Справа №463/3267/13-к
Провадження №1/463/4/17
В И Р О К
іменем України
12 вересня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

в складі головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

та підсудного - ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, інваліда 2-ої групи, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- за ч.2 ст.189, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

підсудний ОСОБА_5 за попередньою домовленістю в групі з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (засуджених за вчинення даного злочину вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2008 року), ОСОБА_8 (засудженого за цей злочин вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13.06.2013 року), та іншими особами (матеріали відносно яких виділено у окреме провадження), з метою заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_9 шляхом вимагання, призначили зустріч потерпілому біля кафе «Сателіт», що по вул. Любінській в м. Львові, 16 червня 2007 року о 16 год., де погрожуючи фізичною розправою над ним та членами його сім`ї, під виглядом захисту інтересів ОСОБА_10 , яку на їх думку ошукав потерпілий під час продажу квартири, пред`явили йому вимогу передати їм належне потерпілому майно: автомобіль "Мітсубісі - Міраж" реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 50 тисяч гривень, квартиру за адресою АДРЕСА_2 вартістю 250 тисяч гривень, а також реєстраційні документи на квартири за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які йому не належали, але оформленням документів яких займався він. В послідуючому, застосувавши психологічне насильство, привезли потерпілого ОСОБА_9 на кв. АДРЕСА_5 , де проживала ОСОБА_10 , і погрожуючи ОСОБА_9 фізичною розправою над ним та його сім`єю, продовжили вимагати передати їм вказане майно та реєстраційні документи на житлові приміщення. Коли потерпілий відмовився виконати їх вимогу, інші особи нанесли йому удари в різні частини тіла, спричинивши фізичний біль. Злякавшись реалізації погроз зі сторони вимагачів, потерпілий ОСОБА_9 погодився на їх вимоги та пообіцяв, що на протязі декількох днів передасть їм належне майно та документи на житлові приміщення, після чого його з квартири відпустили.

Крім цього, підсудний ОСОБА_5 за попередньою домовленістю в групі з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (засуджених за вчинення даного злочину вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2008 року), ОСОБА_8 , (засудженого за цей злочин вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13.06.2013 року), та іншими особами (матеріали відносно яких виділено у окреме провадження), маючи умисел на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 шляхом вимагання, 22 жовтня 2007 року о 14 год. під час призначеної зустрічі у приміщенні кафе, що знаходиться на території лазні по вулиці Повітряній в м. Львові, застосувавши фізичну силу всупереч волі потерпілого, вивели його на вулицю, погрожуючи фізичною розправою, під виглядом захисту інтересів ОСОБА_12 , якого ніби-то ошукав потерпілий, пред`явили йому вимогу передати гроші в сумі 22 тисячі доларів США, що згідно офіційного курсу національного банку України становить 111 100 гривень, заволоділи мобільними телефонами: «Нокіа-6230І», вартістю 1304 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_2 вартістю 25 грн, на рахунку якої було 10 грн.; «Нокіа-1110» вартістю 423 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» з номером НОМЕР_3 вартістю 10 грн., на рахунку було 25 грн; телефон "Моторола", який не належав потерпілому і ніякої цінності не представляє. Коли потерпілий повідомив, що грошей не має, вказані особи посадили ОСОБА_11 в автомобіль ВАЗ-2112, завезли в лісонасадження по вул. Білогорща в м. Львові, де застосували до потерпілого фізичне насильство, нанесли декілька ударів по різним частинам тіла, та погрожуючи в подальшому фізичною розправою і вбивством вимагали через рідних передати вказану суму грошей. Продовжуючи залякувати потерпілого перевезли його у гараж по АДРЕСА_6 , в якому підсудний ОСОБА_8 разом з ОСОБА_6 та іншими особами нанесли декілька ударів по тілу потерпілому. Крім цього, ОСОБА_6 пригрозив електричною шліфувальною машинкою відрізати йому руки та просвердлити ноги, якщо їх вимога не буде виконана. Продовжуючи залякувати потерпілого, ОСОБА_6 наявним пістолетом, який потерпілий сприйняв як бойовий, заставили потерпілого сісти в автомобіль БМВ, після чого надівши йому на голову мішок ОСОБА_5 разом з іншими особами відвезли потерпілого у квартиру АДРЕСА_7 , де незаконно утримували потерпілого до 23.10.2007 року вимагаючи названу суму грошей. 23.10.2007 року біля 16 год., скориставшись тим, що особи, які залишилось його охороняти один заснув, а інший вийшов з кімнати, потерпілий відчинив вікно та втік з даної квартири. В послідуючому він заліз у будинок АДРЕСА_8 та по телефону повідомив працівників міліції та дружину про місце свого перебування. В результаті застосування до потерпілого насильства у нього виявлено легкі тілесні пошкодження.

Крім цього, підсудний ОСОБА_5 за попередньою домовленістю в групі з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (засуджених за вчинення даного злочину вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2008 року), ОСОБА_8 , (засудженого за цей злочин вироком Личаківського районного суду м. Львова від 13.06.2013 року), та іншими особами (матеріали відносно яких виділено у окреме провадження), 22 жовтня 2007 року під час зустрічі із потерпілим ОСОБА_11 , під час вимагання у нього чужого майна, діючи з єдиним умислом, залякали потерпілого фізичною розправою, на їх вимогу він зателефонував дружині ОСОБА_13 попросив, передати людині, яка до неї приїде паспорт громадянина України, доручення на право розпорядження автомобілем ВАЗ-2109; свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля, ідентифікаційний код ОСОБА_11 . Після чого один із невідомих приїхав до потерпілого додому за адресою АДРЕСА_9 , зустрівся із дружиною потерпілого ОСОБА_11 , яка передала йому вказані документи і в такий спосіб вони незаконно заволоділи паспортом та іншим важливим особистим документом потерпілого.

Підсудний ОСОБА_5 вину у скоєних злочинах визнав, суду підтвердив покази дані на попередньому слідстві та в судових засіданнях, у скоєному розкаявся.

Під час допиту в судовому засіданні 02.10.2010 року ОСОБА_5 визнав, що в червні 2017 року він разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 зустрілися в кафе «Сателіт». Також до них під`їхав потерпілий ОСОБА_18 , якого раніше не знали. При розмові ОСОБА_19 повідомив, що ОСОБА_18 кинув його знайому ОСОБА_10 при продажі квартири. Всі разом із ОСОБА_18 поїхали на квартиру на АДРЕСА_6 , де ОСОБА_20 підтвердила ці обставини. Всі разом поговорили з ОСОБА_18 і він вирішив віддати документи на квартиру, щоб переписати на них майно, або гроші. Ще декілька разів зустрічалися із ОСОБА_18 , але він гроші не повертав.

Щодо епізоду пов`язаного з потерпілим ОСОБА_21 суду показав, що дійсно відбулася їх зустріч із ОСОБА_22 в гаражах по АДРЕСА_6 , який продав квартиру знайомого ОСОБА_23 , взявши його жити до себе, обіцяючи утримувати до кінця життя, але згодом його вигнав на вулицю. З Вархолою в гаражі розмовляв ОСОБА_24 , а вони з ОСОБА_15 були на вулиці, тому чи погрожував йому хтось та наносив тілесні ушкодження він не бачив. Дійсно ОСОБА_14 звинуватив ОСОБА_22 у тому, що він побив та вигнав з квартири його друга ОСОБА_25 , який не мав де жити. Вархола обіцяв, що все уладнає, або поверне гроші. Чи утримував він з ОСОБА_26 у будинку по АДРЕСА_6 вже не пригадує.

Окрім показів підсудного, його винуватість у скоєному доведена наступними доказами.

По епізоду вимагання чужого майна та документів у потерпілого ОСОБА_9 :
Як вбачається з вироку Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2008 року (а.с.112-119 т.5), який набрав законної сили, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.189, ч.3 ст.357, ч.1 ст.357 КК України, зокрема, що вони в групі з іншими особами погрожуючи фізичною розправою потерпілому ОСОБА_9 та членам його сім`ї, під виглядом захисту інтересів ОСОБА_10 , пред`явили йому вимогу передати належне потерпілому майно, а саме: автомобіль "Мітсубісі - Міраж" реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 50 тисяч гривень, квартиру за адресою АДРЕСА_2 вартістю 250 тисяч гривень; а також в тому що застосувавши до потерпілого ОСОБА_9 насильство та погрожуючи розправою над ним та членами його сім`ї, вимагали передати їм офіційні документи: реєстраційні посвідчення на квартири за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які потерпілому ОСОБА_9 не належали, але правовстановлюючі документи на які він допомогав оформити власникам.

