Справа № 755/9247/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" червня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, українка, громадянка України, з неповною середньою освітою, не одружена, не працююча, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: 27.03.2017 року Деснянським районним судом м.Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, -
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186КК України, -
Ухвалою суду від 20.06.2017 року у провадженні було призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено питання регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.
Прокурор вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає, просить призначити справу до судового розгляду.
Захисник обвинуваченої, підтримала думку прокурора про можливість призначення до розгляду кримінального провадження. Та в свою чергу клопотала про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
Обвинувачена клопотання та позицію захисника, підтримала у повному обсязі та просила задовольнити.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, приходить до наступного.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить перелік відомостей, які повинен містити останній та перелік документів, що у обов`язковому порядку повинні бути до нього приєднанні слідчим і прокурором.
Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
При цьому, стаття 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Разом із тим, з обвинувального акту вбачається, що у ньому вказано конкретні прізвище, ім`я, по-батькові особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, - « ОСОБА_6 », що є грубим порушенням вимог ст. 2 КПК України, ст. 62 Конституції України, оскільки щодо кожного учасника кримінального провадження повинна бути проведена належна правова процедура, що чітко визначена кримінально-правовим законодавством.
Крім того, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, за якими обвинувальний акт має містити, серед іншого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення.
Зібрані матеріали і вказані в обвинувальному акті факти містять суперечності матеріалам, що поступили в розпорядження суду.
Так, в обвинувальному акті вказується конкретна особа ОСОБА_6 , якій інкримінується скоєння ряду злочинів, і відносно якої не здійснено всіх необхідних кримінальних заходів, що є неприпустимим, і може порушувати їх права та принцип презумпції невинуватості.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особа, яку звинувачують у скоєнні злочину, виходячи із загального принципу, основаного на понятті справедливого судового розгляду, повинна бути присутньою на слуханнях у суді першої інстанції. Зокрема, при розгляді справи «Претто та інші проти Італії» Європейський суд констатував, що «публічний характер судочинства, про який йдеться у пункті 1 статті 6 Конвенції, захищає сторони від таємного здійснення правосуддя поза контролем з боку громадськості; він служить одним зі способів забезпечення довіри до судів. Забезпечуючи прозорість правосуддя, він сприяє досягненню цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, а саме справедливості досудового розгляду, гарантія якого є одним з основних принципів усякого демократичного суспільства в розумінні Конвенції».
Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
В статті 9 Конституції України йдеться про те, що міжнародні договори, ратифіковані Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено норми, за якими практика Суду визнається джерелом права в Україні, а рішення є обов`язковим для виконання Україною.
За таких умов, вищевикладене свідчить про порушення вимог КПК України та безпосередньо статті 291 цього Кодексу, у рамках даного кримінального провадження, а тому з цих підстав обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, підлягають поверненню прокурору, як такі, що не відповідають вимогам закону для виконання вимог закону.
За таких обставин, а також беручи до уваги лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду і підлягає поверненню прокурору як таке, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду.
З приводу клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 , у порядку передбаченому ст. 201 КПК України, з тримання під вартою на менш суровий запобіжний захід, суд проаналізувавши матеріали провадження та доводи учасників процесу, приходить до наступного.
Клопотання обґрунтоване тим, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , не завдав будь-якої шкоди для здоров`я особи, який на думку органів досудового розслідування є потерпілий ОСОБА_7 . Крім того, підозрювана має постійне місце проживання, є особою молодого віку.
Однак, обставини, які наведені у клопотанні обставини не є новими обставинами.
За таких обставин, оскільки дані, що характеризують особу підозрюваної були предметом дослідження під час обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, не містить нових обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом, вважаю за необхідне, залишити його без розгляду та продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою, у межах шістдесяти діб, виходячи з наступного.
Органами досудового розслідування обвинувачена ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується. Стан її здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.
Застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_5 кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ухвалою суду від 28.04.2017 року ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.
Керуючись ст.ст. 109, 110, 291, 314, ч. 2 ст. 376, КПК України, суд, -
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області на 60 днів,тобто по 20серпня 2017 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: