Номер провадження 11-кп/775/474/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні у приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2017 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полтавка Гуляйпільського району Запорізької області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який проходить військову службу на посаді сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 3-го механізованого батальйону військової частини ПП НОМЕР_1 у військовому званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2

визнанню винним та засуджено за ч. 1 ст. 415, ч. 3 ст. 408, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Стягнуто з військової частини на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 15 002, 27 гривень, вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку, 21 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині - ПП НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , на посаді сапера інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу 3-го механізованого батальйону, у військовому званні «солдат», керуючи ввіреним йому технічно справним спеціальним військовим автомобілем - військовим екскаватором марки «ЕОВ 4421» на базі автомобіля «КрАЗ 255», військовий номер НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, слідував по маршруту руху с. Невельське Ясинуватсього району Донецької області - с.Андріївка Великоновосілківського району Донецької області.

Цього ж дня - 21 лютого 2015 року, близько 11 години 30 хвили, обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи технічно справним спеціальним військовим автомобілем - військовим екскаватором марки «ЕОВ 4421» на базі автомобіля «КрАЗ 255», військовий номер НОМЕР_2 , по вул. Грушова у м. Курахово Мар`їнського району Донецької області, в порушення вимог п.п. 2.9 «А», 10.1, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, при виїзді на узбіччя поза межами проїзної частини дороги по правому узбіччі (по ходу руху екскаватора), де їхав велосипедист ОСОБА_9 , не вжив належних і своєчасних заходів для зниження швидкості руху керованого ним автомобіля до безпечної, аж до зупинки транспортного засобу, не впорався з керуванням транспортним засобом та здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався поза межами проїзної частини дороги по правому узбіччі (по ходу руху екскаватора), внаслідок чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у причинному зв`язку з настанням його смерті.

Крім того, 14 серпня 2015 року слідчим військової прокуратури Донецького гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_10 , з метою убезпечення оперативності досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000201, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2015 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, солдата ОСОБА_6 , на час проведення досудового розслідування, відряджено до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_4 (наразі АДРЕСА_5 для подальшого проходження військової служби.

17 серпня 2015 року приблизно о 09 годині, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи відрядженим до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_4 (наразі АДРЕСА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби в умовах особливого періоду, а саме розташування військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_5 , свої службові обов`язки не виконав, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення ані до військової частини НОМЕР_3 у АДРЕСА_5 , ані до військової частини - ПП НОМЕР_1 у АДРЕСА_3 , та про своє місце знаходження до органів чи військового управління не заявляв.

18 листопада 2016 року солдата ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України працівниками військової прокуратури Донецького гарнізону, та вже 19 листопада 2016 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області щодо останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Бахмутській установі виконання покарань УДПтСУ в Донецькій області.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин справи, просить вирок суду змінити в частині призначення покарання, обравши більш м`яке покарання із застосуванням ст. 69 КК України. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд не взяв до уваги пом`якшуючи обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей, позитивну характеристику.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

В апеляційному порядку висновки суду о винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 415, ч. 3 ст. 408 КК України не оскаржуються, у зв`язку з чим апеляційним судом не перевіряються.

При вирішенні питання про призначення покарання і його розміру обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції взяв до уваги конкретні обставини скоєних злочинів, тяжкість злочинів один з яких згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який судимостей не має, за місцем служби характеризується негативно, за місцем проживання позитивно; неодружений, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття; обставини, що обтяжують його покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК України. Застосування положень ст. 69 КК щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості скоєних злочинів, особи обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем служби, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, скоєння декількох злочинів в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України.

Призначене ОСОБА_6 покарання на думку колегії суддів відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, і попередження нових злочинів, вирок суду вважає законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого в частині призначеного покарання не вбачає.

Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтований, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418-419 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 березня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 , засудженого за ч. 1 ст. 415, ч. 3 ст. 408 КК України, залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 18 листопада 2016 року по 08 червня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: