КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ

Справа №552/8381/17
Провадження № 1-кс/552/2588/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2017 року Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2017 року до Київського районного суду м. Полтави надійшло клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна .

В поданому до слідчого судді клопотанні вказував, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000313 від 08 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 205, ч.5.ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 209, ч.1 ст. 388 КК України.

Посилався на те, що згідно з ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02 жовтня 2017 року в межах даного кримінального провадження накладено арешт на належний йому автомобіль Volkswagen Touareg, ДНЗ НОМЕР_1 .

Вважає, що в накладенні арешту відпала потреба, тому є підстави для скасування арешту майна.

Просив слідчого суддю скасувати арешт, накладений ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02 жовтня 2017 року на автомобіль Volkswagen Touareg, ДНЗ НОМЕР_1 , який на праві власності належить йому, в частині заборони до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні користуватися ним.

Зобов`язати слідчого передати автомобіль Volkswagen Touareg, ДНЗ НОМЕР_1 для подальшого зберігання власнику.

В судове засідання для участі в розгляді клопотання заявник, представник заявника, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а також слідчий, прокурор не з`явились.

Вирішуючи питання про можливість розгляду клопотання без участі заявника, прокурора, слідчого, слідчим суддею приймається до уваги та обставина, що за нормами ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Тобто, норми процесуального закону передбачають лише обов`язок суду повідомити особу про час та місце розгляду клопотання, але особиста участь заявника або слідчого при розгляді клопотання в силу норм КПК України не є обов`язковою.

Тому, враховуючи встановлені законом строки розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне провести розгляд за відсутності представника заявника та прокурора (або слідчого), які повідомлені про час та місце розгляду.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000313 від 08 листопада 2016 року за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ч. 1 ст. 205, ч.5.ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 209, ч.1 ст. 388 КК України.

В межах даного кримінального провадження ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02 жовтня 2017 року накладено арешт на майно, в тому числі належний ОСОБА_3 автомобіль Volkswagen Touareg, ДНЗ НОМЕР_1 .Вказаний автомобіль переданий на відповідальне зберігання слідчому управлінню фінансових розслідувань ГУ ДФС у Полтавській області.

Слідчим суддею встановлено, що заявник ОСОБА_3 є власником автомобіля Volkswagen Touareg, ДНЗ НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.2ст.173 КПК Українипри вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2ст.170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2ст.170 КПК України);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2ст.170 КПК України);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2ст.170 КПК України);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В ході розгляду даного клопотання слідчий суддя встановив, що з моменту накладення арешту на автомобіль пройшло більше двох місяців, розмір шкоди, що можливо завдано злочином не встановлено, підозра не пред`явлена.

В той же час власник автомобіля позбавлений можливості користуватись своєю власністю, таке втручання в права власника автомобіля на даний час не виправдано. Необхідність зберігання даного автомобіля на майданчику тимчасового тримання слідчим необґрунтована.

Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобовязує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року [5]. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.

Отже, втручання у права ОСОБА_3 , якому належить автомобіль на праві власності, шляхом накладення арешту на автомобіль із встановленням заборони відчуження та розпоряджання буде співрозмірним з потребами кримінального провадження на даному етапі.

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання.

Відповідно до ст.388 КК України розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт караються штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Отже, у випадку реалізації автомобіля, на який накладено арешт із забороною його відчуження, особа, якій він переданий на відповідальне зберігання може бути притягнута до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з цим, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність попередження ОСОБА_3 про таку відповідальність

Керуючись ст.173-174 КПК України слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, який був накладений на підставі ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 02 жовтня 2017 року з автомобіля Volkswagen Touareg, ДНЗ НОМЕР_1 у частині заборони до завершення досудового розслідування у криманільному провадженні користуватися ним та передати вищевказаний автомобіль на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Арешт в частині заборони відчуження та розпорядження даним автомобілем залишити чинним.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за неналежне зберігання автомобіля.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1