АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0009137 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року обвинувальний акту кримінальному провадженні за № 0009137 від 22.08.2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - повернуто прокурору.

Продовжено запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою до 27.11.2017 року з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 128000 грн.

Рішення суду обґрунтоване тим, що всупереч вимог кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України містить істотні суперечності.

Суд дійшов висновку, що при викладенні фактичних обставин справи і формулюванні обвинувачення допущено істотні суперечності з правовою кваліфікацією дій обвинуваченої.

Всупереч ч. 1 ст. 91 КПК України в обвинувальному акті відсутні будь-які дані щодо місця придбання речовини або дані щодо неможливості встановлення досудовим розслідуванням такого місця.

Крім того, в обвинувальному акті відсутня інформація щодо точної адреси місця вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (в даному випадку припинення злочину), або посилання на те, що встановити таку адресу за наслідками проведення досудового розслідування не виявилось за можливе. У зв`язку з вказаним порушенням суд позбавлений можливості зробити висновок про підсудність цього кримінального провадження саме Дарницькому районному суду м. Києва, враховуючи те, що порушення правил підсудності відповідно до н. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 338 КПК України прокурор з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, проте вказана зміна обвинувачення не допустима в разі допущення неточностей та описок.

Наведені суперечності позбавляють суд можливості роз`яснити обвинуваченій суть обвинувачення на підставі ч. 1 ст. 348 КПК України.

Крім того, відповідно до ст. 337 КПК України, суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також, не вправі за власною ініціативою в будь-якій спосіб поставити питання про таку зміну обвинувачення. Недодержання судом зазначених вимог кримінально-процесуального закону, є порушенням права на захист.

Також, кримінальний процесуальний закон не містить положення про обов`язок суду чекати, коли прокурор скористується своїм правом на зміну обвинувачення в суді, а також і права суду пропонувати або примушувати прокурора змінити обвинувачення, оскільки функцією суду є лише розгляд справи, під час чого він лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків.

Крім того суд вважає, що саме у підготовчому судовому засіданні досліджується питання дотримання прокурором вимог щодо форми та змісту обвинувального акта, передбаченим не тільки положеннями ст. 291 КПК України, а і всім іншим вимогам Кримінального процесуального кодексу України, як про це зазначено у п. 3 ч. 3 ст. 314 цього кодексу.

З огляду на викладене суд вважає, що допущене порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту унеможливлює призначення судового розгляду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу про направлення обвинувального акту до Дарницького районного суду м. Києва для проведення підготовчого судового засідання.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України відповідно до вимог ст. 291 КПК України складено, затверджено та підписано уповноваженими кримінальним процесуальним законом особами, до обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки підозрюваних, захисників про отримання ними копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування; обвинувальний акт містить відомості, визначені п. п. 1- 9 ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема, в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Посилання суду першої інстанції на ту обставину, що в обвинувальному акті не конкретизовано, які дії обвинуваченого ОСОБА_8 органи досудового розслідування кваліфікують за ч. 2 ст. 307 КК України вважаю безпідставним, оскільки вони суперечать змісту обвинувального акту, в якому зазначено, які саме дії ОСОБА_8 вчинила, виходячи з тих фактичних обставин, які вважав встановленими прокурор.

До того ж, такі висновки суду не узгоджуються із вимогами кримінального процесуального закону, відповідно до яких під час підготовчого судового засідання, ще до призначення розгляду по суті, суд не вправі оцінювати ті обставини, які наведені в обвинувальному акті.

Суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні вдався до оцінки доказів, обґрунтованості кваліфікації діянь обвинувачених, чим порушив вимоги ст. 314 КПК України, тобто суд вийшов за межі ст. 314 КПК України, оскільки повинен був лише визначитись, чи відповідає обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України, не вдаючись до аналізу правильності та зрозумілості викладення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Крім того, в розумінні п. З ч. З ст. 314 КПК України, невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст. 109 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Також, суд першої інстанції вказує на той факт, що у підготовчому судовому засіданні було з`ясовано, що обвинувальний акт вручався слідчим, який проводив досудове розслідування, що є порушенням вимог ст. 293 КПК України.

Посилання суду на факт вручення обвинувального акту слідчим, який проводив досудове розслідування даного кримінального провадження підтверджується лише зі слів обвинуваченої ОСОБА_8 в судовому засіданні та не підтверджувався жодними доказами.

В свою чергу, до обвинувального акту, окрім реєстру матеріалів досудового розслідування долучені розписки обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на ім`я прокурора у кримінальному провадженні, що підтверджує факт вручення обвинувального акту прокурором, однак вказані відомості залишені поза увагою суду.

Отже вважати, що при складанні обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України, істотно порушено вимоги КПК України, як про це зазначено в ухвалі суду першої інстанції, немає підстав.

Замість перевірки дотримання слідчим та прокурором вимог ст. 291 КПК України при складанні, затвердженні та підписанні обвинувального акту та додатків до нього, суд першої інстанції вдався до оцінки фактичних обставин кримінальних правопорушень, та до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні і не можуть бути підставами для повернення обвинувального акта прокурору.

Доводи, які наводить суд в ухвалі, не визначені законодавством, як істотні порушення процесуального закону, а тому у суду не було законних підстав для повернення прокурору обвинувального акту, що свідчить про недотримання вимог ст. 314 КПК України.

Враховуючи сукупність наведених фактів істотного порушення норм кримінального процесуального законодавства та враховуючи положення п. З ч. 1 ст. 409 КПК України є достатні підстави вважати, що вищевказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції з наступних підстав.

Як передбачено п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

У відповідності з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України не дотримався вимог КПК України і ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, повернувши обвинувальний акт прокурору з мотивів і підстав, не передбачених кримінальним процесуальним законом.

Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України та містить, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з положеннями закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 110, ст. 291 КПК України.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307 КК України вимогам ст. 291 КПК України є безпідставним та належним чином не вмотивованим.

Крім того, суд вийшов за межі повноважень при підготовчому судовому засіданні, в порушення вимог ст. 314 КПК України вдався до оцінки доказів та суті пред`явленого обвинувачення та порушення права на захист, які підлягають дослідженню та перевірці під час судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, відсутні передбачені законом підстави, що перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами кримінального провадження, і підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності зі ст. 331 КПК України, враховуючи що продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 30 днів, так як інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків та запобігти спробам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 -задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 вересня 2017 року у кримінальному провадженні № 0009137 щодо ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 307 КК України, якою обвинувальний акт повернуто прокурору, скасувати.

Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції.

В порядку ст. 331 КПК України продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 30 днів, до 22 грудня 2017 року включно.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3