Ухвала

іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6.
суддів ОСОБА_7. і ОСОБА_8
перевіривши в судовому засіданні 13 травня 2017 року в м. Києві заяву захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року,

у с т а н о в и л а:

захисник ОСОБА_9 27 квітня 2017 року подав до Верховного Суду України заяву, в якій порушує питання про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Із заяви та доданих до неї документів убачається наступне.

Вироком Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 березня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за пунктом 1 частини другої статті 115 і частиною першою статті 122 Кримінального кодексу України (далі - КК), на підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Апеляційний суд Луганської області ухвалою від 10 грудня 2013 року вирок щодо ОСОБА_5 залишив без зміни.

Касаційний суд - колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвалою від 22 січня 2015 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_10. залишив без задоволення, а вирок та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Заявник ОСОБА_9 30 березня 2017 року звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на вирок Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 березня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 10 грудня 2013 року щодо ОСОБА_5

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року відмовлено ОСОБА_9. в поновленні строку на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5 і повернуто касаційну скаргу.

Заявник твердить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої статтею 52, статтею 87, частиною першою статті 398, частинами четвертою і п'ятою статті 474 КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень і відповідно до статей 445 і 455 КПК є підставою для скасування ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року та направлення справи на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Твердить, що під час судового провадження у суді апеляційної інстанції були допущені істотні порушення процесуального закону, зокрема було порушено право ОСОБА_5 на захист. На підтвердження своїх доводів надав копії ухвал Верховного Суду України від 25 березня і 23 жовтня 2008 року, а також від 1 червня 2010 року.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених КПК.

Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначений статтею 445 КПК (в редакції Закону України № 192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року, який набрав чинності з 28 березня 2015 року). Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з пунктом 2 статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, зокрема, є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Відповідно до вимог частини першої статті 446 КПК, особи, визначені у статті 425 цього Кодексу, мають право подати заяву про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1-3 статті 445 цього Кодексу, після його перегляду в касаційному порядку.

Отже, можливість перегляду судових рішень Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 445 КПК, законодавець пов'язує з неоднаковим застосуванням однієї і тієї самої норми кримінального процесуального права, а необхідною умовою для відкриття провадження за цією підставою визначає ухвалення касаційним судом різних за змістом судових рішень.

Правозастосування - це здійснювана в процесуальному порядку діяльність суду, яка полягає в індивідуалізації юридичних норм стосовно конкретних суб'єктів і конкретних життєвих випадків в акті застосування норм права.

Таким чином, правозастосування має місце лише тоді, коли норма права реально втілена у певному судовому рішенні, а конкретні життєві обставини, оцінені з розгляду саме цієї норми.

У заяві захисник стверджує про неоднакове застосування норми права, передбаченої статтею 52, статтею 87, частиною першою статті 398, частинами четвертою і п'ятою статті 474 КПК.

Зі змісту ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року, яку заявник оспорює, вбачається, що касаційний суд на стадії допуску справи до розгляду вирішував питання про відповідність касаційної скарги захисника ОСОБА_9 вимогам закону. Дійшовши висновку, що касаційну скаргу заявник подав з пропущенням строку, установленого частиною другою статті 426 КПК, і доказів про поважність причин його пропущення не надав, керуючись пунктом 3 частини третьої статті 429 КПК, касаційний суд відмовив захиснику ОСОБА_9. у поновленні строку на касаційне оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5, а його касаційну скаргу з доданими матеріалами повернув заявнику.

Отже, ухвала касаційного суду від 10 квітня 2017 року не містить висновку про правозастосування - тлумачення правильності/неправильності застосування норм права, на які посилається заявник, а відтак процедура перегляду таких рішень Верховним Судом України виключається.

Крім того, надані захисником на порівняння рішення касаційного суду від 25 березня, 23 жовтня 2008 року і 1 червня 2010 року про скасовування судових рішень нижчестоящих інстанцій за касаційними скаргами засуджених і їхніх захисників через істотне порушення вимог процесуального закону, містять правозастосовчі висновки щодо інших норм, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року, тому не можуть бути предметом перегляду Верховним Судом України в аспекті положень пункту 2 статті 445 КПК.

Колегія суддів Верховного Суду України вважає, що заява захисника ОСОБА_9 про перегляд ухвали касаційного суду від 10 квітня 2017 року є необґрунтованою, а підстави для допуску справи до провадження Верховного Суду України - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 445, 446, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_9. у допуску до провадження Верховного Суду України справи за його заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8