ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/164/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2018 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0010746 від 04.12.2015 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хабаровського краю, Російської Федерації, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженому, непрацюючого, раніше судимого:
-09.03.2006 р. Кіровським судом районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України на іспитовий строк 2 роки;
-19.03.2007 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст. 185, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 22.04.2010 р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 23 дні;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2015 приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванні місці, шляхом переписки SMS- повідомленням на номер мобільного оператора НОМЕР_1 , з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, домовився про зустріч біля станції Київського метрополітену «Славутич», з метою збирання металобрухту.
Так, 03.12.2015 у період часу з 20 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. ОСОБА_5 зустрівся з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в районі станції Київського метрополітену «Славутич» та на автомобілі марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить та знаходився під керуванням ОСОБА_6 направилися в сторону будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Під`їжджаючи до вищевказаного будинку приблизно за 200 метрів вони зупинилися та ОСОБА_5 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження досягли усної домовленості щоб незаконно проникнути на вищевказане подвір`я та таємно викрасти майно, яке знаходиться в середині, а отримані грошові кошти розділити між собою. За допомогою заздалегідь заготовлених інструментів ОСОБА_5 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження проникли на подвір`я за вищевказаною адресою, де проживає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та в подальшому, переконавшись що за їх діями ніхто не спостерігає проникли до гаражного приміщення, всередині якого знаходився різний металобрухт, який ОСОБА_5 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виносили за межі вказаного подвір`я та складали біля забору з зовнішньої сторони. Після того, як ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, винесли металобрухт за межі вищевказаного подвір`я останній під`їхав до вказаного будинку на автомобілі марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який про злочинні наміри ОСОБА_5 та спіучасника обізнаний не був, та погрузив до багажного відділення вищевказаного автомобіля викрадений металобрухт, який разом з ОСОБА_5 виносив за межі вказаного подвір`я та складав біля забору, тим самим ОСОБА_5 зі співучасником своїми умисними діями завдали гр. ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 4440 гривень.
Після чого ОСОБА_5 сів до автомобіля марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , в середині якого знаходився викрадений металобрухт, а співучасник разом з невстановленою особою (водієм таксі) на невстановленому досудовим розслідуванням автомобілі таксі марки «Chevrolet», направились в сторону пр-ту. Бажана в м. Києві, де були зупинені працівниками поліції.
Таким чином ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше володіння особи, а саме - гараж, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі та суду пояснив, що дійсно його знайомий ОСОБА_9 , який є онуком потерпілої, повідомив йому, що у гаражі домоволодіння по АДРЕСА_2 , де проживає його бабуся ОСОБА_7 , зберігається металобрухт у значній кількості, та запропонував йому разом з ним цей металобрухт викрасти. Для цього він 03.12.2015 приблизно о 14 год. 00 хв. домовився зі своїм знайомим ОСОБА_10 про зустріч біля станції метро «Славутич» з метою збирання цього металобрухту. В цей же день приблизно з 20 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. він зустрівся з ОСОБА_10 в районі станції метро «Славутич» та на автомобілі марки «Volkswagen» під керуванням його знайомого ОСОБА_6 вони разом направились в бік будинку за вищезазначеною адресою. ОСОБА_9 в цей час був відсутній за цією адресою, проте повідомив їм, яким чином вони можуть потрапити в гараж та винести металобрухт. За допомогою заздалегідь заготовлених інструментів він разом із ОСОБА_10 проникли на подвір`я буд. АДРЕСА_2 , після чого проникли в гараж, який знаходився на території домоволодіння, звідки винесли за межі домоволодіння та погрузили на автомобіль «Volkswagen» металобрухт, який знаходився в цьому гаражі. Погрузивши металобрухт, вони поїхали з місця, проте невдовзі були зупинені працівниками поліції, які вилучили у них зазначений металобрухт, кількості та вартості якого, що зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений не оспорював. У скоєному ОСОБА_5 щиро покаявся. Цивільний позов визнав частково.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що 03.12.2015 у вечірній час до неї в будинок прийшли невідомі молодий чоловік з жінкою, які шукали її онука ОСОБА_9 . Вона повідомила їм, що онука немає вдома, після чого вони пішли. Близько о 01 год. 00 хв. до неї в дім прийшли працівники поліції та повідомили про викрадення металобрухту, який знаходився в гаражному приміщенні. Після цього на місце прибула слідча група, яка проводила слідчі дії не території домоволодіння. Викрадений з гаража метал був їй повернутий працівниками поліції. Також потерпіла пояснила, що їй достовірно відомо про те, що другим співучасником крадіжки був її онук ОСОБА_9 . Підтримала у судовому засіданні заявлений цивільний позов.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.
Відповідно до протоколу прийняття заяви потерпілої ОСОБА_7 остання 04.12.2015 р. звернулась до Дарницького УП ГУНП у м. Києві з приводу викрадення майна /т.2 а.с.1/.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.12.2015 р. у гаражному приміщенні шляхом його огляду було встановлено порушення обстановки в середині гаража та відкриті двері на чердаку / т.2 а.с.2-5/.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 04.12.2015 р. був оглянутий автомобіль марки «Фольцваген», в багажному відділенні якого знаходився викрадений металобрухт, який належав потерпілій ОСОБА_7 / т.2 а.с.6-9/.
Відповідно до довідки ПП «Ресурсінвест_1» вартість викраденого металобрухту складає 4440 грн. / т.2 а.с.10/.
Відповідно до протоколу огляду мобільного телефона «Samsung» від 15.01.2016 р. зі змісту SMS повідомлень вбачаються обставини планування ОСОБА_5 викрадення металобрухту за вищевказаною адресою / т.2 а.с.13-24/.
З протоколу перегляду відеозапису вбачається, що на мобільному телефоні «Samsung» містяться відеозаписи, на яких зафіксовані обставини викрадення металобрухту ОСОБА_5 /т.2 а.с.25-30/.
Аналіз сукупності наведених доказів дозволяє суду зробити висновок про те, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину у судовому засіданні доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно з ч.4 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, вартість та факт повернення потерпілій викраденого майна, суд приходить до висновку про те, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ст. 185 ч.3 КК України.
Обговорюючи законність та обґрунтованість заявленого потерпілою цивільного позову, суд враховує наступне.
Потерпілою до початку судового розгляду був заявлений цивільний позов, в якому вона просила суд стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень. В обґрунтування цивільного позову ОСОБА_7 зазначила, що внаслідок вчинення обвинуваченим злочинів, а саме чотирьох випадків викрадення належного їй майна з гаражного приміщення, вона зазнала значних душевних страждань, у зв`язку з чим погіршився стан її здоров`я. Крім того, внаслідок протиправних дій обвинуваченого, вона була позбавлена займатись господарством у зв`язку із викраденням господарських речей.
Обвинувачений частково визнав цивільний позов потерпілої на суму збитків, яка зазначена в обвинувальному акті, а саме на 4440 грн. В іншій частині позову просив відмовити у зв`язку із його необґрунтованістю, а також просив врахувати наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, а також факт повернення потерпілій викраденого металобрухту.
Дослідивши цивільний позов потерпілої суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.
За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Обговорюючи доведеність позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди на суму 100 000 грн., суд враховує позицію обвинуваченого, який визнав позов в цій частині частково на суму 4440 грн.,а також наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди. Крім того, суд вважає необґрунтованими посилання потерпілої, що заподіяна їй моральна шкода була спричинена внаслідок неодноразових викрадень майна, що знаходилось в її будинку, оскільки судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_5 було вчинення викрадення металобрухту 03.12.2015 р., внаслідок чого матеріальна шкода була потерпілій відшкодована внаслідок повернення викраденого майна, а інші епізоди злочинної діяльності обвинуваченому не інкриміновані.
Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 4440 грн. гривень, розмір якої обвинувачений визнавав у судовому засіданні.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді «домашнього арешту» застосований до набрання вироком законної сили підлягає залишенню без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 / три/ роки.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання в порядку виконання цього вироку.
Запобіжний захід у виді «домашнього арешту» обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 4440 /чотири тисячі чотириста сорок/ гривень.
Речові докази:
-білі перчатки, що знаходяться в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києва знищити;
-CD-диск залишити в матеріалах справи;
-мобільний телефон марки «Samsung», що знаходиться в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києва - повернути за належністю ОСОБА_10 ;
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Головуючий суддя ОСОБА_1