Ухвала
іменем україни
22 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2016 року.

Вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року, залишеним ухвалою апеляційного суду без зміни,
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Гути Богодухівського району Харківської області, громадянина України, проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено:
- за ч. 4 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;
- за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна;
- за ч. 2 ст. 146 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Відповідно до ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України

ОСОБА_5 звільнено від призначеного за ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК України покарання у зв`язку зі спливом строків давності.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно

ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, встановлених судом і детально викладених у вироку, діючи за попередньою змовою, з корисливих спонукань, з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, зловживаючи довірою братів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , заволоділи їхнім майном трикімнатною квартирою

АДРЕСА_2 , де останні проживали і були зареєстровані, і ці дії були поєднані з незаконним позбавленням волі ОСОБА_7 , та незаконним заволодінням паспортом останнього.
Зокрема, суд встановив, що особа, матеріали щодо якої виділені

в окреме провадження, поінформував ОСОБА_5 про свої злочинні наміри і запропонував останньому взяти участь в реалізації заволодіння квартирою братів ОСОБА_9 , на що ОСОБА_5 дав свою згоду.
Для досягнення наміру, бажаючи увійти в довіру до потерпілих, ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, познайомилися з братами ОСОБА_9 , і, користуючись тим, що потерпілі малозабезпечені громадяни, стали періодично приїжджати в гості до потерпілих в квартиру АДРЕСА_2 , пригощаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спиртними напоями, продуктами харчування. Увійшовши в довіру до потерпілих, вони вели розмови про розмін їхньої трикімнатної квартири, обіцяли допомогти в розселенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в дві ізольовані однокімнатні квартири, а також обіцяли працевлаштувати братів. Втім наміру виконати свої обіцянки з працевлаштування і розселенню вони не мали. Зловживаючи довірою ОСОБА_8 , шляхом умовлянь і неправдивих обіцянок в тому, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зможуть жити окремо один від одного в ізольованих квартирах, ОСОБА_5 і особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, отримали 24 жовтня 2006 року від ОСОБА_8 нотаріально завірене доручення на ім`я особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, згідно з яким ОСОБА_8 уповноважував особу, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, бути його представником в уповноваженому органі з питань приватизації на його ім`я квартири АДРЕСА_2 , в нотаріальній конторі з питань відчуження вищевказаної квартири на умовах, які будуть визначатися їм самостійно, представляти його інтереси в усіх взаєминах з усіма без винятку установами та органами з питань, пов`язаних з укладенням та належним оформленням договору купівлі - продажу, зняття його з реєстраційного обліку з вищевказаної квартири, обліку в районному військкоматі, а також купити на його ім`я житловий будинок або частину житлового будинку в Харківській області за ціною і на умовах йому відомих, зареєструвати за ним право власності на куплене нерухоме майно, а також зареєструвати за новим місцем проживання.

ОСОБА_7 , сумніваючись в доброчесності намірів ОСОБА_5 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, відмовився від пропозиції останніх розміняти трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , в якій він проживав і був прописаний разом зі своїм братом ОСОБА_8 , на дві однокімнатні квартири.

ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, реалізуючи умисел по незаконному заволодінню вищевказаною квартирою, шляхом зловживання довірою потерпілих, з огляду на той факт, що ОСОБА_7 не погоджувався на розмін квартири, вирішили незаконно вимагати у нього вчинити дії майнового характеру, а саме: знятися з реєстрації місця проживання ( АДРЕСА_3 ) з метою усунення перешкод для подальшої приватизації квартири тільки на ім`я ОСОБА_8 та заволодіння, згодом, шахрайським шляхом зазначеною квартирою. В результаті чого, ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, 25 листопада 2006 року, приблизно о 04 год. ранку, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб,з корисливих мотивів, з метою не допустити можливості ОСОБА_7 перешкодити реалізувати їхній умисел на заволодіння квартирою, маючи на руках вищевказану довіреність від ОСОБА_8 , під вигаданим приводом запропонували ОСОБА_7 проїхатися з ними на автомобілі по місту, ще раз поговорити про розмін квартири. ОСОБА_7 сів в автомобіль ВАЗ 21011 д.н. НОМЕР_1 , після чого цього ж дня, точний час в ході судового слідства не встановлено, був доставлений в гараж № НОМЕР_2 , розташований в гаражному кооперативі «Авіатор» за адресою: м. Харків, вул. Роганська, 121-а.

