Справа № 355/276/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1195/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 15.11.2017

УХВАЛА
Іменем України
15 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді: - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар: - ОСОБА_5
за участю
прокурора: - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
представника потерпілих - ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з Київським СІЗО кримінальне провадження 0000471 від 30.12.2016 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Баришівського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 року, яким,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта вища, військовозобовязаного, пільгами не користується, одруженого, має на утриманні малолітнього сина 2008 року народження, непрацюючого, зареєстрованого і проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави у рахунок судових витрат за проведення судових експертиз 5722 (п`ять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 60 копійок.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь ОСОБА_11 19 200 гривень на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, 19200 гривень моральної шкоди, 60729 гривень 14 копійок матеріальної шкоди, судові витрати в розмірі 190 гривень 20 копійок, всього стягнуто 99319 (дев`яносто дев`ять тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 34 копійки.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 8537 гривень на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, 480800 гривень моральної шкоди, судові витрати в розмірі 4800 гривень 80 копійок, всього стягнуто 494 137 (чотириста дев`яносто чотири тисячі сто тридцять сім) гривень 80 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 300 000 гривень моральної шкоди, 3000 гривень сплаченого судового збору, всього стягнуто 303 000 (триста три тисячі) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 300 000 гривень моральної шкоди, 3000 гривень сплаченого судового збору, всього стягнути 303 000 (триста три тисячі) гривень.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком, ОСОБА_8 30.12.2016 року о 06 годині 00 хвилин, на 54 км + 750 м автодороги «Київ-Харків», на території Баришівського району Київської області, керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3.б Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року (далі - ПДР України), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та, порушуючи вимоги п. 19.3 ПДР України, згідно якого «у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію», під час руху в напрямку м. Харкова, після засліплення світлом фар зустрічного автомобіля не зупинився, змінив напрямок руху керованого ним транспортного засобу, в порушення вимог п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить або безпеки іншим учасникам руху» перед зміною напрямку руху не переконався в безпечності своїх дій та виїхав на узбіччя, де допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «ЗАЗ LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_2 та здійснив наїзд на водія вказаного транспортного засобу ОСОБА_13 , який знаходився біля автомобіля «ЗАЗ LANOS».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Згідно висновку експерта №285 від 01.02.2017р. смерть ОСОБА_13 наступила від поєднаної травми голови, тулуба та кінцівок. Виявлені у ОСОБА_13 тілесні ушкодження могли утворитись під час ДТП у пішохода, який знаходився у вертикальному положенні при зіткненні із транспортним засобом та був розвернутий обличчям до транспортного засобу.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок Баришівського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 року змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України з урахуванням вимог ст. 75 КК України, яке буде відповідати особі обвинуваченого та буде домірним скоєному.
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при призначенні покарання суд неналежним чином врахував обставини, що у ОСОБА_8 на утриманні сім`я та малолітній син, відсутність скарг за місцем проживання останнього, його відношення до вчиненого, наявність обставини, яка пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, а саме щире каяття обвинуваченого та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника представник потерпілих - адвокат ОСОБА_12 просить вирок Баришівського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 року залишитибез змін. Зазначає, що потерпілі під час судового розгляду справи просили суд першої інстанції призначити ОСОБА_8 максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, однак суд першої інстанції призначив лише чотири роки позбавлення волі, внаслідок чого потерпілі вважають покарання для ОСОБА_8 занадто м`яким.

Посилається і на те, що наявність дитини та дружини у ОСОБА_8 не може слугувати підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням. Вказує і те, що інші характеризуючи дані на ОСОБА_8 не відіграють жодного значення при вирішенні питання про можливість застосування до ОСОБА_8 ст. 75 КК України.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 заявлено клопотання про застосування до ОСОБА_8 Закону України «Про амністію у 2016 році». Клопотання обґрунтовано тим, що вчинений ОСОБА_8 злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином, вчиненим з необережності. Злочин вчинено до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, а тому він підпадає під дію ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та обвинувачений ОСОБА_8 просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», думку потерпілих та їх представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та щодо застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році», думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, однак не заперечував щодо задоволення клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 Закону України «Про амністію». дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, зазначених у вироку суду першої інстанції, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, викладених у вироку і належно оцінених судом. Діям обвинуваченого дана правильна юридична оцінка.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження та досліджених в судовому засіданні, а саме, показаннями самого обвинуваченого, показаннями потерпілих, висновками експертиз, а також іншими доказами, які містяться в матеріалах провадження.
Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 , правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України учасниками судового провадження не оскаржується.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_8 враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, постійного місця роботи не має, за місцем проживання характеризується позитивно, судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілих .
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування щодо обвинуваченого ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга захисника в цій частині до задоволення не підлягає.
Разом з тим, відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Відповідно до ст.1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016р. №1810, який набрав чинності 07.09.2017р., звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, дітей інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Баришівського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у видів 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 14.11.2008р. Будь-які дані про те, що він позбавлений батьківських прав відсутні.

Крім того, ОСОБА_8 не підпадає під перелік осіб, визначених ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» щодо яких амністія не застосовується.

За таких обставин обвинувачений ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Баришівського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 року на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», а вирок підлягає зміні.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Баришівського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 рокущодо ОСОБА_8 змінити.
ОСОБА_8 звільнити від покарання, призначеного вироком Баришівського районного суду Київської області від 06 вересня 2017 року на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» .
В решті вирок залишити без змін.
Звільнити ОСОБА_8 з під варти негайно.
Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4