Як вбачається із копії вироку Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2013 року (а.с.93-97 т.6) за аналогічні дії визнано винним та засуджено ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні 22.02.2010 року потерпілий ОСОБА_9 підтримав покази, дані на досудовому слідстві та в судових засіданнях при розгляді справи про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Суду показав, що серед осіб, які в групі осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 був і ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які 16.06.2007 року біля 16.00 год. поблизу кафе «Сателіт», що знаходиться по вул. Любінська в м. Львові, погрожуючи фізичною розправою над ним та членами сім`ї, пред`явили вимогу передати автомобіль та квартиру по АДРЕСА_2 , а також реєстраційні документи на зазначене майно та інше майно, був також підсудний ОСОБА_8 . Після цього вони всі разом повезли його на квартиру по АДРЕСА_3 .У квартирі знаходились ОСОБА_27 , ОСОБА_10 , її співмешканець. Він намагався поговорити з ними, але ОСОБА_28 не дав, сказав треба чекати «пацанів». Через деякий час у квартиру зайшли біля шести осіб, серед них був ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Вони стали вимагати віддати автомобіль "Мітсубсі-Міраж" реєстраційний номер НОМЕР_1 та квартиру, в якій проживає з сім`єю по АДРЕСА_2 , а також документи на квартири по АДРЕСА_10 . При цьому вони неодноразово його били, душили цепочкою, погрожували розправитися із дружиною та дочкою. Дійсно ОСОБА_29 частокво їх стримував і намагався розрядити обстановку, а тому він не може підтвердити, чи його бив ОСОБА_29 . Розуміючи, що вони його не відпустять, він пообіцяв « ОСОБА_30 » та іншим особам віддати майно, яке вони вимагали та документи на квартири. Після чого його відпустили. Коли пройшло декілька днів, вказані особи приїжджали додому і шукали його, погрожували дружині. Протягом декількох місяців його переслідували, він не ночував вдома, переховувався. Також ствердив, що в серпні 2007року на проспекті Шевченка у м. Львові він випадково зустрівся із « ОСОБА_30 », який був із ОСОБА_8 , і вони знову вимагали передати майно та документи на квартири, при цьому ОСОБА_6 погрожував розправитися із членами сім`ї.

Показами свідка ОСОБА_31 - дружини потерпілого, яка підтримала покази дані на досудовому слідстві та в судових засіданнях при розгляді справи про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Суду показала, що 28 березня 2007 р. її сестра ОСОБА_32 купила квартиру АДРЕСА_5 в ОСОБА_10 . Зі слів чоловіка ОСОБА_9 їй стало відомо, що 15 червня 2008року йому на телефон зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_28 і призначив зустріч біля кафе «Сателіт», що поблизу аеропорту в м. Львові. 16 червня 2007 року біля 16 год. чоловік поїхав на зустріч. Коли повернувся він розповів, що невідомі особи погрожуючи розправою привезли на квартиру АДРЕСА_5 , били, вимагали повернути гроші за квартиру, якою ніби - то він заволодів незаконно, а також вимагали в нього документи на цю квартиру та на житлові приміщення оформленням яких займався її чоловік, а також реєстраційні документи на їхнє житло і на їх автомобіль. При цьому у квартирі знаходилися ОСОБА_10 , ОСОБА_33 , та співмешканець ОСОБА_10 . Коли чоловік повернувся вона бачила на ньому сліди побиття - синці на обличчі, грудях та подряпини на шиї. Розуміючи, що його не відпустять, він погодився віддати майно та документи.

Показаннями свідка ОСОБА_34 яка підтримала покази дані на досудовому слідстві та в судовому засіданні при розгляді справи про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що їй відомо про те, що вказані особи разом з іншими вимагали у чоловіка сестри квартиру та автомобіль, а також документи на її квартири по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4 , вважаючи що при придбанні квартири 28 березня 2007 року у ОСОБА_10 , останню було обмануто та не передано гроші. Тому нібито захищаючи Кічігіну, вказані особи погрожували потерпілому та її членам сім`ї та вимагали вказане майно.

