліб та 250 грам горілки. Після цього ОСОБА_9 розрахувався і дав їй 1 купюру 50 грн., а решта дрібними, вона видала решту близько 20 грн. і вони пішли.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_20 суду пояснив, що він оглядав потерпілого ОСОБА_7 та констатував у нього наявність тілесних ушкоджень, які написані у висновку, які могли утворитись від ударів нанесених потерпілому.

Як видно із протоколу огляду місця події від 01.02.2017р. та фототаблиці до нього, у м. Кам`янка-Бузька на вул. Незалежності, 22, біля приміщення ВП, оглянуто автомобіль марки "Пежо" моделі "Бокстер", сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, яке на момент огляду є закритим (а.с. 26-27).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 01.02.2017р. та фототаблиці до нього ОСОБА_7 опізнав за зовнішністю, рисами обличчя, зачіскою, ОСОБА_8 , як особу, яка незаконно позбавила його волі (а.с. 28-30).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.02.2017р. та фототаблиці до нього ОСОБА_7 опізнав за зовнішністю, зачіскою, тілобудові ОСОБА_9 , як особу, яка 01.02.2017р. незаконно позбавила його волі та нанесла йому удари (а.с. 66-69).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 02.02.2017р. та фототаблиці до нього ОСОБА_12 опізнав за зовнішністю та тілобудовою ОСОБА_9 , як особу яка 01.02.2017р. вчиняла хуліганські дії (а.с. 69-72).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.02.2017р. та фототаблиці до нього, проведеним оглядом є територія, яка розташована в полі на території Батятицької сільської ради Кам`янка-Бузького району і яка розташована на відстані 900 м. від автодороги "м. Кам`янка-Бузька с. Батятичі". Територія вкрита снігом, який втоптаний та на якому наявні сліди від взуття, сліди від протектора шин автомобіля, сліди речовини бурого кольору, які розташовані в хаотичному порядку. З лівої сторони знаходиться яма овальної форми, глибиною 80 см., де нявні зрушення грунту, сніг втоптаний (а.с. 34-37).

Як видно із протоколу огляду місця події від 06.02.2017р. та фототаблиці до нього, проведеним оглядом є автомобіль марки "Пежо" моделі "Бокстер", сірого кольору, д.р.з. НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який належить ОСОБА_16 . При огляді встановлено, що передні права та ліва двері відчиняються, а бокова права дверка знаходиться в поломаному стані, відчиняється важко. У багажному відділенні з лівої сторони є стілець-пуфік коричневого кольору, пасажирське крісло, пластикова плитка, щітка, домкрат, синтетичні мішки білого кольору, шнур червоно кольору та дві шуфлі господарські із деревяними рукоятками довжиною по 116,5 см. та 119 см. (а.с. 113-116).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 02.02.2017р. та фототаблиці до нього, потерпілий ОСОБА_7 описує події його побиття та позбавлення волі обвинуваченими у с. Батятичі Кам`янка-Бузького району (а.с. 124-131).

У протоколі проведення слідчого експерименту від 03.02.2017р. ОСОБА_9 показує, які дії вчиняв із ОСОБА_8 01.02.2017р. в с. Батятичі відносно ОСОБА_7 (а.с. 132-142).

У протоколі проведення слідчого експерименту від 10.02.2017р. ОСОБА_8 показує, які дії вчиняв із ОСОБА_9 01.02.2017р. в с. Батятичі відносно ОСОБА_7 (а.с. 160-166).

Висновком судово-медичної експертизи №34/2017ц яку розпочато 13.02.2017р. та закінчено 16.02.2017р. стверджується, що при експертизі двох тампонів-змивів з господарських шуфель, що були в автомобілі марки "Пежо" моделі "Бокстер" д.н.з. НОМЕР_1 встановлено в накладеннях речовини сірого, чорного, темно-жовтого кольорів на двох марлевих тампонах-змивах (об`єкт №1,2) виявлено клітини зроговілого плоского епітелію. Крові у вказаних об`єктах не виявлено (а.с. 148-149).

Висновком експерта №156/2016-ім розпочатого 10.02.2017р. та завершеного 15.02.2017р. встановлено, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютимінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО. У слідах на марлевому тампоні, просоченого речовиною світло-бурого кольору, вилученого при огляді місця події (об`єкт №1), виявлено кров людини, що не виключає можливість її походження і від ОСОБА_7 (а.с. 153-156).

Висновком експерта №19/207, який розпочато 03.02.2017р. та закінчено 24.02.2017р. встановлено, що при судово-медичному огляді у гр. ОСОБА_7 було виявлено одне садно в лівій скроневій ділянці голови, один синець в ділянці перенісся, одне садно в ділянці кінчика носа, дещо справа, одне садно в ділянці верхньої губи по центрі, одне садно в ділянці бороди справа та один синець в ділянці лівого передпліччя. При огляді черговим лікарем приймального відділення Кам`янка-Бузької ЦРЛ у гр. ОСОБА_7 було діагностовано: "Підшкірна гематома лівої вискової області. Забій лівого передпліччя." Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо 01.02.2017р. за умов на які вказує освідуваний і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. При описі рентгензнімка кісток носа була підозра на лінійний злам на рівні лівої скроневої кістки, даний діагноз при оцінці та встановленню ступеню тяжкості не враховується, оскільки необхідне дообстеження (а.с. 47-48).

Органом досудового розслідування дії обвинувачених кваліфіковані зокрема за ч. 2 ст. 296 КК України, як хуліганство вчинене групою осіб.

Разом з тим, щодо кваліфікації дій ОСОБА_8 за ст. 296 КК України то суд відзначає, що його дії були спрямовані на грубе порушення громадського порядку, так як мали місце на зупинці громадського транспорту, в робочий час, в присутності інших громадян. Такі дії супроводжувались безпричинним завданням тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , а тому такі діє є хуліганством.

Як роз`яснено у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про хуліганство" №10 від 22.12.2006р. за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею.

При чому суд дійшов до висновку про необхідність зміни кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки судовим розглядом не встановлено вчинення хуліганських дій групою осіб, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Натомість судом із показів потерпілого ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_9 не вчиняв щодо нього та будь-яких інших осіб хуліганських дій на зупинці в с. Батятичі 01.02.2017р., які б супроводжувались нанесенням побоїв потерпілим, як це вказує орган досудового розслідування, а такі дії вчиняв виключно ОСОБА_8 після його приїзду.
Покази, які були надані учасниками процесу, в т.ч. обвинуваченими, потерпілими та свідками щодо участі ОСОБА_9 у хуліганських діях суд не бере до уваги в силу положень ч. 4 ст. 95 КПК України, де визначено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Тому, оскільки судом не встановлено такої кваліфікуючої ознаки хуліганських дій як вчиненого групою осіб, то суд дійшов до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 із ч. 2 ст. 296 на ч. 1 ст. 296 КК України.

З цих же мотивів, суд дійшов до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_9 за пред`явленим йому обвинуваченням за ч. 2 ст. 296 КК України.

Щодо кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 146 КК України, то суд вважає, що така кваліфікація є вірною, так як обвинувачені діючи групою осіб, незаконно, проти волі потерпілого ОСОБА_7 утримували його у транспортному засобі протягом певного часу та заподіяли йому фізичних страждань.

При цьому, суд не приймає покази обвинувачених та свідка ОСОБА_13 щодо того, що потерпілий ОСОБА_7 зі своєї мовчазної згоди сів у транспортний засіб. На противагу цьому, потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що він добре пам`ятає ті події і він не мав бажання їхати в одному авто із людиною, яка перед цим безпричинно нанесла йому тілесні ушкодження і суд надає віри таким показам потерпілого.

Крім того, хронологія подій того дня свідчить, що обвинувачені не мали мети відвезти потерпілого ОСОБА_7 до місця його проживання, оскільки після поміщення потерпілого до автомобіля вони відвезли його в поле біля с. Батятичі, де йому було завдано тілесних ушкоджень, тобто їх умисел був спрямований власне на незаконне позбавлення волі людини.

Тому, суд вважає такі покази обвинувачених як захист від пред`явленого обвинувачення, а покази свідка ОСОБА_13 суд оцінює критично, так як такі спростовуються матеріалами справи та показами самого потерпілого.

Інші доводи сторони захисту та обвинувачених також не спростовують висновків суду про доведеність вищенаведеного обвинувачення.

Відтак, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчинені хуліганських дій та незаконному позбавленні волі людини, а ОСОБА_9 у незаконному позбавленні волі людини доведена повністю а їх дії слід кваліфікувати:

ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та за ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі людини за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань.

ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 146 КК України як незаконне позбавлення волі людини за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань.

Окрім того, органом досудового розслідування обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у вчиненні відритого викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

За пред`явленим обвинуваченням, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 01.02.2017р. з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, під час незаконного позбавлення волі та заподіяння фізичних страждань потерпілому ОСОБА_7 , відкрито викрали в останнього гроші в сумі 30 грн., чим спричинили йому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Разом з тим, з показів самого потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлено, що він дійсно в цей день мав із собою 30 грн., які пропонував віддати обвинуваченим задля припинення його побиття, однак обвинувачені не забрали у нього ці кошти і вимог щодо таких коштів також не висували.

Іншими доказами ця обставина також не доведена суду.

У відповідності до положень ст. 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, оскільки належними і допустимими доказами вина обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України не доведена за вказаним обвинуваченням то їх слід виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинувачених.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 суд бере до уваги, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, є пенсіонером по інвалідності по 2 групі загального захворювання, відповідно до Досудової доповіді має високий ризик повторного вчинення злочину та середній ризик небезпеки для суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України, суд, у відповідності до ст. 66 КК України визнає щире каяття.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 146 КК України, у відповідності до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 у відповідності до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Досліджуючи дані які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, відповідно до Досудової доповіді має високий ризик повторного вчинення злочину та середній ризик небезпеки для суспільства..

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 у відповідності до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 у відповідності до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченим ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України повинно бути пов`язано з обмеженням волі, а за ч. 2 ст. 146 КК України з позбавленням волі в межах санкції статей, а ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 146 КК України з позбавлення волі в межах санкції статті, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для їх виправлення та попередження скоєння ними нових злочинів і не знаходить підстав для застосування іншого більш м`якого виду покарання.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особи винних, відношення потерпілого до обвинувачених, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 146 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 296 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 за обвинуваченням у скоєнні злочину передбаченого 2. ст. 186 КК України виправдати.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_9 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_9 за обвинуваченням у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 296 та 2. ст. 186 КК України виправдати.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_9 залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: автомобіль марки "PEUGEOT", моделі "BOXER", сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 - вважати повернутим за належністю власнику ОСОБА_16 згідно розписки від 06.02.2017р. (а.с. 117).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя