Справа № 698/38/15-к
Провадження № 1-кп/698/4/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2017 р.смт. Катеринопіль

Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі в приміщення Катеринопільського районного суду Черкаської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 16.01.2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

- 03.03.2006 року Катеринопільським районним судом Черкаської області по ст.ст. 121 ч.2, 152 ч.1, 153 ч.1, 70 КК України до 10 (десяти) років позбавлення волі. Згідно постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.03.2013 року, на підставі ст.81 КК України, звільнений 29.03.2013 року умовно-достроково не відбувши термін покарання 2 роки 1 місяць 14 днів,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 будучи раніше судимим маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та в період відбування покарання повторно вчинив новий умисний злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, при наступних обставинах.

ОСОБА_5 16.01.2014 року близько 01 години 00 хвилин повторно, умисно з метою зґвалтування ОСОБА_4 прибув до належного їй будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де розбив шибку у вікні даного житлового будинку і через отвір який утворився, проник у середину будинку. Після чого умисно, з метою задоволення своєї пристрасті, застосовуючи погрози фізичного насильства схопив ОСОБА_4 за руки та утримував її й таким чином подолавши опір потерпілої, змусив останню пройти до спальної кімнати будинку та лягти на ліжко, де зняв з нею нижню білизну після чого всупереч її волі, вчинив насильницькі статеві зносини з останньою в природній формі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 152 КК України не визнав та просив постановити щодо нього виправдувальний вирок. При цьому показав, що дійсно в денну пору 15.01.2014 року неподалік будинку де він проживає зустрів ОСОБА_4 , яка йшла по вулиці при цій зустрічі він був разом зі своїм товаришем ОСОБА_7 , який озираючись в сторону ОСОБА_4 , сказав йому з іронією, що подивись іде твоя чи то наречена чи то королева. Він зрозумів, що ОСОБА_7 , просто глузує з нього, оскільки в 2006 році він був засуджений за зґвалтування останньої в 2004 році та в подальшому відбував покарання. Обвинувачений стверджує, що дане глузування товариша його не заділо. Того дня він вирішив їхати в м. Київ для участі в акціях на ОСОБА_8 так як він був в серед учасників самооборони Майдану. З метою попередити про це близьких людей прибув до будинку своєї матері ОСОБА_9 , однак нічого їй не зміг сказати, оскільки вона перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння, а тому він залишив їй продукти та покинув її будинковолодіння. Того дня, перебуваючи в своєму будинку, до нього прибув ОСОБА_7 , який перебував в стані сп`яніння і далі продовжував пити пиво, а далі запропонував йому поїхати на таксі в гостини до його матері в с. Вільхівець і дану пропозицію свого товариша ОСОБА_7 , він прийняв. Перед тим як їхати він замкнув хату, а ключі поклав під коврик біля вхідних дверей виходячи з того що ключами інколи користувалася його мати при цьому ОСОБА_7 бачив куди він поклав ключі. Покинувши будинковолодіння вони близько 21 год. 00 хв., поїхали на таксі в с. Вільхівець. Перебуваючи в гостинах у своєї матері ОСОБА_7 , продовжував вживати алкогольні напої, а він не вживав так як не вживає алкоголь з 2008 року. В подальшому на автомобілі таксі вони з ОСОБА_7 , близько 23 год. 00 хв., приїхали в с Петраківка та потім перебували разом в будинку ОСОБА_7 , близько 30 хвилин, а так як останній був сильно п`яний і фактично засинав то він покинув його будинок і пішов з двору, а далі по мобільному телефону викликав таксі та попрохав таксиста прибути на центральну дорогу. Від будинку ОСОБА_7 він пішки ішов близько 20 хвилин та прибувши до місця куди він викликав таксі ще чекав його прибуття близько 20 хвилин. Після прибуття автомобіля таксі він попрохав таксиста відвести його в с. Лисича Балка при цьому останнього не повідомляв що буде необхідність їхати цієї ночі в м. Звенигородка. По приїзду в с. Лисича Балка він прибув до ОСОБА_10 , з якою раніше проживав, та запропонував їй поговорити на що вона погодилась і вони приїхали до магазину в якому були наявні столики для відвідувачів. Розмова не склалася з причин того що ОСОБА_10 була напідпитку і саме в цей час зателефонував ОСОБА_7 , який повідомив, що його розшукують працівники міліції, але не розповів в зв`язку з чим, однак дане повідомлення він розцінив як жарт та не звернув на нього увагу. І в подальшому не знав в чому його підозрюють, а вже дізнався під час вручення йому підозри. Після невдалої розмови з ОСОБА_10 він близько 04 год. 00 хв., викликав того ж таксиста і з ним поїхав в м. Звенигородка звідки автобусом дістався м. Києва і прибув на Майдан Незалежності де був серед учасників самооборони. На другий день він зателефонував матері, але вона була в стані алкогольного сп`яніння тому він зателефонував ОСОБА_11 та попрохав її доглянути за його господарством.

Обвинувачений ОСОБА_5 , показав суду що від будинку ОСОБА_7 до будинку ОСОБА_4 , відстань близько 1 кілометра, але категорично стверджував, що того дня до її подвір`я та будинку не заходив та вважає, що остання все це інсценувала з метою помсти йому за вчинені ним щодо неї попередніх злочинів виходячи з того що ОСОБА_4 вважала що він мало відбув покарання за попереднім вироком в зв`язку з чим вона його присліджувала та ходила біля його двору та за ним в магазин провокуючи на неправомірні дії. Також він підтримує думку свого захисника, що ключі від його будинку, які були виявлені та вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 , в ході огляду місця події, могла принести і сама ОСОБА_4 виходячи з того, що він залишив ці ключі 15.01.2014 року, перед виїздом з ОСОБА_7 до с. Вільхівець близько 21 год. 00 хв., під ковбиком, біля входу до свого будинку, з метою того щоб його мати ОСОБА_9 мала можливість доглянути за наявним у нього господарством.

Незважаючи на не визнання своєї вини в інкримінованому обвинуваченні обвинуваченим ОСОБА_5 його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 152 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду з наданням їм правової оцінки, а саме:

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що в ніч з 15 на 16 січня 2014 року перебувала у власному будинку, який розташований в с.Петраківка, Катеринопільського району, Черкаської області. Точного часу вона не пам`ятає, оскільки у неї відсутній годинник, вона почула звук розбитого скла, а тому вибігла на цей звук і помітила біля вікна ОСОБА_5 , який стояв біля вікна і сміявся. На що вона повернулася до іншої кімнати та взявши сокиру вийшла до ОСОБА_5 , та почала нею махати на що той відбивався руками, при цьому рукава на його полосатій футболці були підкоченими та він був одягнений у спортивні штани. На якийсь час вона пішла в сіни чим скористався ОСОБА_5 і через отвір у вікні проник в середину будинку та схопив її за руки після чого утримуючи повів у спальню кімнату. Він погрожуючи їй фізичною розправою почав їй давати накази, а вона будучи шокованою, від такого нападу, маючи в пам`яті негативні наслідки попереднього нападу на неї та подальшого її побиття та зґвалтування ОСОБА_5 перебувала в стані стресу, а відтак не маючи можливості чинити йому опір, оскільки він схопивши її міцно утримував за руки, підкорилася його вимогам. Разом з тим вона зробила спробу зупинити обвинуваченого, стала сильно кричала і пояснювати ОСОБА_5 , що недавно прибула з лікарні однак той не реагував, а навпаки завалив її на ліжко та наказавши покласти йому ноги на плечі вступив з нею поза її волею в статевий зв`язок у природній формі. Після чого встав і увів їх у піхву невідомий предмет від чого вона відчула сильну біль. Далі ОСОБА_5 допитувався у неї навіщо в суді, коли його судили за її зґвалтування, вона просила для нього довічне позбавлення волі на що вона запропонувала йому наявні в неї кошти в сумі 800 грн., та попрохала його взамін покинути її помешкання. На таку пропозицію ОСОБА_5 погодився та взявши кошти в сумі 800 грн., які були купюрами по 200 грн., покинув будинок. Потерпіла пояснила що ОСОБА_5 в загалом перебував в її будинку близько 30 хвилин, а коли він покинув будинок вона була закривавлена, від отриманих тілесних ушкоджень у неї все тіло боліло. Далі вона з трудом десь через 10 хвилин добралась до найближчого будинку сусіда ОСОБА_12 та просила його відчинити двері на що той відмовив, а тому вона була змушена піти до будинку сусіда ОСОБА_13 на що витратила близько 15 хв., який і викликав по телефону працівників міліції. Потерпіла вважає, що даний злочин обвинувачений вчинив частково із помсти за те що він відбував реально покарання за її попереднє зґвалтування.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який показав, що ОСОБА_4 до нього відноситься неприязно і вночі 16.01.2014 року до його будинковолодіння не приходила. Разом з тим йому стало відомо від жителів села Петраківка, що тієї ночі ОСОБА_4 зґвалтував ОСОБА_5 після чого зник з села.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка показала, що її сусідкою є ОСОБА_4 , яка прибула на її думку десь близько 21 год. 00 хв., 15.01.2014 року до їх домоволодіння та будучи схвильованою попрохала викликати міліцію при цьому повідомила, що з нею сталося те саме і її знову зґвалтував ОСОБА_5 . ЇЇ чоловік ОСОБА_13 зателефонував до міліції та повідомив ті обставини, які йому повідомила ОСОБА_4 а далі передав їй мобільний телефон і вона просила працівників міліції прибути посилаючись на тещо її знову зґвалтував ОСОБА_5 , який проник у її будинок.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав, що являється сільським головою с. Петраківка, Катеринопільського району і відомо, що раніше ОСОБА_5 зґвалтував ОСОБА_4 , за що відбував реальне покарання після відбування покарання проживав у вищезазначеному селі. Йому, як сільському голові, від жителів села надходили повідомлення, що ОСОБА_4 , часто ходить неподалік домоволодіння де після прибуття в село жив ОСОБА_5 . При цьому 16.01.2014 року він був запрошений працівниками міліції до будинковолодіння ОСОБА_4 , яка в його присутності розповідала та показала працівникам міліції яким чином в її будинок через отвір, що утворився у вікні, після розбиття в ньому скла, в хату проник ОСОБА_5 та розповідала яким чином останній її зґвалтував.

Свідок показав, що перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_4 та в середині будинку він бачив сліди крові, які були наявними на землі з якої було експертом зроблено зняття та були такі сліди крові в спальній кімнаті на підлозі та ліжку. Також свідок показав суду, що саме в його присутності, на підвіконнику розбитого вікна, було виявлено ключі від замків в кількості 4 штук, а далі прибувши з працівниками міліції до домоволодіння де проживав ОСОБА_5 , в присутності його матері, працівники міліції спробували відчинити замки в даному будинку та спорудах і ці ключі підійшли до даних замків.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , який будучи допитаним в судовому засіданні показав, що надає послуги таксі і пам`ятає, як 15.01.2014 року він відвозив з с. Петраківка в с. Вільхівець ОСОБА_5 , який був одягнений в спортивний костюм темного кольору та його товариша і привіз їх в дане село близько 23 год. 00 хв., а далі повіз назад в с. Петраківка і прибув з цими пасажирами туди близько 00 год. 10 хв.,16.01.2014 року після чого поїхав в смт. Катеринопіль однак доїхати не встиг, оскільки вже через близько через 30 хв., знову отримав по телефону виклик від ОСОБА_5 , який просив знову прибути в с. Петраківка на що він погодився та близько 1 год. 00 хв., чи значно пізніше, точного часу він не пам`ятає, прибув в с. Петраківка де ОСОБА_5 попрохав завести його в с. Лисичу Балку, де до них в авто підсіла дівчина і вони поїхали до магазину, а далі ця пара придбала пиво і він їх відвіз до будинку цієї дівчини, а сам поїхав в смт. Катеринопіль. Після чого близько 4 год.00 хв. до нього в черговий раз зателефонував ОСОБА_5 і попросив прибути за ним в с. Лисича Балка та відвести його в м. Звенигородка на що він погодився на доставив цього пасажира в м. Звенигородка.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_5 , про те що після відбування покарання її син проживав окремо мав власне господарство при цьому ключі від хати та господарських споруд були лише в нього і запасних ключів не було, а коли кудись від`їжджав то заносив їх до неї, однак чомусь ні 15 січня 2014 року у неї він їх не залишив хоча і заходив того дня до неї близько 20 год. 00 хв., а також не висловлював намірів поїхати з села хоча раніше завжди це робив, оскільки він мав у господарстві живність за якою у його відсутність вона доглядала. В подальшому працівниками міліції дані ключі були вилучені за місцем проживання потерпілої ОСОБА_4 , але як вони туди попали їй невідомо, однак що це ті самі ключі вона не сумнівається так як вона була присутня при їх вилучені у будинку ОСОБА_4 , а також був сільський голова ОСОБА_15 та землевпорядник і далі разом з працівниками міліції вони прибули до будинковолодіння, де проживав її син і ці ключі підійшли до всіх замків даного домоволодіння. Свідок стверджує, що ОСОБА_4 свідомо провокувала її сина на вчинення неправомірних дій, що заключалося в тому що вона часто ходила неподалік будинку, де проживав ОСОБА_5 також свідок показала, що після виїзду з села вона зв`язалася з сином по телефону і той повідомив, що перебув на Майдані Незалежності в м. Києві де його побили і він перебуває в госпіталі, а також пояснив, що був змушений втікати із села бо злякався.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , який показав суду що він 15.01.2014 року прибув близько 18 год. 00 хв., до будинку ОСОБА_5 , а далі вирішили поїхати в гостини до його матері в с.Вільхівець. При цьому вийшли з будинку і пішли в напрямку центра села та зустріли по дорозі ОСОБА_4 . Так як йому було відомо, що ОСОБА_5 , відбував покарання в місцях позбавлення волі за зґвалтування останньої, тому вирішив над ним пошуткувати та звернувся до нього та сказав, звертаючи увагу на ОСОБА_4 , що вона ОСОБА_5 наречена, але той на це відреагував спокійно. Далі вони на таксі їздили в с. Вільхівець та на таксі та потім повернулися в с. Петраківка і це на його думку було близько 22 год. 30 хв. Після прибуття до його двору, через нетривалий час ОСОБА_5 покинув його двір і більше він його не бачив. На другий день від своєї тещі він дізнався, що міліція шукає його та ОСОБА_5 , тому він саме 16.01.2014 року в період з 08 год.00 до 09 год. 00. зателефонував до ОСОБА_5 та повідомив, що їх розшукують, а також лише вранці дізнався в магазині від жителів с. Петраківка, що тієї ночі була зґвалтована ОСОБА_4 .