Показами свідка ОСОБА_10 , даними на досудовому слідстві та в судовому засіданні при розгляді справи про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про те, що в 2006 році в порядку спадкування вона від тітки ОСОБА_35 отримала квартиру АДРЕСА_5 . У березні 2007 року вона звернулася до свого знайомого ОСОБА_9 , якого знала з 2005р. знайти їй покупця на цю квартиру. ОСОБА_9 в 2005 році допомагав їй та колишньому чоловікові ОСОБА_27 продати їх квартиру по АДРЕСА_11 і придбати будинок у с. Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області. Потерпілий познайомив її з ОСОБА_34 , яка погодилась купити у неї квартиру. 28 березня 2007 року вони уклали нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири . Гроші за квартиру вона отримала в повному обсязі та жодних претензій до ОСОБА_34 не мала і не має. Вони домовилась з ОСОБА_34 , що вона деякий час буде проживати у вказаній квартирі. 16.06.2007 року вона перебувала у квартирі по АДРЕСА_3 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_36 . Біля 12 год. до них приїхав її колишній чоловік ОСОБА_27 разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_28 , який зі слів ОСОБА_37 є співмешканцем дочки ОСОБА_38 . Йосип сказав, що образився на ОСОБА_9 через те, що останній відмовився йому допомогти перегнати автомобіль з м. Львова в с. Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області. Він також сказав, що ОСОБА_28 „розбереться з ОСОБА_39 за це. ОСОБА_28 кудись зателефонував і невдовзі в квартиру приїхали ще 5 невідомих чоловіків. Головним серед них був чоловік на ім`я ОСОБА_29 , віком 35-40 років, високого зросту, худощавий, коротко стрижений із залисинами спереду. З ним були ОСОБА_40 віком 40-45 років, невисокого зросту, коротко стрижений, в окулярах, ОСОБА_41 - віком 30-35 років, середнього зросту та ще двоє невідомих чоловіків. Коли ці особи приїхали в квартиру її відразу закрили в іншій кімнаті, а самі про щось розмовляли з ОСОБА_42 . Поводили вони себе нахабно, їй нічого не пояснювали. Через деякий час ОСОБА_28 разом з іншими чоловіками вийшли з квартири, залишився лише ОСОБА_43 . Близько 16 години в квартиру зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_28 , а за ними зайшов її співмешканець ОСОБА_44 . ОСОБА_9 привітався та запитав її, що відбувається і що вона від нього хотіла. Вона нічого не розуміла, що відбувається, коли хотіла сказати що нічого не знає, як ОСОБА_28 в грубій формі перервав її, сказав що нема про що говорити поки не приїдуть «пацани». Приблизно через п`ять хвилин у квартиру вдерлися інші особи, які раніше були в квартирі, а саме ОСОБА_29 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 та ще двоє невідомих чоловіків. Відразу зазначені особи почали вимагати в ОСОБА_9 віддати їм документи на його квартиру та автомобіль, ніби за те, що він „кинув її при купівлі-продажі квартири АДРЕСА_5 . Вона хотіла заперечити, що ОСОБА_45 нічого їй не винен, але ОСОБА_29 відразу силою вивів її в іншу кімнату, наказав мовчати і підтримувала їхні вимоги до ОСОБА_9 . Після цього, її знову привели в кімнату де знаходились ОСОБА_9 та решта осіб. ОСОБА_9 сказав присутнім, що він нічого нікому не винен. Після цього присутні чоловіки почали наносити ОСОБА_9 удари в різні частини тіла, душити ланцюжком на шиї, у нецензурній формі висловлювали погрози фізичною розправою, зґвалтуванням та вбивством його дружини і доньки. Вона почала кричати, щоб вони не чіпали дітей ОСОБА_9 , але її відразу відвели в іншу кімнату і там закрили. Через деякий час зазначені особи залишили квартиру. Після описаних подій до неї в квартиру приїжджали ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 і про щось домовлялися з її колишнім чоловіком ОСОБА_27 .

При цьому при розгляді справи про звинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_46 ствердила, що жодних претензій до потерпілого ОСОБА_9 та покупця квартири ОСОБА_34 з приводу розрахунку за продану квартиру не має, ніколи не просила ОСОБА_6 та його хлопців з`ясовувати відносини з ОСОБА_9 з приводу продажу даної квартири.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні ствердив що дійсно 16.06.2007 року ОСОБА_47 та ОСОБА_5 були присутні в квартирі Кічігіної АДРЕСА_5 .

З протоколу впізнання осіб по фотографіях від 23.11.2007 року (а.с.96-99 т.2), вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 серед інших статистів впізнав особу ОСОБА_5 та вказав, що цей чоловіка на ім`я ОСОБА_40 був присутній 16.06.2007 року неподалік кафе «Сателіт» по вул. Любінській в м. Львові, а згодом в квартирі АДРЕСА_5 разом з іншими особами погрожуючи йому, вимагали передати його майно та документи.

З протоколу впізнання по фотографіях від 26.11.2007 року (а.с.157-160 т.2) вбачається, що свідок ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_5 та вказала, що він серед інших осіб був у квартирі АДРЕСА_5 16.06.2007року та вимагали у ОСОБА_9 віддати його майно та документи на квартири.

З копії договору купівлі-продажу (а.с.146 т.3 ) вбачається, що дійсно 28 березня 2007року між ОСОБА_10 та ОСОБА_48 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , згідно якого ОСОБА_10 продала вказану квартиру за 14 тис. грн.

З копії реєстраційного посвідчення (а.с.113 т.3) вбачається, що дійсно ОСОБА_31 є власником квартири АДРЕСА_12 , де проживає із потерпілим.

З копії технічного паспорту на автомобіль (а.с.112 т.3) вбачається, що дійсно у користуванні потерпілого ОСОБА_9 знаходиться автомобіль "Мітсубісі - Міраж" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

По епізоду скоєння вимагання чужого майна та заволодіння документами потерпілого ОСОБА_11 :
Як вбачається з вироку Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2008 року (а.с.112-119 т.5), який набрав законної сили, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.189, ч.3 ст.357, ч.1 ст.357 КК України, в тому числі, що 22 жовтня 2007 року о 14 год. призначили зустріч потерпілому в приміщенні кафе, що знаходиться на території лазні в по вул. Повітряній в м.Львові, застосувавши фізичну силу в супереч волі потерпілого, вивели його на вулицю, погрожуючи фізичною розправою, під виглядом захисту інтересів ОСОБА_12 , якого ніби - то ошукав потерпілий, пред`явили йому вимогу передати гроші в сумі 22 тисячі доларів США, що згідно офіційного курсу національного банку України становить 111100 гривень, після чого заволоділи його мобільними телефонами «Нокіа-6230І», вартістю 1304 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_2 вартістю 25 грн, на рахунку якої було 10 грн.; «Нокіа-1110» вартістю 423 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» з номером НОМЕР_3 вартістю 10 грн., на рахунку було 25 грн; мобільний телефон "Моторола" який не належав потерпілому і ніякої цінності не представляє; а також у тому, що 22 листопада 2007року застосувавши фізичну силу та погрожуючи фізичною розправою примусили потерпілого ОСОБА_11 через дружину передати їм офіційні документи і в такий спосіб заволоділи: дорученням на право розпорядження автомобілем ВАЗ-2109; свідоцтвом про реєстрацію даного автомобіля, ідентифікаційним кодом ОСОБА_11 , його паспортом громадянина України.

Як вбачається із копії вироку Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2013 року (а.с.93-97 т.6) за аналогічні дії визнано винним та засуджено ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні 16.03.2010 року та 06.09.2010 року потерпілий ОСОБА_11 показав, що ОСОБА_47 та ОСОБА_5 були присутні під час скоєння відносно нього вказаних злочинів, зокрема при першій зустрічі в барі на Левандівці 22.10.2007 року після чого завезли його в ліс в Білогорщу, де побили та вимагали кошти в сумі 22 тис. доларів США. Крім цього саме ОСОБА_47 заводив його в гараж на розмову з ОСОБА_6 в районі Кривчиць, де його так само били та вимагали кошти. ОСОБА_5 також був в гаражі, але зайшов, подивився і вийшов, участі у його побитті не брав. Саме ОСОБА_47 з іншою особою після зазначених подій його утримували в квартирі АДРЕСА_7 , також на цій квартирі був і ОСОБА_5 і коли вони заснули він втік.

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_49 (а.с.87-89 т.1) вбачається, що вона перебуває у шлюбі ОСОБА_11 з 20.10.2007 року. 22.10.2007 року біля 10 год. до них додому прийшов сусід ОСОБА_50 і сказав її чоловіку, що з ним хоче зустрітися знайомий на прізвисько « ОСОБА_51 » на вул. Повітнярій в м.Львові о 14 год. Чоловік біля 13 год. пішов на зустріч. Біля 14.30 год. він зателефонував та повідомив її про те, що в нього виникли проблеми, що його затримали працівники міліції і що потрібно дати їм гроші щоб його відпустили та поклав трубку. Наступний раз він зателефонував біля 15.30 год. та повідомив, що до неї приїде людина, якій вона повинна передати документи та вказав які саме. Приблизно о 16 год. до будинку, де вони проживають, на автомобілі "Мерседес" приїхали невідомий мужчина та ОСОБА_52 . Невідомий мужчина комусь передзвонив і передав їй трубку. Це був її чоловік, який сказав передати документи: техпаспорт на автомобіль ВАЗ-21099, доручення на право керування даним автомобілем, ідентифікаційний код , паспорт громадянина України. Вона віддала всі документи крім паспорта, оскільки він знаходився у сестри ОСОБА_53 на вул. Широкій. Після цього вони всі троє поїхали на вул. Широку де вона зайшла до сестри ОСОБА_28 , взяла в неї паспорт і на вулиці передала невідомому мужчині.

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_54 (а.с.116-119 т.1), вбачається, що 23 жовтня 2007 року вона з свекрухою ОСОБА_55 перебували по місцю проживання за адресою АДРЕСА_13 . Вона знаходилася на другому поверсі, а свекруха в кімнаті на першому поверсі. Біля 17.30 годин у їх квартиру через вікно заліз невідомий мужчина. До цього вона почула крики свекрухи, спустилася на перший поверх і побачила, що в кімнаті стояла свекруха і кричала на мужчину, який через вікно залазив у кімнату. В нього були порізані руки, він просив викликати міліцію т.я. втік від заручників. Через годину приїхали працівники УБОЗу і він пішов до них.

З показів свідка ОСОБА_56 даних на досудовому слідстві (а.с.134-137 т.1) вбачається, що два місяці до вказаних подій біля озера в районі "Левандівки" вона познайомилась з ОСОБА_57 . Про нього їй було відомо, що він відбував покарання у місцях позбавлення волі, має кличку "Солнишко", проживає із своєю матір`ю в мікрорайоні "Рясне-2". Приблизно 25 жовтня 2007р. року ОСОБА_24 подарував їй мобільний телефон марки ,,Нокія" з відеокамерою в корпусі з чорного та сірого кольору з батареєю та картою пам`яті без скреч-картки. При цьому він показав заставку в телефоні з фотографією невідомої оголеної жінки сказав, що це дружина ОСОБА_58 . Про ОСОБА_59 вона чула від свого знайомого ОСОБА_60 на прізвисько " ОСОБА_61 ", який проживав у Верхоли вдома в особняку в районі "Левандівки". Крім того ОСОБА_62 показав їй файл із записом на телефоні оголеної дружини ОСОБА_63 .

Показами свідка ОСОБА_64 , який суду підтвердив, що 22 жовтня 2007року він перебував вдома разом з братом ОСОБА_65 та сусідом ОСОБА_66 в приміщенні гаражу, який знаходиться по АДРЕСА_6 ремонтували свій автомобіль. До них приїхав ОСОБА_29 , кличка "Солнишко", якого він знав раніше т.я. ремонтував йому автомобіль, та декілька хлопців, які просили звільнити гараж т.я. вони хочуть поговорити. На вулиці стояв автомобіль ОСОБА_29 та ще один автомобіль. Він звільнив гараж, пішов додому переодягатися, коли вийшов їх уже не було.

З оголошених в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_12 (а.с.177-179 т.1) вбачається, що він продав двох кімнатну квартиру та купив однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_14 . Оскільки не міг працювати та не мав за що жити він вирішив продати і цю квартиру. Перед тим як продавати квартиру він домовився із своїм знайомим ОСОБА_67 , який проживає в районі "Левандівки", з яким вони відбували покарання у ВК № 48 у 2003 році, про те, що ОСОБА_68 пропише його до себе і будуть разом проживати. Продавши квартиру, ОСОБА_68 спочатку дозволив йому проживати, але відмовився прописати, а згодом вигнав його. 21.10.2007 року біля магазину по вул. Повітряній, 10 в м. Львові він випадково зустрів свого знайомого ОСОБА_29 на прізвисько " ОСОБА_51 " з яким відбував покарання у 1998 році у Львівському СІЗО. Андрій "Солнишко" запитав чому він такий сумний і він розповів про те, що ОСОБА_69 не виконав своєї обіцянки прописати та поселити в будинку, тепер він не має постійного місця проживання. "Солнишко" ОСОБА_29 також знав ОСОБА_70 тому пообіцяв з ним розібратися. Пізніше від ОСОБА_53 він дізнався, що 22.10.2007 року його викрали "Солнишко" та його спільники, погрожували розправою, вимагали гроші, але ОСОБА_71 вдалося втекти, а "Солнишка" затримали працівники міліції.

