Справа № 554/5217/17
Дата документу 06.09.2017
Справа № 554/5217/17
Провадження № 1кп/554/341/2017
6 вересня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мачухи Полтавського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня технічна, пенсіонера, інваліда 3-ї групи, розлученого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в :
29 квітня 2017 року, близько 04 год. 50 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ЗАЗ-110307» д. н. з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Європейській від вулиці Комарова у напрямку вулиці Автобазівської в м. Полтаві. При наближенні до перехрестя нерівнозначних доріг не виконав вимоги дорожніх знаків 2.1 «Дати дорогу», 2.4 «Кінець головної дороги» і на перехресті вулиць Харківське і Київське шосе допустив зіткнення з автомобілем «Citroen Jumper» д. н. з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , що рухався по головній дорозі від вул. Ветеринарна в напрямку вул. Київське шосе справа наліво відносно напрямку руху автомобіля під керуванням обвинуваченого.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ-110307» д. н. з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо-торако-скелетної травми, ЗТКГ: множинних переломів ребер з обох сторін з розвитком двобічного травматичного гемопневмотораксу, контузії легень, травматичного двобічного пульмоніту, забою серця; закритого перелому лонної та сідничної кісток справа без порушення цілісності тазового кільця; забою сечового міхура з розвитком гематурії; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та садна шкіри лівої скроневої ділянки, які згідно висновку експерта № 780 від 23 червня 2017 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.
Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 272 від 8 червня 2017 року є порушення водієм ОСОБА_5 вимог п. 16.11 та п. п. 2.1, 2.4 розділу 33 Правил дорожнього руху України, а саме:
п. 16.11 «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;
п. 2.1 розділу 33 «Дати дорогу». «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі»;
п. 2.4 розділу 33 «Кінець головної дороги». Скасовується право першочергового проїзду нерегульованих перехресть.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України обвинуваченим знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за викладених вище обставин. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати. Зазначив, що причиною скоєння ДТП явилась неуважність, яку він допустив під час руху. Наголосив, що ним повністю відшкодовані завдані злочином збитки.
Факт вчинення кримінального правопорушення за вказаних вище обставин підтвердила під час допиту в суді потерпіла ОСОБА_4 . Вона також зазначила, що обвинувачений дійсно повністю відшкодував заподіяні їй збитки, всіляко матеріально та морально допомагав при її лікуванні, що сприяло її виздоровленню, а тому просила суворо не карати обвинуваченого.
Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, будучи особою, яка керує транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_4 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність у нього інвалідності, а також добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Суд також враховує конкретні обставини справи, те, що обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, позитивну характеристику його особи, його вік та стан здоров`я, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, думку потерпілої, яка не наполягає на його суворому покаранні, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.
Суд, враховуючи конкретні обставини справи, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його щире каяття, не вважає за необхідне позбавляти його права керування транспортними засобами.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Речових доказів по справі немає.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому основне покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з обвинуваченого на користь держави 1186,44 грн. судових витрат.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1