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка показав суду що вона в липні 2013 року проживала з ОСОБА_5 і неодноразово мали місце випадки коли вони з ОСОБА_5 перебували в громадських місцях і на них сиділа і дивилась ОСОБА_4 . В подальшому вони перестали проживати разом і не бачились тривалий час і вона проживала в с. Лисича Балка, а тому їй було незрозуміло чому до неї додому в ніч на 16.01.2014 року, точного часу вона не пам`ятає, на автомобілі таксі приїхав ОСОБА_5 , який був одягнутий в чорну спортивну куртку та в спортивні штани та запропонував поговорити та попити пива. Далі вони на таксі поїхали в магазин де придбали пиво та повернулися до її двору де вона пила пиво, але він не пив бо і так був вже випившив. В якийсь момент їх розмови йому хтось зателефонував та повідомив що його шукає міліція, а далі був другий дзвінок і зі слів ОСОБА_5 , то другий дзвінок був від ОСОБА_7 , який повідомив, що ОСОБА_5 розшукає міліція і коли вона поцікавилася за що то ОСОБА_5 відповів, що нібито за те що він вдарив ОСОБА_7 в обличчя за те що той продає горілку його матері. В подальшому ОСОБА_5 покинув с. Лисича Балка на автомобілі таксі, а в лютому 2014 року він їй зателефонував і повідомив, що перебуває в м. Києві на Майдан Незалежності і що звинувачення його у зґвалтуванні ОСОБА_4 повністю безпідставні.

Крім того, вина ОСОБА_5 підтверджується письмовими доказами, а саме:

- фактичними даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 16.01.2014 року, із якого слідує, що працівниками міліції в присутності понятих було оглянуто територію домоволодіння, що належить ОСОБА_4 , яка заявила попередньо про її зґвалтування ОСОБА_5 , в ніч з 15.01.2014 року на 16.01.2014 року, в ході якого було виявлено та зафіксовано пошкодження скла у вікні будинку та виявлено та вилучено з підвіконня розбитого вікна чотири металеві ключі. Також були виявлені на землі, підлозі на ліжку виявлені сліди бурого кольору зовні схожі на кров. (а.с. 14-40 т.2)

- фактичними даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 16.01.2014 року за участю експерта ОСОБА_17 , в присутності понятих, в ході якого чотири ключі, які були виявлені під час огляду місця події від 16.01.2014 року в будинку потерпілої ОСОБА_4 на підвіконні розбитого вікна, повністю підійшли і відмикали замок як будинку та і інших споруд будинку в АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_5 (а.с.41-63 т.2)

- фактичними даними, що містяться у висновку експерта № 15 від 04.02.2014 року, із якого слідує, що у ОСОБА_4 , виявлені тілесні ушкодження у вигляді трьох синців передньої поверхні середини третини правого стегна, які могли утворитися внаслідок дії яких-небудь тупих предметів. А також двох тріщин слизової оболонки задньої стіни піхви, які могли утворитися внаслідок дії тупого предмету. По ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. По строку давності тілесні ушкодження у ОСОБА_4 можуть відповідати часу вказаному в постанові. Вище вказані тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах, вказаних в постанові. При судово-імунологічному досліджені вмісту піхви ОСОБА_4 сперматозоїди не виявлені. (а.с.64-65 т.2)

- фактичними даними, що містяться у висновку судово-трасологічної експертизи № 1/206 від 15.04.2014 року , із якого слідує, що чотири ключі, що надані на експертизу, виявлені та вилучені під час огляду місця події за місцем проживання потерпілої ОСОБА_4 ймовірно являються ключами оригіналами до замків за місцем будинку та інших споруд за місцем проживання ОСОБА_5 . Дані ключі приводять в дію механізми замків наданих на експертизу. (а.с. 115-123 т.2)

- фактичними даними, що містяться у висновку судово-імунологічної експертизи № 316 від 28.11.2014 року , із якого слідує, що не виключається походження крові від ОСОБА_5 , яка була виявлена на підлозі спальної кімнати під час огляду місця події за місцемпроживання потерпілої ОСОБА_4 16.01.2014 року. А також кров людини, знайдена на вирізу тканини могла походити від ОСОБА_5 (а.с. 117-121 т.2)

- фактичними даними, що містяться у висновку судово-імунологічної експертизи № 316 від 28.11.2014 року , із якого слідує, що не виключається походження крові від ОСОБА_5 , яка була виявлена на підлозі спальної кімнати під час огляду місця події за місцем проживання потерпілої ОСОБА_4 16.01.2014 року. А також кров людини, знайдена на вирізу тканини могла походити від ОСОБА_5 (а.с. 117-121 т.2)

- фактичними даними, що містяться у висновку судово-психіатричної експертизи № 609 від 26.11.2014 року ОСОБА_5 згідно якої він будь-якими хронічними психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, а виявляє прояви емоційно-нестійкого розладу особистості в стані компенсації та психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності. (а.с. 122-129 т.2).

- фактичними даними, що містяться у протоколі огляду предметів від 01.12.2014 року. (а.с. 132-134 т.2).

Оцінюючи досліджені докази, суд приходить до висновку про доведеність обставин застосування обвинуваченим ОСОБА_5 насильства та погроз його застосування з метою задоволення статевої пристрасті до потерпілої ОСОБА_4 , а також вчинення ним її зґвалтування.
Не довіряти показанням потерпілої про застосування обвинуваченим до неї насильства та погроз його застосування підстав не вбачається, її показання підтверджуються експертними висновками, не суперечать обставинам злочину. Показання потерпілої про застосування до неї фізичного насильства та погроз його застосування з боку обвинуваченого та як наслідок її зґвалтування є послідовними, та такими, що не суперечать матеріалам справи.

Відповідно до вимог п.п.4, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості» при розгляді таких справ, суд повинен перевіряти відповідність усім конкретним обставинам справи показання потерпілої та винної особи, при вирішенні цього питання враховується вся сукупність обставин справи, зокрема зовнішні фізичні дані потерпілої особи, її поведінка, знайомство винної особи з нею, суди повинні чітко перевіряти в чому полягала погроза застосування фізичного насильства, як способу подолання чи попередження опору потерпілої особи, та чи сприймалась вона як реальна, тобто чи склались у потерпілої враження, що у разі, якщо вона протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, цю погрозу буде реалізовано. Зазначені обстави судом з`ясовані.

Враховуючи похилий вік потерпілої, факт протиправного проникнення обвинуваченого в нічний час в її будинок в якому вона проживала одиноко, про що достовірно було відомо обвинуваченому, відсутність поряд інших осіб яких можливо було попрохати про допомогу, беручи до уваги, що саме ОСОБА_5 таким же шляхом, в нічний час доби, проник до її будинку 30.06.2005 року спричинивши їй тілесні ушкодження подолав її опір та зґвалтував про що свідчать дані вироку Катеринопільського районного суду Черкаської області (а.с.48-52 т.2) і даний факт не заперечував обвинувачений, свідчить про те, що потерпіла ОСОБА_4

усвідомлювала, що в разі не виконання вимог обвинуваченого, погрози застосування фізичного насильства буде реалізовано.

Вирішуючи питання про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що він був спрямований виключно на зґвалтування потерпілої, оскільки останній і раніше 30.06.2005 року вчинив аналогічний злочин щодо неї, за вчинення якого відбував реальне покарання у вигляді позбавлення волі, при цьому в такий же спосіб і також у нічний час проник до будинку та напавши на потерпілу, яка очевидно для нього цінних речей не мала і зразу після проникнення до будинку цілеспрямовано вчинив дії спрямовані саме на зґвалтування потерпілої.

Суд відкидає твердження свідка ОСОБА_14 , яка показала, що їх сусідка є ОСОБА_4 , прибула на її думку десь близько 21 год. 00 хв., 15.01.2014 року і попрохала викликати міліцію пославшись, що її зґвалтував ОСОБА_5 , в частині часу, оскільки з показань даного свідка вбачається, що після прибуття до їх будинку ОСОБА_4 її чоловік ОСОБА_13 зразу по телефону викликав мілію, а згідно даних рапорту (а.с. 45 т.2) вбачається, що таке повідомлення надійшло до Катеринопільського РВ УМВС саме 01 год. 40 хв. 16.01.2014 року.

Суд відкидає як неогрунтовані твердження свідків ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_19 , проте що на їх думку ОСОБА_5 не міг би пройти до двору ОСОБА_4 так як у дворі останньої завжди багато собак, оскільки це є лише їх власні припущення. Крім того 16.01.2014 року проводилось слідчі дії в подвір`ї потерпілої, однак про наявність будь-яких перешкод у їх проведені свідок ОСОБА_15 , який є сільським голою даного населеного пункту і безпосередньо був при проведенні вищезазначених слідчих дій в судовому засіданні не повідомляв.

Суд не бере до уваги при постановлені вироку показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про те що ОСОБА_4 часто ходила по вулиці де проживав ОСОБА_5 , оскільки дані показання не вказують як на вину обвинуваченого так і не виправдовують його, а ОСОБА_4 не мала будь яких заборон, щодо вибору можливого перебування на даній вулиці, що в свою чергу не давало ніякого права обвинуваченому вчинити щодо неї злочин.

Посилання обвинуваченого на свою непричетність до вчинення даного злочину, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а зібрані у кримінальному провадженні і досліджені у судовому засіданні докази в їх загальному зв`язку та аналітичній об`єктивній оцінці, суд вважає послідовними, логічними, такими, що узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам вчинення злочину, тому суд покладає їх в основу обвинувального вироку. Вказані докази досліджені судом, узгоджуються між собою, є належними, допустимими та такими, що у своїй сукупності підтверджують встановлені судом події злочину, обставини його вчинення та винуватість ОСОБА_5 у його скоєнні.

Суд відкидає твердження ОСОБА_5 про те що він заздалегідь планував 16.01.2014 року виїхати до м. Києва і вважає доведеним факт того, що обставиною його терміново виїзду 16.01.2014 року з населеного пункту де він проживав стало саме його бажання ухилитися від кримінального переслідування після вчинення ним зґвалтування потерпілої. Про що свідчать показання свідка ОСОБА_9 , яка є його матір`ю і яка показала, що 15.01.2014 року він заходив до неї близько 20 год. 00 хв., однак не висловлював намірів поїхати з села хоча раніше завжди це робив, оскільки він мав у господарстві живність за якою у його відсутність вона доглядала, а в подальшому зателефонував їй і повідомив, що втік із села бо злякався. Також показаннями свідка ОСОБА_10 , яка показала суду що під час їх розмови з ОСОБА_5 хтось зателефонував та повідомив що його шукає міліція на що останній відповів їй, що шукають його нібито за те що він вдарив ОСОБА_7 в обличчя, однак в ході судового розгляду такого факту нанесення удару ОСОБА_5 . ОСОБА_7 не було встановлено, а навпаки встановлено, що вони дружньо разом відпочивали 15.01.2014 року. Крім того з показань ОСОБА_7 вбачається, що зателефонував він до ОСОБА_5 і повідомив, що їх розшукує міліція лише після того, як йому про це повідомила його теща і було це в період з 08 год. по 09 год. ранку 16.01.2014 року, тобто вже після того як ОСОБА_5 виїхав з села.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про те що він лише під час вручення йому підозри дізнався в скоєні якого злочину його підозрюють спростовуються вищезазначеними показаннями свідка ОСОБА_10 , яка показала, що обвинувачений телефонував їм в лютому 2014 року і повідомив, що обвинувачення його в зґвалтуванні є безпідставні.

Посилання обвинуваченого та його захисника на можливість того, що потерпіла могла сама підкинути ключі від будинковолодіння ОСОБА_5 до її власного будинку об`єктивно нічим не підтверджено. Крім того свідок ОСОБА_9 , показала, що обвинувачений проживав окремо мав власне господарство при цьому ключі від хати та господарських споруд були лише в нього і запасних ключів не було, а коли кудись від`їжджав то заносив їх до неї, однак 15 січня 2014 року у неї він їх не залишив хоча і заходив того дня до неї близько 20 год. 00 хв. Будь-яких заперечень чи спростувань цієї обставини в ході судового розгляду не надійшло, а навпаки підтверджено наявними доказами у справі, в тому числі показаннями свідків в присутності яких ці ключі були виявлені за місцем вчинення злочину.

Вищезазначені доводи обвинуваченого та його доводи, про те що потерпіла сама інсценувала нібито вчинення, щодо неї злочину та безпідставно звинуватила його з метою помсти за вчинені ним щодо неї раніше попередніх злочинів, за які його раніше було засуджено, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, тому суд розцінює таку позицію обвинуваченого як обраний ним спосіб захисту від обвинувачення.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.152 КК України, як зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який до арешту мав постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується посередньо, також посередньо характеризувався за місцем відбуття покарання, згідно з даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд виключає з обвинувачення ОСОБА_5 вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки ця обставина не була доведена в судовому засіданні належними доказами. Стан алкогольного сп`яніння у останнього не був встановлений відповідними медичними даними.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів у майбутньому.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує стан здоров`я обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та визнаної судом обтяжуючої його покарання обставини, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий 03.03.2006 року Катеринопільським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст.152, ч.1 ст. 153, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі та на підставі ст.81 КК України, згідно постанови Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.03.2013 року, звільнений 29.03.2013 року умовно-достроково не відбувши термін покарання 2 роки 1 місяць 14 днів, при цьому належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став, та в період відбуття покарання знову вчинив умисний злочин, проти статевої свободи та статевої недоторканості тієї ж особи, відносно якої вчинив і попередній злочин за який відбував покарання, що свідчить про стійку злочинну спрямованість особи та свідоме небажання стати на шлях виправлення, не одружений, до затримання не працював, за місцем проживання та місцем попереднього відбуття покарання характеризується посередньо.

Разом з тим, вирішуючи питання, щодо виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує те, що злочин вчинений обвинуваченим є тяжким, при цьому за формою вини є умисним, та враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання і обставину, що обтяжує покарання приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.152 КК України, і на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.03.2006 року, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. При цьому суд підстав для застосування ст. 69, 75 КК України не вбачає.

Частиною п`ятою статті 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року) № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Частиною п`ятою статті 72 КК України (в редакції закону від 18 травня 2017року ) передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою з часу його затримання 30 жовтня 2014 року на підставі ухвали слідчого судді Катеринопільського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2014 року.

Таким чином строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з часу його затримання 30 жовтня 2014 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2014 року по 20 червня 2017 року за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 21 червня 2017 року до дня набрання вироком законної сили за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону від 18.05.2017) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь держави до Державного бюджету України 2217 грн. 60 коп., (дві тисячі двісті сімнадцять гривень) 60 копійок процесуальних витрат, за проведення судово-трасологічної експертизи.

Цивільний позов у провадженні не заявлено. Речовий докази відсутні.

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення, обраний судом вид остаточного покарання, суд, вважає за необхідне в порядку ст. 377 КПК України раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,
З А С У Д И В :

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 152 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання ОСОБА_5 , частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 03.03.2006 року та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу його затримання 30 жовтня 2014 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 30 жовтня 2014 року по 20 червня 2017 року за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати за правилами, передбаченими ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 21 червня 2017 року до дня набрання вироком законної сили за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону від 18.05.2017) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 тримання під вартою - залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави до Державного бюджету України 2217 (дві тисячі двісті сімнадцять гривень) грн. 60 коп. процесуальних витрат, за проведення судово - трасологічної експертизи.

Цивільний позов не заявлено, речові докази відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Апеляція на вирок може бути подана до Апеляційного суду Черкаської області через Катеринопільський районний суд, протягом 30 діб з дня оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою у такий же строк, з часу отримання копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1