Кримінальне провадження 1-кп/760/520/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011717 від 07 жовтня 2016 р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Берегово Закарпатської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 без постійного місця проживання, без освіти, одруженої, маючої на утриманні 8 дітей, не працюючої, раніше судимої 29.10.2015 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання у виді позбавлення волі на два роки з іспитовим строком на два роки. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва вирок змінено, за ч. 1 ст. 185 КК України призначено покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачена ОСОБА_5 , будучи раніше судимою 29.10.2015 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України та даним вироком на підставі ст. 75 КК України звільненою від відбування покарання у виді позбавлення волі на два роки з іспитовим строком на два роки, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, під час іспитового строку вчинила новий умисний корисливий злочин.

Так, 06.10.2016 приблизно о 21 год. 20 хв. ОСОБА_5 перебувала в залі очікування Центрального вокзалу станції «Київ-Пасажирський», що за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, буд. № 1, де у неї виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , будучи раніше судимою за корисливі злочини проти власності, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та мети, прослідкувала за невідомою жінкою, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої на плечі висіла жіноча сумка чорного кольору, та направилась за нею вниз по східному марші до платформи колій № 5-6 Центрального вокзалу станції «Київ-пасажирський».

У подальшому, дочекавшись доки ОСОБА_6 залишить свою сумку поза увагою, впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 , приблизно о 21 год. 30 хв. підійшла до потерпілої та непомітно для неї та сторонніх осіб своєю правою рукою дістала із належної потерпілій сумочки гаманець коричневого кольору, який матеріальної цінності для ОСОБА_6 не становить, у середині якого знаходились грошові кошти в загальній кількості 983 грн., посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дві дисконтні картки клініки «ЛюміДент» та магазину «Єва», які матеріальної цінності для ОСОБА_6 не становлять.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 з місця його скоєння зникла, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 983 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Обвинувачена в судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала, повністю підтвердила зазначені в обвинувальному акті обставини, щиро розкаялася та суду додатково повідомила, що дійсно в день та час, зазначені в обвинувальному акті, знаходилася на залізничному вокзалі в м. Києва, де просила грошей у перехожих. Оскільки грошей їй ніхто не дав, вона вирішила викрасти майно у потерпілої. Реалізуючи даний умисел, вона непомітно підійшла до сумки потерпілої, викравши з неї гаманець з грошима.

Вказала, що дуже жалкує з приводу вчиненого та щиро розкаюється.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням зазначених обставин, суд вважає докази, надані прокурором у даному кримінальному провадженні, належними і допустимими, а вину обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, доведеною, оскільки вона таємно викрала чуже майно, вчинивши корисливий злочин повторно.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, раніше судимої, такої, що під час іспитового строку повторно вчинила корисливий злочин, маючої на утриманні 8 дітей, яка разом з тим, веде бродячий спосіб життя, не має освіти, ніде не працює, жебракує, постійного місця проживання не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання в судовому засіданні не встановлено.

Разом з тим, визначаючи міру покарання, суд також враховує і таку ознаку, що характеризує обвинувачену: будучи засудженою Печерським районним судом м. Києва за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, після призначення судом покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, ОСОБА_5 правильних висновків для себе не зробила, вчинила новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71,72 цього кодексу.

Відповідно до п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7, у разі коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробовуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 349, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України та на підставі ст. 71, ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити їй покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2015 р. у виді позбавлення волі до покарання за даним вироком та визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді двох років та одного місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України вирок Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2015 р. в частині покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1190 грн., виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі рахувати з моменту початку фактичного виконання вироку.

Речові докази:

- гаманець коричнево-бежевого кольору, всередині якого знаходяться грошові кошти в загальній кількості 983 грн., посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дві дисконтні картки клініки «ЛюміДент» та магазину «Єва» залишити у власності потерпілої.

- СД-диск із двома відеозаписами протоколу допиту зберігати в матеріалах провадження.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1