Справа № 452/3069/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/339/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, м. Самбора, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 19 травня 2016 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ч.2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19 травня 2016 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання два роки шість місяців позбавлення волі.

Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати моменту взяття його під варту у порядку виконання вироку.
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 28 жовтня 2016 року о 14 год. 12 хв. із території біля приміщення громадських туалетів залізничного вокзалу «Самбір» по вул. Привокзальній, таємно викрав вживаний велосипед марки «REX», вартістю 8 000 грн., який належав ОСОБА_8 , чим завдав потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, а не згідний з призначеним йому покаранням за ч.2 ст. 185 КК України.

Вважає, що суд виніс неправомірне рішення, оскільки не врахував при призначенні покарання те, що він повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому.

Просить врахувати наявність у нього хронічної хвороби (туберкульозу) і пом`якшити призначене покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про заперечення апеляційної скарги та залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Вина ОСОБА_6 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.
Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень наведених у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та призначив таке, на думку колегії суддів, у відповідності до вимог ст.ст. 65, 71 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Відтак, колегія суддів не вбачає підстав для застосуванням вимог ст. 69 КК України і призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4