Справа № 428/2995/17
Провадження № 11-сс/782/68/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
слідчого: ОСОБА_6
власника майна: ОСОБА_7
розглянувши в приміщенні Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.04.2017 року про арешт тимчасово вилученого майна, -
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.04.2017 року частково задоволено клопотання слідчого відділу прокуратури Луганської області та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000023 від 05.04.2016 року на тимчасово вилучене майно 23.03.2017 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти на загальну суму 25 933 гривні, грошові кошти на загальну суму 2131 доларів США; грошові кошти на загальну суму 710 російських рублів; 5 флеш накопичувачів, зокрема Toshiba U-401 8 Gb, Transcend 4 Gb, HP 16 Gb, Verbatim 8 Gb, Flash voyager Corsair 8 Gb; ноутбук DELL SH-ORJ 272-70-166-65P-082U; ноутбук HP 63A-RTL 8191SE; шкіряний гаманець чорного кольору; грошові кошти на загальну суму 3500 гривень, дозволивши власнику майна, а саме ОСОБА_7 , доступ до вказаного тимчасово вилученого майна належного їй ноутбуку в частині зняття копій з усіх будь яких, вилучених документів які стосуються її професійної діяльності на електронні носії.

В ухвалі слідчого судді вказано, що до відповідно до клопотання, слідчим відділом прокуратури Луганської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 05.04.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 368 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.06.2016 року до прокуратури області надійшла заява ОСОБА_9 про вчинення співробітниками ГУ Держгеокадастру в Луганській області стосовно нього кримінального правопорушення. Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 показав, що 24.05.2016 року голова ФГ «Вітязь» ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_9 представляти інтереси ФГ «Вітязь» в територіальних органах Держгеокадастру в Луганській області з метою реєстрації прав на земельну ділянку. Так, для оформлення земельної ділянки площею 40 га., ОСОБА_9 звернувся до начальника відділу Держгеокадастру в Станично-Луганському районі Луганської області ОСОБА_11 , яка в ході розмови повідомила ОСОБА_9 , що за затвердження технічної документації із землеустрою щодо виділення коштів в сумі 40000 грн., які вона в подальшому передасть начальнику ГУ Держгеокадастру в Луганській області ОСОБА_12 або його заступнику ОСОБА_8 , оскільки вона особисто рішення щодо відведення у власність земельних ділянок не приймає, та проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність не затверджує. 28.07.2016 року, під час особистої зустрічі, ОСОБА_9 передав ОСОБА_11 частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 20000грн., які остання вимагала для ОСОБА_13 та ОСОБА_8 за погодження технічної документації щодо відведення земельної ділянки у власність. В подальшому, в ході розмови ОСОБА_14 повідомила ОСОБА_9 , що питання про погодження технічної документації із землеустрою буде вирішено позитивно, а його грошові кошти в сумі 20000 грн. вона передала ОСОБА_13 .. 11.01.2017 року в ході особистої бесіди ОСОБА_14 повідомила ОСОБА_9 , що після затвердження технічної документації із землеустрою йому необхідно буде звернутися до ГУ Держгеокадастру в Луганській області із заявою про виділення земельної ділянки у власність та одночасно передати їй другу частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 20000 грн.. 23.03.2017 року ОСОБА_11 отримавши чергову частку вимагаємої нею неправомірної вигоди отримала від ОСОБА_9 , з яких частину грошових коштів вона залишила собі, а частину передала заступнику начальника ГУ Держгеокадастру в Луганській області ОСОБА_8 .. У цей же день, а саме після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_11 , а також ОСОБА_13 в порядку ст. 208 КПК України були затримані співробітниками прокуратури Луганської області спільно зі співробітниками ГВ БКОЗ УСБУ в Луганській області. В подальшому, в період часу з 23-24 березня 2017 року, під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти на загальну суму 25 933 гривні, грошові кошти на загальну суму 2131 доларів США; грошові кошти на загальну суму 710 російських рублів; 5 флеш накопичувачів, зокрема Toshiba U-401 8 Gb, Transcend 4 Gb, HP 16 Gb, Verbatim 8 Gb, Flash voyager Corsair 8 Gb; ноутбук DELL SH-ORJ 272-70-166-65P-082U; ноутбук HP 63A-RTL 8191SE; шкіряний гаманець чорного кольору на якому освіченні люмінесцентною лампою DL-01 відображається свічення жовто-зеленого кольору яке за зовнішніми ознаками схоже зі спеціальними-хімічними речовинами.
В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду від 04.04.2017 року в частині накладення арешту на її валютні кошти в сумі 2131 доларів США та ноутбук DELL SH-ORJ 272-70-166-65P-082U скасувати і постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання в зазначеній частині. Вважає дану ухвалу невмотивованою, неконкретною та незрозумілою, та зазначає, що арешт накладено на її особистий ноутбук та її особисті валютні кошти, які не є і не можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_7 , яка просила її апеляційну скаргу задовольнити з зазначених в ній підстав, пояснивши, що вилучені валютні кошти у сумі 2131 доларів США та ноутбук DELL SH-ORJ є її власністю, які потрібні для роботи та для продовження лікування, що вони не мають ніякого відношення до кримінального провадження, думку прокурора, що заперечував проти апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді вважає законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Перевіряючи доводи власника майна ОСОБА_7 , колегія суддів встановила, що майно, про яке зазначено в апеляційної скарзі, було вилучено під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_15 з 26.06.2015 року,та у якої мешкає ОСОБА_8 , щодо якого проводиться досудове розслідування за кримінальним провадженням № 0000023 від 05.04.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.3 ст.368 КК України, та якому було повідомлено про підозру 27.03.2017 року.

