Дата документу Справа № 325/1267/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/308/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 325/1267/16-к
Категорія: ст. 185 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000543, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений ОСОБА_7 /а.п. 47-48/, в якій, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 31.10.2016 року щодо нього /а.п. 41-42/ змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення врахувати наступні обставини: що під час досудового розслідування та в суді, він в повному обсязі визнав вину у скоєному злочині, підтвердив усі ті обставини, які були встановлені слідством, щиро розкаявся у скоєному злочині, при цьому сприяв розкриттю злочину на досудовому розслідуванню; будь-яких матеріальних збитків підприємству ПрАТ «Агропромислова компанія» нанесено не було, оскільки комбікорм відразу був повернутий під час його затримання; він позитивно характеризується за місцем проживання, разом із співмешканкою фактично утримує трьох дітей, а призначене покарання створює неможливість у наданні їм необхідної допомоги; він тяжко хворіє, має діагноз «Уретеролітіаз лівосторонній. Ниркова коліка», у зв`язку з чим потрібне оперативне лікування в спеціалізованому медичному закладі, яке в умовах позбавлення волі здійснити неможливо; вчинив злочин, внаслідок тяжкого матеріального становища; обставини, що обтяжують покарання, зазначені в ч. 1 ст. 67 КК України відсутні, що істотно знижує ступені тяжкості вчиненого ним кримінального провадження.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на три місяці.
Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України.

У вироку також зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий: 22.04.2016 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, сплачений 25.04.2016 року.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, прокурора з запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно з вироком суду, 11 вересня 2016 року, приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , діючи з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на охоронюваній території, в приміщенні корпусу № 6 ПрАТ «Агропромислова компанія», розташованого по вул. Петровського, 2а в смт Приазовське Запорізької області, де він працював оператором, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, з завантажувального блоку кормолінії, який знаходиться у вказаному приміщенні, набрав 5 мішків з комбікормом Р-2, загальною вагою 117 кг, вартістю 5,16 грн. за 1 кг, які по одному переніс за територію вказаного підприємства, тим самим викрав їх, чим спричинив ПрАТ «Агропромислова компанія» матеріальний збиток на загальну суму 603 грн. 72 коп.
Як вбачається з доводів апеляційної скарги і встановлено під час апеляційного розгляду, зміст вироку в частині наведених фактичних обставин подій, висновків суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за який він засуджений, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно,не оскаржуються, у зв`язку з чим, відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду переглядається в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд врахував ступень тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, судом встановлені не були.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд врахував, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає без реєстрації шлюбу разом з співмешканкою та її трьома дітьми, проте офіційно ні батьком, ні опікуном цих дітей обвинувачений не являється, офіційно не працює, за останнім місцем роботи характеризується негативно, після останнього засудження знову вчинив крадіжку, тобто на шлях виправлення не став, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
З урахуванням зазначених обставин, суд за вчинений злочин призначив обвинуваченому покарання у виді арешту, яке є найбільш м`яким видом з числа передбачених за цей злочин, з визначенням мінімального строку, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, визнавши це покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Отже, при призначенні обвинуваченому покарання судом були враховані всі обставини, у тому числі ті, на які іде посилання в апеляційній скарзі.
Виходячи з обставин вчинення обвинуваченим злочину, а також даних про його особу в частині того, що після засудження і сплати штрафу за попереднім вироком, він через нетривалий час знову вчиняє умисний злочин з корисливих мотивів, колегія суддів погоджується з призначеним обвинуваченому покаранням і не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України з призначенням покарання у виді штрафу, тобто більш м`якого, ніж призначив суд першої інстанції.
Не наведені такі підстави і в апеляційній скарзі, доводи якої колегія суддів вважає безпідставними.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 31.10.2016 року по кримінальному провадженню щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4