1Справа № 335/1169/17 1-кс/335/730/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2017 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування арешту майна, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Однак, на даний час ОСОБА_3 позбавлений можливості вільно розпоряджатись належним йому майном у зв`язку із його обтяженням на підставі постанови виконуючого обов`язки слідчого Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 30 серпня 2006 р. у кримінальному провадженні № 8550602. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не має ніякого відношення до кримінальної справи № 8550602 та володіє нерухомим майном на законних підставах, посилаючись на приписи ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) просив скасувати арешт квартири АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні заявник клопотання про скасування арешту підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, зазначила, що кримінальне провадження зупинено, не закрито, тобто досудове розслідування триває, вважає, що відсутні законні підстави для скасування арешту майна.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 957 від 24 березня 2006 р., укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 , на праві приватної власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

Правомірність даного правочину підтверджена рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 7 грудня 2011 р. у справі № 2-123/11, яким залишено без задоволення позов ОСОБА_8 про визнання договорів недійсними, визнання права власності на частину квартири. В межах даної справи предметом судового контролю виступав, зокрема, договір купівлі-продажу № 957 від 24 березня 2006 р.

Дане рішення знаходиться у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень за реєстраційним № 21604646.

Вищевказана квартира виступала предметом іпотеки за кредитним договором № 014/17-39/653-34, укладеним 23 березня 2006 р. ОСОБА_3 і АППБ «Аваль» строком до 23 березня 2021 р.

Як випливає з довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 25 травня 2016 р. ОСОБА_3 у повному обсязі погасив заборгованість за кредитним договором № 014/17-39/653-34 від 23 березня 2006 р.

25 липня 2017 р. АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 з листом щодо здійснення державної реєстрації припинення іпотеки, що виникла за договором іпотеки, та припинення обтяження у вигляді заборони відчуження вказаної квартири.

Як встановлено судом, постановою виконуючого обов`язки слідчого Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 30 серпня 2006 р. накладено арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Як випливає з довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 , на теперішній час обтяжена на підставі постанови виконуючого обов`язки слідчого Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 30 серпня 2006 р.

З листа начальника слідчого відділення Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 27 грудня 2016 р. № 16536/46/04-201603 випливає, що 3 липня 2006 р. до Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області звернулась ОСОБА_8 із заявою щодо притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які в 2005 році шахрайським шляхом заволоділи ? частини квартири АДРЕСА_1 . Данна заява була зареєстрована до Журналу реєстрації заяв і повідомлень про злочини за номером 6575 від 3 липня 2006 р. 12 липня 2006 р. за даним фактом було порушено кримінальну справу за № 8550602 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч.ч. 1, 3 ст. 358 КК України, яка 23 грудня 2011 р. була зупинена на підставі вимог ч. 1 ст. 206 КПК України (в редакції 1960 року) до встановлення особи яка скоїла злочин.

Як встановлено слідчим суддею, дана кримінальна справа була порушена в порядку, передбаченому КПК України (в редакції 1960 року), який втратив чинність з прийняттям нового процесуального Кодексу.

В межах досудового розслідування в порядку КПК України (в редакції 1960 року) слідчим накладено арешт на майно заявника ОСОБА_3 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Як зазначено у перехідних положеннях чинного на теперішній час КПК України, а саме п. 9 запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу за положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Серед засад діючого кримінального процесуального законодавства закріплені, зокрема, верховенство права, доступ до правосуддя відповідно до ст. 7 КПК України.

Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом, як це визначено ч. 3 ст. 21 КПК України.

За нормою пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з пунктом 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як встановлено судом, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є заявник, та на яке накладено арешт, перешкоджає заявникові в реалізації його права розпорядження вказаним майном. При цьому, підстав для збереження арешту майна, в межах проведення досудового розслідування у кримінальній справі № 8550602 не встановлено. Так, ОСОБА_3 не має ніякого відношення до кримінальної справи № 8550602, та володіє майном на законних підставах, а потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у його права і свободи.

Як встановлено судом, на теперішній час кримінальна справа № 8550602 зупинена на підставі вимог ч. 1 ст. 206 КПК України (в редакції 1960 року) до встановлення особи яка скоїла злочин, по даній справі досі нікому не повідомлено про підозру.

Згідно зі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для скасування арешту, накладеного постановою виконуючого обов`язки слідчого Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області ОСОБА_5 від 30 серпня 2006 р. на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , оскільки необхідність в його подальшому застосуванні відпала, з огляду на що задовольняє клопотання ОСОБА_3 у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 170 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , який накладений на підставі постанови виконуючого обов`язки слідчого Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області б/н від 30 серпня 2006 р. у кримінальній справі № 8550602 й зареєстрованому в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 1 вересня 2006 р. за № обтяження № 3674532 Сьомою запорізькою державною нотаріальною конторою.

Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1