Справа № 570/1531/17
Номер провадження 1-кс/570/607/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2017 року

Слідчий суддя Рівненського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0000070 про обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.415 КК України,
в с т а н о в и в:
покликаючись на упереджені та необ"єктивні дії головуючого під час розгляду кримінального провадження № 0000070 про обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.415 КК України, адвокат ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3 03 липня 2017 року подав заяву про відвід судді ОСОБА_4 .
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_7 у поданих до суду заявах не заперечують розглянути її у їх відсутність, прокурор вважає, що відвід безпідставний.
Ознайомившись із матеріалами справи, суд прийшов до таких висновків.
Ст.75 КПК України встановлює перелік підстав, коли суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу. Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивними критеріями. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.
У п.п.66, 69, 70 рішення від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартиненко проти України" вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатись для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Зважаючи на складність і різноманітність справ, життєвих явищ, із ними пов"язаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік підстав для відводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його об"єктивність і неупередженість. Необхідно зазначити, що «іншими обставинами», про які йде мова щодо суб`єктивних підстав відводу, можуть бути різні, зазначені обставини можуть і не бути об`єктивними, які б реально свідчили про упередженість судді. Процесуальний закон не наділяє повноваженнями суд встановлювати обставини, які б свідчили про упередженість, та оцінювати ці обставини за своїм внутрішнім переконанням, не уповноважений суд і надавати оцінку сумніву заявника.

Суд приймає до уваги букву і дух закону, зокрема КПК України, щодо підстав для відводу судді. Судом приймаються до уваги положення ст.19 Конституції України, згідно якої органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Сторони через своє світосприйняття не завжди об`єктивно надають оцінку діям судді. Природньо, що один з учасників процесу виражає своє незадоволення з приводу перебування справи в провадженні конкретного судді, тому сторона у заяві зазначає про упередженість суду при розгляді справи. За суб`єктивним критерієм, будь-яких доказів такої поведінки судді, зокрема що він виявляє упередженість або небезсторонність при розгляді даного кримінального провадження не наведено і доказів цього не здобуто. В даній ситуації неможливо говорити про те, що стосунки, що розглядаються, мають таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
За таких обставин суд приходить до висновку, про відсутність законних підстав для відводу судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.415 КК України, тому заява про відвід судді не підлягає задоволенню.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.75, 80, 376 КПК України, суд
у х в а л и в:
відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 по кримінальному провадженні № 0000070 про обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.415 КК України.
Ухвала оскарженю не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя: ОСОБА_1