ОСОБА_7 є співмешканкою ОСОБА_8 та проживає разом з ним за однією адресою у вищевказаної квартирі.

Під час проведення обшуку квартири 23.03.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 22.03.2017 року був складений протокол обшуку, з змісту якого вбачається, що обшук квартири проводився за участю особи, яка його займає, а саме ОСОБА_8 (а.с.7-15).

Під час вилучення майна, про яке зазначено в апеляційної скарзі, а саме ноутбука DELL SH-ORJ 272-70-166-65P-082U , ОСОБА_8 власноручно написав, що він належить його співмешканці ОСОБА_7 (а.с.13).
Що стосується доводів власника майна ОСОБА_7 про те, що наявність у неї коштів на рахунках « ПриватБанку» вона може підтвердити виписками по карткам /рахунків, починаючи з 01.01.2016 по 30.03.2017 рр., та з 01.04.2016 по 29.07.2016 рр., то вони підтверджують лише факт того, що ОСОБА_7 дійсно мала кошти, але ці кошті були у національної валюті гривнах, загальна сума якої не перевищує 60000 грн. за весь період існування цих банківських рахунків, починаючи з лютого 2013 року.

Крім того, щодо валютних коштів в сумі 2131 доларів США під час проведення обшуку ОСОБА_8 зазначив, що це його особисті заощадження. (а.с.11).

В апеляційному суді було встановлено, що під час проведення досудового розслідування, а також розгляду даної апеляційної скарзі призначена та проводиться комп`ютерна -технічна експертиза експертами ЗЕС ІСТЕ СБ України в УСБУ у Луганській області, на дослідження яким направлений у тому числі ноутбук DELL SH-ORJ 272-70-166-65P-082U (а.с.36-37).
Дана обставина унеможливлює вилучення ноутбуку DELL SH-ORJ 272-70-166-65P-082U від експертів та негайному поверненню власниці майна, як це передбачено ч.3 ст.173 КПК України.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в клопотанні слідчого ставилось питання про арешт майна, а саме різноманітного майна, а також валютних коштів, які могли бути одержані злочинним шляхом, у тому числі в якості неправомірної вигоди, наказів, розпоряджень, що відноситься до ФГ «Вітязь», ОСОБА_9 або ОСОБА_10 , засобів комп`ютерної техніки та інших предметів та документів, щодо виділення земельної ділянки ФГ «Вітязь».

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

В межах даного кримінального провадження слідчий суддя вірно вказав, що вилучене майно в ході обшуку, речі, документи, можуть бути по справі речовими доказами та повністю відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Встановивши вище зазначені обставини, дослідивши доводи клопотання і матеріали, які були надані слідчим на обґрунтування своїх вимог, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта ОСОБА_7 , дотримався вимог ст. 170 КПК України і прийшов до обґрунтованого висновку з приводу наявності підстав для його задоволення та накладення арешту на зазначене майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає, що слідчим доведена необхідність застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання та додані до нього матеріали містять достатньо підозр, які дають підстави вважати про відповідність цього майна критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що зазначені в клопотанні слідчого майно може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

У зв`язку з цим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 407, 422, 376 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 04.04.2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого відділу прокуратури Луганської області та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000023 від 05.04.2016 року на тимчасово вилучене майно 23.03.2017 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти на загальну суму 25 933 гривні, грошові кошти на загальну суму 2131 доларів США; грошові кошти на загальну суму 710 російських рублів; 5 флеш накопичувачів, зокрема Toshiba U-401 8 Gb, Transcend 4 Gb, HP 16 Gb, Verbatim 8 Gb, Flash voyager Corsair 8 Gb; ноутбук DELL SH-ORJ 272-70-166-65P-082U; ноутбук HP 63A-RTL 8191SE; шкіряний гаманець чорного кольору; грошові кошти на загальну суму 3500 гривень, дозволивши власнику майна, а саме ОСОБА_7 , доступ до вказаного тимчасово вилученого майна належного їй ноутбуку в частині зняття копій з усіх будь яких, вилучених документів які стосуються її професійної діяльності на електронні носії, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: