Справа № 127/1299/17
Провадження №11-сс/772/61/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України старшого слідчого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 20 березня 2017 року, до 09-40 год. відносно

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Нехворощ Корсунь-Шевченківського району

Черкаської області, жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України,

з середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох

неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України. Одночасно визначено заставу в 80 розмірів мінімальної заробітної плати, в сумі 116 000 (сто шістнадцять тисяч) гривень, в разі внесення якої на ОСОБА_9 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Згідно матеріалів провадження, до Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
Клопотання мотивовано тим, що військовою прокуратурою Вінницького гарнізону Центрального регіону України проводиться досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000256 від 28 листопада 2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України.
Згідно клопотання, 02.06.2015 солдат ОСОБА_9 призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації на особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 02.07.2016 №138 солдат ОСОБА_9 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого навідника 3-ї гармати 1-го артилерійського взводу 3-ї артилерійської батареї артилерійського дивізіону, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією на особливий період.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_9 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Згідно вимог ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17 березня 2014 року, №454/2014 від 06 травня 2014 року, №607/2014 від 21 липня 2014 року, №15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні розпочато процес мобілізації та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Однак, солдат ОСОБА_9 в ході проходження військової служби в Збройних Силах України за мобілізацією, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, з метою ухилитись від проходження військової служби, без дозволу командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, 08 вересня 2015 року близько 08 год. 30 хв. на ранковому шикуванні було виявлено відсутність солдата ОСОБА_9 , який будучи військовослужбовцем, військової служби за контрактом, в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1 1, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою ухилитись від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта В НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
За час відсутності в частині солдат ОСОБА_9 обов`язки військової служби за посадою не виконує, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та його причини не повідомляє, вільний час проводить на власний розсуд.
Таким чином, своїми діями солдат ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.408 КК України.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2017 року клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 задоволено та одночасно визначено підозрюваному, як альтернативний вид запобіжного заходу заставу в 80 розмірів мінімальної заробітної плати, в сумі 116 000 (сто шістнадцять тисяч) гривень.

Свої вимоги слідчий суддя мотивував, тим, що підозрюваний ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, переховувався від органів досудового розслідування, що дає підстави вважати, що останній може продовжити переховуватись від органу досудового розслідування. При цьому суддею відповідно до ст. 178 КПК України враховано, що ОСОБА_9 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, не працює, має постійне місце проживання, не одружений; а також слідчий суддя враховує матеріальний стан та стан його здоров`я. Таким чином слідчий суддя переконується в доцільності задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, до підозрюваного ОСОБА_9 як альтернативний вид запобіжного заходу визначена застава у розмірі 116 00 (сто шістнадцять тисяч) гривень.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 20.01.2017 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт.

Посилаючись при цьому на те, що слідчий суддя в ухвалі зазначив, що прокурором було доведено лише ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, переховувався від органів досудового розслідування, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування, проте відповідно до ст.177 КПК України ступінь тяжкості вчиненого злочину не входить до переліку ризиків. Доказів того, що її підзахисний переховувався від органів досудового розслідування прокурор не надав.

Як вбачається з відміток у паспорті підозрюваного (а.с. 12), ще з 13.06.2015 року він зареєстрований по АДРЕСА_1 , де постійно проживав разом зі своєю сім`єю. Жодної повістки чи будь-якого виклику (телефоном, факсом та ін.) він не отримував. А тому не має підстав вважати, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування.

Адвокат наголошує, що в підозрюваного на утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей та хвора дружина, тому присутність ОСОБА_9 конче необхідна в сім`ї.

26 січня 2017 року на адресу Апеляційного суду Вінницької області надійшла заява захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , згідно якої адвокат в порядку ст. 403 КПК України відмовився від поданої ним апеляційної скарги, (яка надійшла на адресу Апеляційного суду 27.01.2017 року) підзахисний був згоден з рішенням свого адвоката.

В судовому засіданні захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 апеляційну скаргу підтримала, посилаючись на обставини викладені у ній просила її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу, та обрати відносно її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_6 вважав, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, думку учасників процесу, перевіривши судові матеріали, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст. 194 КПК України, належним чином мотивував свій висновок та обґрунтовано прийняв рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , навівши переконливі мотиви про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, врахувавши всі обставини провадження по якому ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, враховано особу підозрюваного, схильність останнього переховуватись від органів досудового слідства, так як був оголошений в розшук, (більше року ухилявся від органів досудового слідства), в подальшому може вчиняти ряд інших кримінальних правопорушень.

Такі висновки суду в повній мірі відповідають вимогам ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК, що регулюють порядок вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання захисника-адвоката на те, що прокурором не надано доказів переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування не заслуговують на увагу та спростовується вищенаведеним.

Крім того, в суді першої інстанції при розгляді клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , останній та його захисник-адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення даного клопотання.

В ході апеляційного розгляду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не здобуто, тому обраний відносно останнього судом першої інстанції запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає меті застосування запобіжного заходу, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам, визначеним ч.1 ст.177 КПК, з огляду на що підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду не має.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_8 поданою в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2017 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 підозрюваного за ч.3 ст.408 КК України закрити.
Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2017 року, якою задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України старшого слідчого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 строком 60 днів, тобто до 20 березня 2017 року, до 09-40 год., із визначенням застави в 80 розмірів мінімальної заробітної плати, в сумі 116 000 (сто шістнадцять тисяч) гривень залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: (підпис)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом