У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0002878 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Вінницького міськрайонного суду Вінницької області від 04.07.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, звільненого 30.12.2014 року по відбуттю покарання,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, приблизно о 08.20 год. 27 березня 2015 року із торгової зали супермаркету «Новус» на просп. Бажана, 8 у м. Києві намагався повторно таємно викрасти пачку кави «Карт Нуар» вартістю 219 грн 99 коп., однак довести до кінця свій злочинний умисел не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною супермаркету.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Вважає, що засудженому безпідставно призначено покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, про що прокурор зазначав в апеляційній скарзі, однак усупереч положенням ст. 419 КПК України суд апеляційної інстанції не надав оцінку його доводам і не врахував їх.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.
Посилання прокурора на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є необгрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, конкретні обставини провадження, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не погашену судимість, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує постійного лікування, обставину, яка пом`якшує покарання, щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини статті, за якою останнього визнано винним, та можливість звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів. Отже, вимог статей 50, 65 КК України дотримано.
Розглянувши за апеляційною скаргою прокурора матеріали провадження й детально їх вивчивши, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про правильність призначеного ОСОБА_6 покарання, при цьому доводи прокурора щодо безпідставного застосування положень ст. 75 КК України (зокрема й ті, на які він посилається в касаційній скарзі) були предметом розгляду апеляційного суду та мотивовано відхилені.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Оскільки в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування явної невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого ОСОБА_6 , скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 09 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 13 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судами першої та апеляційної інстанцій, - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ __________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3