Справа № 346/5540/17
Провадження № 1-кп/346/463/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2017 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000249 від 27 листопада 2017 року про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українеця, уродженця м. Київ, із зареєстрованим та фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, проходив військову службу за контрактом на посаді старшого навідника другого протитанкового артилерійського взводу другої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, учасника АТО, має на утриманні одну неповнолітню дитину. раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч.4 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений будучи військовослужбовцем не з`явився на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Дані дії було скоєно за наступних обставин.
Так, 12 грудня 2014 року між ІНФОРМАЦІЯ_2 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 укладено контракт про проходження військової служби на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17 листопада 2015 № 22-РС солдата ОСОБА_6 призначено на посаду старшого навідника другого протитанкового артилерійського взводу другої протитанкової артилерійської батареї протитанкового артилерійського дивізіону даної військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17 листопада 2015 року № 52 солдат ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення даної військової частини.

Так, проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_6 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
14 листопада 2016 року обвинувачений о 09 год. 00 хв., діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та продовжував незаконно перебувати поза її межами до 09 год. 00 хв. 28 листопада 2016 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання в м. Обухів Київської області.

У підготовче судове засідання разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, згідно якої сторони дійшли згоди щодо формування підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаного правопорушення. Також сторонами, що уклали угоду визначено узгоджене покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за наявності обставин що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що вчинив злочин вперше, позитивно характеризується за місцем служби, брав участь у проведенні антитерористичної операції, сторони дійшли згоди про можливість застосування ст. 69 КК України та доцільності переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, у виді штрафу - в розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає п`ять тисяч сто гривень.

Розглядаючи в порядку ст. 314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить із наступного.

Відповідно до статей 468 та 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального законодавства України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений у судовому засіданні беззастережно визнавши себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України також просить вказану угоду затвердити і призначити покарання та інші передбачені нею заходи, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Всі передбачені законодавчі наслідки від укладення угоди йому зрозумілі, угода укладена добровільно.

Аналіз матеріалів даного кримінального провадження та угоди дає суду підстави її затвердити.

Таким чином в судовому засіданні знайшла підтвердження вина обвинуваченого ОСОБА_6 у діях, що кваліфікуються за ст. 407 ч. 4 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При обранні виду покарання обвинуваченому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину, та те, що обвинувачений являється учасником антитерористичної операції, позитивно характеризується, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на утриманні якого одна неповнолітня дитина, а тому вважає за можливе застосувати до нього ст. 69 КК України та обрати йому покарання нижче нижчої межі ніж визначено санкцією статті за якою обвинувачується.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 373, 374, 394, 395, 468, 469, 474, 475, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 листопада 2017 року укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України старшим лейтенантом ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000249 від 27 листопада 2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 407 ч. 4 КК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим за ст. 407 ч. 4 КК України, та застосувавши ст. 69 КК України призначити йому узгоджене сторонами покарання штраф в розмірі триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає п`ять тисяч сто гривень.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення через Коломийський міськрайонний суд з підстав передбачених п.1, 2, ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1