Справа № 302/221/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2018смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого - суддя ОСОБА_1 ,

з участю:

секретар ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник-адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. та мешк. АДРЕСА_1 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, непрацюючий, не одружений, раніше не судимий, утриманців немає,- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

15 січня 2018 року близько 12.20 години, ОСОБА_6 - водій транспортного засобу снігохід марки «BRP BOMBARDIER SKI DOO» 2004 року випуску, іноземної реєстрації із номерним знаком НОМЕР_1 Чеської республіки, рухаючись вверх по гірському схилу в с. Пилипець, Міжгірського району, Закарпатської області у напрямку до вершини гори «Гимба», проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху, діючи самовпевнено та самонадіяно щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальма, допустив наїзд на пішоходів. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 мешканку АДРЕСА_3 .

Згідно висновку експерта №20 від 13.02.2018 року ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, які кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

У відповідності до висновку судової автотехнічної експертизи №58 від 16 лютого 2018 року, водій ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що знаходиться у безпосередньому причинному зв`язку з ДТП, а саме:

2.9. (а) ПДРУ - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

10.1. ПДРУ - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

12.1. ПДРУ - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

1.10. ПДРУ - безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

13.3. ПДРУ - під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Внаслідок цих порушень Правил дорожнього руху ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи №21 від 15.02.2018 року отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому проксимального відділу лівої плечової кістки, хірургічної шейки великого горба зі зміщенням. Садна в ділянці правої щоки.

Ці тілесні ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини кузова снігохода при обставинах ДТП зазначених в постанові і потягли за собою розлад здоров`я більше 21 дня і по цій ознаці кваліфікуються як середньої тяжкості тілесне ушкодження згідно наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Обвинувачений ОСОБА_6 встановлені обставини, які відповідають змісту обвинувального акту визнав повністю, а також повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України. ОСОБА_6 у вчиненому розкаявся, вибачився перед потерпілою ОСОБА_5 , заявив, що відшкодує завдану злочином шкоду. Просить узяти до уваги, що після вчинення злочину намагався добровільно відшкодувати витрати на лікування тілесних ушкоджень, які отримала ОСОБА_5 у зв`язку з хірургічними операціями, зокрема пропонував суму 45 тис. грн., однак потерпіла відмовилась і озвучила загальну суму відшкодування 100 тис. грн., а також необхідністю в майбутньому нести витрати на повторну хірургічну операцію. ОСОБА_6 просить призначити йому покарання у виді сплати штрафу з метою надати можливість заробляти кошти для відшкодування шкоди, завданої злочином.

Потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_5 повністю підтвердили встановлені судом обставини, а також покази обвинуваченого щодо намагання ним частково відшкодувати завдану злочином шкоду (пропозицію сплатити 45 тис. грн.). Потерпілі заявили, що відмовились отримати ці кошти в спосіб, зазначений обвинуваченим, а також тому, що оцінюють розмір матеріальної шкоди в сумі 100 тис грн. Цивільний позов не заявили з наміром скористатись цим правом після набрання вироком законної сили за місцем свого проживання.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, ухвалив про застосування ст. 349 ч.3 КК України, визнавши недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням показів обвинуваченого і потерпілих, а також дослідженням відомостей про особу обвинуваченого.

Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 є винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинив потерпілій ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

За вчинений злочин ОСОБА_6 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання, виходячи з альтернативної санкції, передбаченої ст. 286 ч.1 КК України, суд зважає на таке.

Вчинений злочин характеризується необережною формою вини, згідно з ст. 12 КК України. Цей злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості. Наслідки злочину повністю не усунуті, бо потерпіла ОСОБА_5 продовжує лікування від травми одержаної внаслідок ДТП. Сторони не дійшли згоди щодо розміру і порядку відшкодування шкоди, завданої законом. Натомість потерпілі в кримінальному провадженні цивільний позов не заявили.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, бо саме ця обставина сприяла вчиненю злочину.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає:

- повне і беззастережне визнання ним вини;

- розкаяння у вчиненому.

Суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вперше вчинив злочин, раніше не судився і не вчиняв правопорушень, характеризується з місця проживання тільки позитивно, постійного місця праці немає, заробляє на життя тимчасовими сезонними роботами. Суд також бере до уваги те, що ОСОБА_6 не відмовляється відшкодувати завдану злочином шкоду, особисто і реально виявив ініціативу з цього питання, що підтверджено потерпілими. ОСОБА_6 добровільно сплатив судові витрати у виді вартості кримінальних експертиз, про що пред`явив квитанції.

Отже, обставини справи, наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин позитивність, особи обвинуваченого, його поведінка після вчинення злочину переконують суд у тому, що ОСОБА_6 не є суспільно-небезпечною особою, яка заслуговує покарання у виді ізоляції від суспільства, зокрема реально обмеження волі чи арешту. Натомість виправні роботи не застосовуються, бо ОСОБА_6 не має постійного місця праці.

Суд вважає, що запропонований прокурором і потерпілими вид покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 і ст. 76 КК України також недоцільно обирати з огляду на таке обгрунтування.

ОСОБА_6 заявив, що бажає відшкодувати завдану шкоду потерпілій, однак не має достатньої суми коштів, які вона вимагає чи в майбутньому заявить у цивільно-правовому порядку.

Просить надати можливість заробити кошти і покарати його штрафом у мінімальному розмірі.

Отже, виходячи з положень передбачених ст.ст. 50 ч.2, 65 ч.ч.1 і 2 КК України, суд вважає, що ОСОБА_6 слід покарати, з врахуванням необхідності справедливості, достатності для виправлення і попередження нових злочинів у вигляді штрафу в розмірі двохсот чинних до застосування неподаткованих мінімумів доходів громадян, який передбачений санкцією ст. 286 ч.1 КК України.

Додаткове альтернативне покарання, яке передбачено цією нормою кримінального злочину у виді позбавлення права керування транспортним засобом не застосовується, бо ОСОБА_6 не має посвідчення водія.

Цивільного позову не заявлено, судових витрат до стягнення не має.

Речові докази:

- снігохід, яким вчинено злочин, слід вважати повернутим власнику за належністю, органом досудового слідства;

- відеозапис ДТП слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався, клопотання про його застосування не заявлено і підстав для цього не має, бо обвинувачений належно виконував процесуальні обов`язки

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 чинних до застосування неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 3400 (три тис. чотириста грн.).

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом 30 днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, згідно з ст. 349 ч.3 КПК України, не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку його оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя: ОСОБА_1