Показами свідка ОСОБА_50 , який суду показав, що дійсно в жовтні 2007року він перебував вдома у ОСОБА_72 , в цей час до нього зателефонував ОСОБА_24 та просив організувати зустріч із ОСОБА_73 . Він домовився про зустріч 22.10.2007 року на 14 год. у барі по вул. Повітряній у м.Львові. ОСОБА_68 пішов на зустріч, а він згодом також підійшов до нього і вони сиділи в барі розмовляли. ОСОБА_29 приїхав на машині з декількома хлопцями, вийшли на вулицю, про щось говорили з ОСОБА_74 , потім сіли у автомобілі і поїхали, при цьому забрали і його. В районі вул. Білогорщі, ОСОБА_29 з Верховою зайшли до лісу про щось говорили. Потім ОСОБА_68 сказав поїхати до нього додому забрати документи, які передасть його дружина. На іномарці з водієм вони поїхали до дому до ОСОБА_68 , де його дружина передала документи і вони поїхали на Левандівку.

Як вбачається із заяви в УБОЗ ГУМВС України у Львівській області (а.с.3 т.1) дружина потерпілого ОСОБА_11 - ОСОБА_75 23.10.2007 року повідомила, про те, що невідомі особи вимагають в її чоловіка ОСОБА_11 під погрозою застосування насильства 22 тисячі доларів США.

Як вбачається із заяви потерпілого ОСОБА_11 поданої в УБОЗ ГУМВС України у Львівській області (а.с.12 т.1) потерпілий повідомив, що ОСОБА_24 та особа на прізвисько "бандит", інші особи вимагали в нього гроші, при цьому насильно утримували у квартирі, погрожуючи фізичною розправою.

З протоколу відтворення обстановки і обставин подій з участю потерпілого ОСОБА_76 від 03.11.2007року (а.с.122-133 т.1) вбачається, що потерпілий детально розповів і показав де і як підсудні в групі з іншими особами застосувавши до нього насильство вимагали гроші та документи, детально вказав місця де він зустрівся із підсудним та іншими співучасниками злочину, показав в який гараж по вул. Старознесенській у м. Львові його привезли, та розповів про погрози, які висловлювали ці особи та як відбувалося вимагання грошей.

З протоколу відтворення обстановки і обставин подій з участю потерпілого ОСОБА_11 від 08.11.2007 року (а.с.193-196 т.1) вбачається, що потерпілий розповів і показав, де і як його утримували у заручниках 22 - 23.10.2007 року у будинок АДРЕСА_15 .

З протоколу впізнання по фотографіях від 09.01.2008 року (а.с. 47-49 т.3 ) вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_5 , як одного з учасників скоєння злочину, який разом з ОСОБА_6 22.10.2007 року забрали його із бару в лазню, після чого вивезли в лісовий масив на ОСОБА_77 та побили його. Також ОСОБА_5 охороняв його 22.10.2007 року в квартирі.

З висновку комп`ютерно-технічної експертизи № 4570 від 21.01.2008 р. (а.с.89 т.5) вбачається, що у пам`яті мобільного телефону «Самсунг» вилученому у підсудного ОСОБА_6 є відео файл "Верхула Надя" в форматі 3gp створений 23.10.2007 р. о 19:21.

Таким чином вина підсудного у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії підсудного за ч.2 ст.189 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він по попередній домовленості в групі з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (засуджених за вчинення даного злочину вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2008 року), ОСОБА_8 (засудженим згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2013 року), та іншими особами (матеріали відносно яких виділено у окреме провадження) маючи умисел на заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_9 шляхом вимагання призначивши йому зустріч 16 червня 2007 року о 16 годині біля кафе «Сателіт» по вул. Любінській в м. Львові, погрожуючи фізичною розправою над ним та членами його сім`ї, під виглядом захисту інтересів ОСОБА_10 , яку на їх думку ошукав потерпілий під час продажу квартири, пред`явили йому вимогу передати належне ОСОБА_9 майно, а саме автомобіль "Мітсубісі - Міраж" реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 50 тисяч гривень, квартиру за адресою АДРЕСА_2 вартістю 250 тисяч гривень.

