Справа № 539/728/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року м.Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

скаржника ОСОБА_4 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В :
20.03.2017 року ОСОБА_4 звернувся до Лубенського міськрайонного суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В скарзі повідомив, що постановою слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 15 вересня 2016 року було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000097 від 18 січня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.157, ч. 1 ст.351, ч. 1 ст.384 КК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Про існування вказаної постанови скаржник дізнався 11.03.2017 року, а тому строк її оскарження не пропущено.

Постанову про закриття кримінального провадження скаржник вважає незаконною з наступних підстав.

Так, ОСОБА_4 вказує, що під час досудового розслідування не виконано ряд слідчих дій, не здобуто достатніх доказів, які вказували б на відсутність події та складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.157, ч.1 ст.351, ч.1 ст.384 КК України.

На думку скаржника постанова про закриття кримінального провадження ґрунтується виключно на постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року, яка не має преюдиційного значення для кримінального провадження.

Слідчий проігнорував наступні клопотання ОСОБА_4 : 1) від 23.02.2016 року про витребування документів та допит осіб в якості свідків; 2) від 30.03.2016 року про вилучення особової справи та проведення одночасних допитів комісара Лубенського РВК ОСОБА_8 з потерпілим ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_9 з потерпілим ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_10 з потерпілим ОСОБА_4 ; 3) від 31.03.2016 року про виїмку документів, які мають значення для всебічного, повного і об`єктивного розслідування по кримінальному провадженню; 4) від 04.04.2016 року про проведення одночасного допиту заступника комісара Полтавського ОВК ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_4 ; 5) 23.05.2016 року про проведення допитів комісара Лубенського РВК ОСОБА_8 та офіцера Лубенського РВК ОСОБА_12 .

Натомість, слідчий повідомляв ОСОБА_4 , що його клопотання задоволені в повному обсязі, а на клопотання від 08.07.2016 року та від 12.08.2016 року взагалі не надав жодної відповіді.

На думку скаржника слідчий не надав належної оцінки тому факту, що показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_12 суперечливі стосовно того, чи було відомо про його статус депутата Засульської сільради. Крім того, підтвердження того, що він був депутатом та надав відповідні дані в автобіографії є в постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року, на що слідчий не звернув увагу.

Скаржник прохає скасувати постанову старшого слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 15 вересня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000097 від 18 січня 2016 року за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.157, ч.1 ст.351, ч.1 ст.384 КК України і направити кримінальне провадження в слідче відділення Лубенського відділі поліції ГУНП в Полтавській області для відновлення слідства.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 та його представник скаргу підтримали, прохають її задовольнити.

Прокурор та слідчий заперечують проти задоволення скарги, вважають, що досудове розслідування проведено неупереджено, в повному обсязі, події та складу злочину не виявлено, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю.

Дослідивши матеріали перевірки, заслухавши учасників судового засідання суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляються постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що з 2010 року ОСОБА_4 був депутатом Засульської сільської ради, про що свідчить посвідчення від 09.11.2010 року.

09.03.2015 року ОСОБА_4 уклав контракт про проходження військової служби у ЗС України.

06.10.2015 року ОСОБА_4 видано посвідчення № НОМЕР_1 кандидата в депутати в одномандатному виборчому окрузі № НОМЕР_2 з виборів депутатів Засульської сільської ради, які відбулися 25.10.2015 року.

15.10.2015 року наказом військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 № 32 від 15.10.2015 року солдата ОСОБА_4 направлено для подальшого проходження військової служби в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

18.01, 22.01.2016 року за заявою ОСОБА_4 до ЄДРДР були внесені відомості про вчинення злочину з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.157, ч.1 ст.351 КК України за таких обставин: 15.10.2015 року посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 створили штучні перешкоди у вільному здійсненні виборчого права ОСОБА_4 та у вільному здійсненні діяльності ОСОБА_4 , як депутата Засульської сільської ради Лубенського району, шляхом направлення його 15.10.2015 року для подальшого проходження військової служби до військової частини « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: Рівненська обл. с.Нова Людомирівка.

Крім того, 14.06.2016 року до ЄДРДР були внесені відомості про вчинення злочину з попередньою кваліфікацією за ст.384 КК України за таких обставин: військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування, при допиті в якості свідка, повідомив завідомо неправдиві показання відносно того, що він не знав про статус ОСОБА_4 як депутата сільської ради.

Постановою слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 від 15 вересня 2016 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України було закрито кримінальне провадження №0000097 від 18 січня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.157, ч. 1 ст. 351, ч. 1 ст. 384 КК України.

Постанова мотивована тим, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2016 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про скасування наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » СВ ЗС України від 13.10.2015 року № 62-РС в частині увільнення ОСОБА_4 від займаної посади та призначення водієм військової частини НОМЕР_3 , скасування наказу від 15.10.2015 року № НОМЕР_4 військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині увільнення ОСОБА_4 від займаної посади та направлення в розпорядження командувача вч НОМЕР_3 .

У вказаній постанові суд констатував відсутність порушення прав ОСОБА_4 в зв`язку з прийняттям цих наказів, визнав законними такі рішення.

З урахуванням висновків суду, викладених в постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 28.12.2015 року, слідчий дійшов висновку про відсутність в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 ознак об`єктивної сторони злочинів, передбачених ч.1 ст.157, ч. 1 ст. 351 КК України.

При цьому зазначив, що під час досудового розслідування не знайшов свого підтвердження факт надання завідомо неправдивих показань військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 .

Суд погоджується з такою постановою слідчого.

На думку суду правильними є доводи скаржника, що рішення адміністративного суду саме по собі не вказує на відсутність складу злочину.

Однак, на підставі зібраних під час досудового розслідування доказів, слідчий дійшов правильного висновку про відсутність в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 ознак об`єктивної сторони злочинів, передбачених ч.1 ст.157, ч.1 ст.351 КК України.

Так, обов`язковими ознаками об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.1 ст.157 КК, є: діяння перешкоджання здійсненню виборчого права або права брати участь у референдумі, роботі виборчої комісії або комісії з референдуму чи діяльності офіційного спостерігача; вказані в законі форми цього перешкоджання; передбачені законом способи вчинення злочину.

Таке діяння (дія чи бездіяльність) передбачає створення чи використання перешкод (перепон, завад) для здійснення потерпілим виборчого або референдного права чи діяльності щодо їх забезпечення і позбавляє або обмежує (ускладнює) здійснення потерпілим зазначених прав чи діяльності.

Формами вчинення цього злочину є: перешкоджання вільному здійсненню громадянином свого виборчого права або права брати участь у референдумі; перешкоджання діяльності іншого суб`єкта виборчого процесу, ініціативної групи референдуму, комісії з референдуму, члена виборчої комісії, члена ініціативної групи референдуму, члена комісії з референдуму або офіційного спостерігача при виконанні ними своїх повноважень.

Способів вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 157 КК, є кілька: підкуп, обман, примушування. Їх розглядають як окремі дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню потерпілими виборчих або референдних прав або повноважень щодо їх забезпечення, як прийоми, з використанням яких може бути вчинене це діяння.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд встановив, що під час досудового розслідування було зібрано достатньо доказів, які підтверджують відсутність обов`язкових ознак об`єктивної сторони цього злочину.

Так, суть поданої заяви про злочин зводиться виключно до вчинення дій, а саме - видачі наказу про переведення скаржника, з якими ОСОБА_4 пов`язує перелічені ним негативні наслідки.

Однак, якщо навіть погодитись з доводами скаржника щодо створення йому перепони у здійсненні виборчого права, то в такому випадку відсутня інша обов`язкова ознака спосіб вчинення злочину підкуп, обман, примушування, оскільки наказ про переведення скаржника неможливо віднести до жодного з наведених.

Обставини щодо підкупу, обману, примушування ОСОБА_4 не повідомлялися.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.351 КК, полягає в: невиконанні службовою особою законних вимог депутата України або депутата місцевої ради; створенні штучних перешкод у їх роботі; наданні їм завідомо неправдивої інформації.

Як створення штучних перешкод слід розглядати ухилення службової особи від свого обов`язку надати депутату можливість консультації зі спеціалістом, від надання йому юридичної допомоги, від реалізації права депутата на невідкладний прийом службовою особою тощо.

Повідомлені скаржником обставини, а також зібрані під час досудового розслідування докази не дають можливість встановити наявність ознак об`єктивної сторони складу цього злочину, а саме - щодо створення штучних перешкод.

При цьому суд враховує, що при розгляді адміністративної справи про скасування наказів Полтавським окружним адміністративним судом не встановлено порушень закону при їх прийнятті. Таке судове рішення щонайменше вказує на те, що вказані накази були прийняті посадовими особами на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких підстав, суд вважає, що під час досудового розслідування зібрано достатньо доказів на підтвердження відсутності в діях посадових осіб військового комісаріату ознак злочинів, передбачених ч.1 ст.157, ч.1 ст.351 КК. Враховуючи повідомлені скаржником обставини, суд приходить до висновку, що в цій частині досудове розслідування проведене в достатньому обсязі.

Що стосується підозри у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.384 КК України, суд зазначає наступне.

В заяві про вчинення злочину повідомлялося, що військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування, при допиті в якості свідка, повідомив завідомо неправдиві показання відносно того, що він не знав про статус ОСОБА_4 як депутата сільської ради. Цей висновок випливає з того, що в матеріалах його особової справи є автобіографія, в якій містяться такі відомості.

Перевіривши протокол допиту в якості свідка ОСОБА_8 судом встановлено, що він надав наступні покази: «звернень щодо надання часу для здійснення депутатської діяльності від ОСОБА_4 не надходило», а також «ніяких документів, які підтверджували зайняття ОСОБА_4 депутатською діяльністю до Лубенського РВК не надходило»

В подальшому ОСОБА_8 відмовлявся давати показання, користуючись правом, передбаченим ст.63 Конституції України.

Таким чином, ОСОБА_8 не давав показання про те, що він не знав про статус ОСОБА_4 як депутата сільської ради, оскільки суть його показань зводилася до того, що відповідні документи не було надано. Докази того, що такі показання є неправдивими ОСОБА_4 не надано.

Відтак, висновок слідчого про відсутність доказів вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.384 КК України також є правильним.

На думку суду під час досудового розслідування слідчим зібрано достатньо даних та в повному обсязі перевірено обставини, які мають значення для підтвердження або спростування заявлених скаржником складів злочинів. Зібрані докази в свій сукупності підтверджують наявність підстав для винесення постанови про закриття кримінального провадження. Посилання скаржника на те, що слідчим проігноровані його клопотання про витребування додаткових документів, проведення додаткових допитів, тощо, на думку суду не є переконливими, оскільки дані, які можуть бути здобуті внаслідок таких дій, не можуть істотно вплинути на результат досудового розслідування.

З урахуванням викладеного скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України,
У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1