Далі особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, під вигаданим приводом заправити автомобіль бензином попросив ОСОБА_7 спуститися в підвал даного гаража разом з ОСОБА_5 , щоб допомогти подати йому каністру з бензином. ОСОБА_7 , не підозрюючи про злочинний умисел ОСОБА_5 та особи, стосовно якого матеріали виділені в окреме провадження, добровільно спустився в підвал вищевказаного гаража разом з ОСОБА_5 . Слідом за ними спустилася особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, і повідомив ОСОБА_7 , що він буде примусово знаходитись в підвалі гаража до тих пір, поки не погодитися на обмін квартири.
У підвалі гаража ОСОБА_7 утримували поза його волею до 12 грудня 2006 року, застосовуючи до нього фізичне насильство у вигляді нанесення ударів кулаками по тулубу і загрози подальшого застосування насильства і фізичною розправою, які він сприймав як реальні. При цьому особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, і ОСОБА_5 відібрали у ОСОБА_7 мобільний телефон, чим позбавили його можливості повідомити в правоохоронні органи про спонукання до вчинення дій майнового характеру і незаконному утриманні в вищевказаному гаражі. Тим самим ОСОБА_7 був змушений проти своєї волі перебувати в вищевказаному приміщенні - підвалі гаража, в умовах незаконної ізоляції протягом тривалого часу, не маючи можливості покинути гараж, будучи вимушеним спати на дерев`яних піддонах, харчуватися їжею, яку на свій розсуд давали йому ОСОБА_5 , і особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, справляти природні потреби безпосередньо в підвалі гаража, при цьому не маючи можливості повідомити в правоохоронні органи про неправомірні діях щодо себе.
Внаслідок незаконного позбавлення волі ОСОБА_7 були порушені його конституційні права на свободу і особисту недоторканність, на свободу пересування і вільний вибір місця проживання. Протягом всього часу перебування ОСОБА_7 в підвалі гаража, разом з ним по черзі перебували ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в готельне виробництво, з метою не допустити втечу ОСОБА_7 із зазначеного приміщення.
Крім того, у ОСОБА_5 і особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виник умисел на заволодіння паспортом ОСОБА_7 , реалізуючи який 06 грудня 2006 року, точний час в ході судового слідства не встановлено, переслідуючи корисливу мету заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , використовуючи паспорт ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , перебуваючи в салоні автомобіля, припаркованого біля будівлі ВГІРФО Фрунзенського РВ ГУМВС України в Харківській області розташованого за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, 17, дістав із внутрішньої кишені куртки ОСОБА_7 його паспорт, проти волі потерпілого, який був пригнічений внаслідок раніше скоєних злочинних дій ОСОБА_5 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, тим самим відкрито заволодів паспортом, після чого передав його особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, з метою подальшого використання паспорта ОСОБА_7 для зняття з реєстраційного обліку і згодом незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_2 .
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу по незаконному заволодінню квартирою, де проживали і були зареєстровані брати ОСОБА_9 , ОСОБА_5 і особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, 07 грудня 2006 року, точного часу в ході судового слідства не встановлено, вивели ОСОБА_7 з гаража № НОМЕР_2 , розташованого в гаражному кооперативі «Авіатор» (м. Харків, вул. Роганська, 121а)

і, насильно посадивши в автомобіль,доставили до будівлі ВГІРФО Фрунзенського РВ ГУМВС України в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій, 17, де примусили ОСОБА_7 поставити підпис в заяві для зняття його з реєстрації місця проживання. Надалі ця заява була передана особам, уповноваженим вирішувати державні питання реєстрації місця проживання громадян, і зроблено відмітку в паспорті ОСОБА_7 про зняття його з місця реєстрації.
Знявши ОСОБА_7 з реєстрації з місця проживання, ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, оформили приватизаційні документи на квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_8 і 08 грудня 2006 року одержали свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_8 , якому на той момент не було відомо про злочинні дії ОСОБА_5 та особи, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, щодо ОСОБА_7 .
В результаті злочинних дій особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, і ОСОБА_5 з вимагання ОСОБА_7 у вчиненні дій майнового характеру: знятися з реєстрації місця проживання та тим самим передачі права на приватизацію вищевказаної квартири ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_7 було завдано матеріальної шкоди на суму 203 000 грн., згідно висновку товарознавчої експертизи від 08 лютого 2007 року.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на шахрайське заволодіння чужим майном групою осіб, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи від імені останнього, на підставі довіреності від 24 жовтня 2006 року, уклали договір купівлі - продажу, згідно якого особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження, від імені ОСОБА_8 продав ОСОБА_5 вищевказану квартиру АДРЕСА_2 . Тобто ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, не прагнули надалі виконувати взяті на себе зобов`язання про покупку двох однокімнатних квартир для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а незаконно заволоділи майном ОСОБА_8 , який, будучи введеним в оману, думав, що дана угода відбувається в його інтересах, позбавили можливості розпоряджатися цим майном.

Після чого, ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені

в окреме провадження, розпорядилися зазначеною квартирою на свій розсуд, продавши її 12 грудня 2006 року ОСОБА_10 .
Незаконними діями ОСОБА_5 та особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди на суму 203 000 грн., згідно висновку товарознавчої експертизи

від 08 лютого 2007 року.
12 грудня 2006 року приблизно о 15 годині ОСОБА_5 залишив ОСОБА_7 в гаражі № НОМЕР_2 , розташованого в гаражному кооперативі «Авіатор» за адресою: м. Харків, вул. Роганська, 121-а без нагляду, а останній, скориставшись тим, що залишився в гаражі один, поставив дерев`яні піддони на бік, дотягнувся до виходу з підвалу, зрушив дошки, залізо і автомобільне колесо, якими був накритий вихід, зламав монтуванням замок на воротах гаража і вибрався на вулицю. Потерпілий ОСОБА_7 був незаконно позбавлений волі протягом тривалого часу, а саме: 18 днів.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить змінити постановлені щодо її підзахисного ОСОБА_5 судові рішення, та призначити остаточне покарання не пов`язане із позбавленням волі із застосуванням ст. 69 та ст. 75 КК України. Вказує, що апеляційний суд всупереч вимогам ст. 347 та ст. 366 КПК належним чином не розглянув апеляційну скаргу, не дослідив повторно обставин, досліджених судом першої інстанції та безпідставно не задовольнив клопотання щодо застосування ст. 69 та ст. 75 КК України відносно засудженого за ч. 4 ст. 189 КК України, ч.4 ст. 190 КК України ОСОБА_11 , враховуючи винесення судом першої інстанції несправедливого, з порушенням п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції Європейського суду про захист прав людини та основоположних свобод вироку в частині дотримання розумних строків судового розгляду справ.

Заслухавши доповідача, доводи захисника на підтримку поданої останнім касаційної скарги з підстав, викладених у ній, заперечення прокурора, який вважав постановлені стосовно ОСОБА_11 судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_11

у вчиненні злочинів, за які його засуджено, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК України у касаційній скарзі не оспорюється, а тому у касаційному порядку не переглядаються.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених

ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують

і обтяжують покарання.

При призначенні ОСОБА_11 покарання судом враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, два з яких віднесено кримінальним законом до особливо тяжких злочинів, дані про особу винного, у тому числі й ті, на які посилається захисник у касаційній скарзі, обставини, що пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітніх дітей, відсутність обтяжуючих обставин.

Покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190 КК України і підстав для його пом`якшення, в тому числі і шляхом застосування ст. 69 КК України, немає.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи захисника щодо неврахування судом усіх обставин справи при призначенні покарання є необґрунтованими, оскільки оскаржуваний вирок у цій частині є належним чином умотивованим та був предметом перевірки апеляційним судом.

Апеляційний суд ретельно перевірив доводи апеляцій захисника, які аналогічні його касаційній скарзі, і залишив вирок суду щодо ОСОБА_11 без зміни, навівши відповідне та повне обґрунтування.
Ухвала відповідає вимогам ст. 377 КПК України (1960 року).
Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції повно та всебічно розглянути справу і постановити законні та обґрунтовані рішення, по справі не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року, пунктів 11, 15 розділу ХІ, «Перехідних положень» Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 без зміни.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і скарженню не підлягає.
С у д д і

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3