Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________19.06.2017
Справа № 490/3495/17
н/п 1-в/490/185/2017
УХВАЛА
Іменем України
19 червня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність до законодавства України вироку від 10.02.2016 Залізничного міського суду Курської області Російської Федерації, яким

ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянкою України, раніше не судимою, незаміжньою, має на утриманні малолітню дитину 2004 року народження, має середньо-спеціальну освіту, не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за вчинення злочину, передбаченого п.п. "а, б" ч. 3 ст. 228-1 КК РФ, із застосуванням ст. 64 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років шість місяців зі штрафом в розмірі 20 000 російських рублів, -

В С Т А Н О В И В :
24 квітня 2017 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вказаного вироку у відповідність до законодавства України.

Згідно ч. 3 ст. 610 КК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 610 КК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Як слідує зі змісту вироку від 10.02.2016 Залізничного міського суду Курської області Російської Федерації, засуджуючи ОСОБА_4 суд за національним законодавством Російської Федерації кваліфікував дії засудженої за п.п. "а, б" ч. 3 ст. 228-1 КК РФ, як незаконний збут наркотичного засобу групою осіб за попередньою змовою у значному розмірі.

Статтею 307 КК України передбачено кримінальну відповідальність за такі дії:

1. Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів -

караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років.

2. Ті самі дії, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 308 - 310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, -

караються позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

3. Дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою, а також якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги в особливо великих розмірах, або вчинені із залученням малолітнього або щодо малолітнього, -

караються позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

4. Особа, яка добровільно здала наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги і вказала джерело їх придбання або сприяла розкриттю злочинів, пов`язаних з їх незаконним обігом, звільняється від кримінальної відповідальності за незаконне їх виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання (частина перша цієї статті, частина перша статті 309 цього Кодексу).

Отже, згідно національного законодавства України, кваліфікація дій засудженої ОСОБА_4 , визначена вказаним вироком іноземної держави, відповідає кваліфікації за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, засудженій ОСОБА_4 , відповідно до національного законодавства України, за злочин, за який її було засуджено вироком від 10.02.2016 Залізничного міського суду Курської області Російської Федерації, має бути визначено основне покарання за ч. 2 ст. 307 КК України, тобто, з урахуванням строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом РФ, та, виходячи з вимог ч. 4 ст. 610 КК України - позбавлення волі строком на шість років шість місяців.

При цьому, слід врахувати, що, згідно ч. 3 ст. 53 КК України штраф як додаткове покарання може бути призначено лише тоді, коли його спеціально передбачено в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Зі змісту вироку суду РФ вбачається, що Залізничний міського суду Курської області Російської Федерації застосував до ОСОБА_4 штраф саме як додаткове покарання.

Згідно ч. 5 ст. 610 КК України, відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України.

Таким чином, враховуючи наведені вище положення КК України, а також те, що штраф як додаткове покарання, санкція ч. 2 ст. 307 КК України, за якою мають кваліфікуватися дії ОСОБА_4 , не передбачає, таке додаткове покарання при приведенні вироку РФ у відповідність до законодавства України не може виконуватися на території України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 610 КПК України -

У Х В А Л И В:
Визначити, що за кримінальне правопорушення, передбачене п.п. "а, б" ч. 3 ст. 228-1 КК РФ, вчинене засудженою громадянкою України ОСОБА_4 , за яке її засуджено вироком від 10.02.2016 Залізничного міського суду Курської області Російської Федерації, національним законодавством України кримінальну відповідальність передбачено ч. 2 ст. 307 КК України.

На підставі вироку від 10.02.2016 Залізничного міського суду Курської області Російської Федерації строк покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, за який, згідно національного законодавства України, кримінальну відповідальність передбачено ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_4 визначити як шість років шість місяців позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 53, ч. 5 ст. 610 КК України, додаткове покарання у виді штрафу, призначене ОСОБА_4 вироком від 10.02.2016 Залізничного міського суду Курської області Російської Федерації за вчинення злочину, за який, згідно національного законодавства України, кримінальну відповідальність передбачено ч. 2 ст. 307 КК України, не підлягає виконанню на території України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: