Номер провадження: 11-сс/785/674/17
Номер справи місцевого суду: 522/5170/17, 1-кс/522/5702/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.05.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах ТОВ «Біозар», на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2017 року про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000384 від 24 листопада 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.177 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_8 та накладено арешт на предмети і документи вилучені в ході проведення огляду в нежилих приміщеннях за адресою: Миколаївська область, м.Нова Одеса, вул.Сеславинського, 26, а саме на:

- технічні умови на «Гаупсин» 3 шт;

- акт на списання «Гаупсину»;

- чорнові записи із вказанням назви «Гаупсин»;

- рекламну продукцію ТОВ «Біозар» з написом «Гаупсин»;

- видаткові накладні на «Гаупсин»;

- договори на поставку біологічної продукції;

- чорнові записи у зошитах 3 шт. та на окремих аркушах;

- папка чорного кольору з реєстраційними документами ТОВ «Біозар»;

- чекові книжки 4 шт;

- прибуткові касові ордери;

- печатка ТОВ «Біозар» 2 шт;

- системний блок чорного кольору «Brain», серійний номер 0612L477019;

- копія статуту ТОВ «Біозар»;

- 1 пластикова пляшка об`ємом 10 л з рідиною мутного кольору;

- 1 скляна пляшка з густою рідиною.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 , що діє в інтересах ТОВ «Біозар», подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує наступними доводами:

1)слідчий під час огляду не мав права безпосередньо вилучати системний блок, на носіях якого міститься програмне забезпечення для роботи зі звітами до податкової, електроні накладні, інша важлива для діяльності підприємства документація, оскільки про такі речі не було безпосередньо зазначено в ухвалі суду;

2)слідчим суддею безпідставно накладено арешт на печатку підприємства, оскільки вона не відповідає критеріям майна визначеним у ст.98 КПК України;

3)у вказаному кримінальному провадженні про підозру оголошено ОСОБА_9 , разом з тим вказана особа не має жодного відношення до діяльності ТОВ «Біозар».

Адвокат ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явися, про дату час та місце розгляду його апеляційної скарги був повідомлений належним чином засобами телефонного зв`язку.

Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На теперішній час слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000384 від 24 листопада 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.177 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 листопада 2016 року до СВ УСБУ в Одеській області надійшла заява від директора Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К. Заболотного НАН України ОСОБА_10 про те, що посадові особи підприємств ТОВ «Захист Агро» та ПП «Агро-Захист» порушують права на винахід та завдали з моменту своєї діяльності матеріальну шкоду Інституту ім. Д.К. Заболотного НАН України в особливо великому розмірі.

Інституту мікробіології і вірусології ім. Д.К.Заболотного Національної Академії Наук (НАН) України (далі - ІМВ ім. Д.К.Заболотного НАН України) належать майнові права на штами Pseudonionas aureofacienc В-306, B-l 11 (авторські номери), номери в депозитарії відповідно IMBD-7096, IMBD-7097. Співробітниками ІМВ ім. Д.К.Заболотного НАН України, які виділяли вказані штами є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а авторами винаходу є також ОСОБА_11 та ОСОБА_13 . Майнові права на винахід виникають після отримання патенту. Патент на винахід захищає і штами бактерій, які є основою винаходу.

15.08.2005, ІМВ ім. Д.К.Заболотного НАН України було одержано патент на винахід «Інсектофунгіцидний препарат для боротьби із шкідниками і хворобами сільськогосподарських культур» № 73682.

В ході проведення досудового розслідування, 22.12.2016 було призначено судову експертизу у сфері інтелектуальної власності. Згідно висновку експерта Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України № 001/17 від 07.03.2017, встановлено, що у продукті «ГУАПСИН», який виготовляє ТОВ «Захист-Агро» та ПП «Агро-Захист» та у корисній моделі «Біопрепарат для підвищення врожаю рослин» № 40089, використано кожну ознаку винаходу «Інсектофунгіцидний препарат для боротьби із шкідниками і хворобами сільськогосподарських культур», що включені до незалежного пункту формули, за патентом України № 73682.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_9 , засновник та директор ТОВ «Захист-Агро», через мережу своїх підприємств ГТП «Агро-Захист» за попередньою змовою з посадовими особами цих підприємств (директорів) з метою виготовлення, використання, продажу та іншого введення в господарський оборот біопрепаратів «Гаупсин», «Гуапсин» та інших, виготовлених на основі винаходу, що охороняється патентом № НОМЕР_1 , використовує штами Pseudomonas aureofacienc В-306, В-111 та винахід без узгодження з ІМВ ім. Д.К.Заболотного НАМ України (ліцензійні договори не укладались), порушує права на винахід та корисну модель.

Оцінюючи викладені обставини апеляційний суд дійшов висновку про те, що речі та документи, які були вилучені в ході проведення обшуку 30 березня 2017 року в нежилих приміщеннях за адресою: Миколаївська область, м.Нова Одеса, вул. Сеславинського, 26 можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також могли зберегти на собі сліди злочину.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що арештовані речі та документи зазначені в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали слідчого судді відповідають критеріям майна, визначеним статтею 98 КПК України, на яке у відповідності до положень ч.3 ст.170 КПК України може бути накладений арешт.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо незаконності ухвали слідчого судді не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси ТОВ «Біозар», з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідним роз`яснити захиснику ОСОБА_7 , що згідно із ч.1 ст.174 КПК України він має право звернутися з клопотанням до слідчого судді про скасування арешту накладеного на майно ТОВ «Біозар», якщо він доведе, що відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «Біозар» - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 10 квітня 2017 року про арешт на предмети і документи вилучені в ході проведення огляду в нежилих приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4