ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
15 грудня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0001509 від 17.11.2017 клопотання старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із вищою освітою, раніше не судимого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання вказав на те, що у провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0001509 від 17.11.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163 КК України, за фактом того, що працівники Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 порушили таємницю іншої кореспонденції, що передається засобом зв`язку або через комп`ютер, чим вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 163 КК України.

У ході розслідування установлено, що 14 липня 2017 року прокурор Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Дніпропетровської області ОСОБА_7 , будучи службовою особою, відповідно до службових обов`язків здійснював діяльність із процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000004.

Під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000004 ОСОБА_7 стало відомо, що 14.07.2017 працівниками правоохоронного органу, на підставі ухвали слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2017 у справі № 199/4216/17 про надання дозволу на проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 , проведено обшук, в ході якого було вилучено 4 мобільних телефони, один із яких є особистим телефоном ОСОБА_9 , а саме мобільний термінал «iPhone 7» чорного кольору imei: НОМЕР_1 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та номером « НОМЕР_2 ».

Після отримання зазначеної інформації у ОСОБА_7 виник умисел на незаконне порушення таємниці іншої кореспонденції, що передається засобами зв`язку або через комп`ютер, з метою ознайомлення зі змістом та контролем приватних повідомлень ОСОБА_9 , які передаються телефоном «iPhone 7» чорного кольору imei: НОМЕР_1 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та номером « НОМЕР_2 », на якому ОСОБА_9 використовувався програмний продукт із назвою «Viber», для приватного листування та спілкування, без згоди громадянина та без дотримання встановленого законом порядку ознайомлення із такими відомостями чи повідомленнями.

З цією метою ОСОБА_7 , використовуючи надані законом повноваження прокурора процесуального керівника досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000004, перебуваючи у приміщенні Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Софії Ковалевської, буд. 4, під приводом проведення слідчої дії - огляду телефону «iPhone 7» чорного кольору imei: НОМЕР_1 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та номером « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_9 , запропонував останньому розблокувати зазначений телефон для складання протоколу огляду.

Продовжуючи дії, спрямовані на порушення таємниці іншої кореспонденції, яка передається за допомогою засобів зв`язку або через комп`ютер, з метою ознайомлення зі змістом приватних повідомлень ОСОБА_9 , 14 липня 2017 року о 14 годин 08 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у робочому кабінеті, в приміщенні Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Софії Ковалевської, буд. 4, використовуючи розблокований власником телефон «iPhone 7» чорного кольору imei: НОМЕР_1 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та номером « НОМЕР_2 », без відома ОСОБА_9 та складання протоколу огляду телефону, здійснив за допомогою зазначеного телефону під`єднання абонентського номеру « НОМЕР_2 » до програмного продукту із назвою «Viber», версії: 6.8.5.669, встановленого, відповідно до висновку експерта № 32/10.9/292 від 07.11.2017, на жорсткому магнітному диску «Western Digital WD3200AVJS-63WDA0@ серійний номер WCARW4710938 системного блоку персонального комп`ютера «DELL» модель корпусу «Optiplex 780» серійний номер 6N2XZ4J, яким користувався ОСОБА_7 , після чого повернув телефон «iPhone 7» чорного кольору imei: НОМЕР_1 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та номером « НОМЕР_2 » власнику ОСОБА_9 , не повідомивши його про зазначені дії.

Вказаними діями ОСОБА_7 , отримавши доступ із персонального комп`ютера «DELL» модель корпусу «Optiplex 780» серійний номер 6N2XZ4J до програми із назвою «Viber», встановленої на належному ОСОБА_9 особистому телефоні «iPhone 7» чорного кольору imei: НОМЕР_1 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та номером « НОМЕР_2 », порушив таємницю іншої кореспонденції, що передаються засобами зв`язку або через комп`ютер, без згоди громадянина та без дотримання встановленого законом порядку ознайомлення із такими відомостями чи повідомленнями.

У ході розслідування 11.12.2017 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163 КК України.

В клопотанні ставиться питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 тримання під вартою у зв`язку з тим, що підозрюваний вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження № 0001509, суд, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є таким, що підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 17.11.2017 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001509 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163 КК України.

Згідно зі ст. 131 КПК України запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є досягнення дієвості кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться:

1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор;

3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163 КК України, що підтверджується протоколом обшуку від 07 вересня 2017 року, висновком експерта від 07 листопада 2017 року, протоколом допиту потерпілого від 08 листопада 2017 року та свідка від 08 грудня 2017 року.

Зважаючи, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, він застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Ураховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, вона можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

Положення КПК України, зокрема ст. 132, 176, покладають на слідчого та прокурора тягар доказування необхідності застосування запобіжного заходу. Так з ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Ураховуючи практику Європейського суду з прав людини, при вирішенні питання щодо тримання особи під вартою діє презумпція на користь звільнення. При цьому тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою покладається саме на державу, в даному випадку слідчого та прокурора. Будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою залишається сумнів, мають тлумачитись на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення надає судді можливість вирішити питання про звільнення обвинувачуваної або підозрюваної особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою. Таким чином, якщо обвинувачення не впоралося із тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час досудового слідства встановлено та матеріалами справи підтверджено наявність ризиків, передбачених у п.п. 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Однак слідчий суддя не знаходить жодних обставин для обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б свідчили, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, або продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення чи перешкоджати якимось чином кримінальному провадженню, а отже вищенаведене свідчить про відсутність підстав для задоволення даного клопотання та обрання найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В той же час, оцінюючи обставини, передбачені статтею 178 КПК України, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується повідомлення про підозру, а також враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має тісні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає, що до підозрюваного слід застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, а саме домашній арешт, який буде співрозмірним та достатнім для забезпечення належного виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків під час розслідування даного кримінального провадження.

Також при вирішенні цього питання слідчий суддя бере до уваги й те, що під час розгляду даного клопотання до ОСОБА_7 08 грудня 2017 року застосовано запобіжний захід у кримінальному провадженні №0001028 у вигляді домашнього арешту і слідчому судді не надано доказів того, що ним цей запобіжний захід порушується.

Крім того, суд, обираючи до підозрюваного саме такий запобіжний захід, вважає необхідним покласти на нього низку процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 14 лютого 2018 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

-з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

-не відлучатися з населеного пункту в якому проживає підозрюваний, без відповідного дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд щодо зміни місця свого мешкання;

-не здійснювати відвідування громадських місць щоденно в період часу з 23 годин 00 хвилин до 07 годин 00 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1