Крім цього, підсудний ОСОБА_5 по попередній домовленості в групі з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , засуджених за вчинення даного злочину вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2008 року, ОСОБА_8 (засудженим згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2013 року) та іншими особами (матеріали відносно яких виділено у окреме провадження), повторно, маючи умисел на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , 22 жовтня 2007 року о 14 год. призначили зустріч потерпілому в приміщенні кафе, що знаходиться на території лазні в по вул. Повітряній в м. Львові, застосувавши фізичну силу в супереч волі потерпілого, вивели його на вулицю, погрожуючи фізичною розправою, під виглядом захисту інтересів ОСОБА_12 , якого ніби - то ошукав потерпілий, пред`явили йому вимогу передати гроші в сумі 22 тисячі доларів США, що згідно офіційного курсу національного банку України становить 111100 гривень, після чого заволоділи його мобільними телефонами «Нокіа-6230І», вартістю 1304 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» з номером НОМЕР_2 вартістю 25 грн, на рахунку якої було 10 грн.; «Нокіа-1110» вартістю 423 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайф» з номером НОМЕР_3 вартістю 10 грн., на рахунку було 25 грн; мобільний телефон "Моторола" який не належав потерпілому і ніякої цінності не представляє.

Крім цього, дії підсудного ОСОБА_5 за ч.1 ст.357 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він в групі з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , засуджених за вчинення даного злочину згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2008 року, ОСОБА_8 (засудженим згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2013 року та іншими особами (матеріали відносно яких виділено у окреме провадження), 16.06.2007року, застосувавши до потерпілого ОСОБА_9 насильство та погрожуючи розправою над ним та членами його сім`ї вимагали передати їм офіційні документи: реєстраційні посвідчення на квартири за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які потерпілому ОСОБА_9 не належали, але правовстановлюючі документи на які він допомагав оформити власникам.

Крім цього, дії підсудного ОСОБА_5 за ч.3 ст.357 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він в групі з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , засуджених за вчинення даного злочину вироком Личаківського районного суду м. Львова від 22.08.2008 року, ОСОБА_8 (засудженим згідно вироку Личаківського районного суду м. Львова від 13 червня 2013 року та іншими особами (матеріали відносно яких виділено у окреме провадження), 22 листопада 2007 року застосувавши фізичну силу та погрожуючи фізичною розправою примусили потерпілого ОСОБА_11 через дружину передати їм офіційні документи і в такий спосіб заволоділи: дорученням на право розпорядження автомобілем ВАЗ-2109; свідоцтвом про реєстрацію даного автомобіля, ідентифікаційним кодом ОСОБА_11 , його паспортом громадянина України.

Призначаючи покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання є наявність у підсудного інвалідності 2 групи та визнання винності і щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного судом не встановлено.

При обранні покарання підсудному ОСОБА_5 суд враховує, що він скоїв декілька тяжких злочинів, раніше не судимий, оскільки судимість погашена у встановленому порядку.

Тому суд переконаний, що його виправленню та перевихованню сприятиме покарання лише в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим, враховуючи те, що участь у скоєному ОСОБА_5 є другорядною, зокрема те, що він не є організатор та активний виконавець скоєного, та що він до потерпілих безпосередньо не застосовував насильство і потерпілі до нього не мають претензій, і те що з часу скоєного минуло 10 років, а також наведені вище пом`якшуючі обставини відповідальності, суд приходить до висновку про те, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому суд вважає, що слід призначити підсудному покарання за ст.189 ч.2 КК України нижче нижчої межі.

Крім цього, суд враховує того, що підсудний перебував у розшуку з січня 2008 року по 17.07.2009 року, а згодом з 15.03.2011 року по 19.12.2016 рік, а тому строки притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.357 та ч.3 ст.357 КК України не сплили.

Окрім того, заява підсудного про застосування до нього амністії за ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» не підлягає до задоволення, оскільки згідно ст. 8 Закону амністія до нього за скоєні злочини не застосовується.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України 1960р., та п.11 розділу ХІ Перехідних Положень Кримінального процесуального кодексу України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст.357 КК України штраф у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить - 680 грн.; за ч.3 ст.357 КК України - у виді 3-х місяців арешту; за ч.2 ст.189, 69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим остаточно обрати покарання ОСОБА_5 у виді 2 (двох) років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання і взяття під варту з 19.12.2016 року.

У відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26 листопада 2015 р., зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19.12.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Зарахувати у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення та час перебування у спеціальному медичному закладі під час проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи за період з 21.06.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Заяву підсудного ОСОБА_5 про застосування до нього ст.6 Закону України «Про амністію в 2014 році» відхилити.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити - тримання під вартою.

На вирок суду можу бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 15 діб: підсудними з часу вручення копії вироку, іншими учасниками з часу проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1