Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/502/17
Провадження №1-кп/523/375/17
І м е н е м У к р а ї н и
31.03.2017 року м. Одеса
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, без освіти, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
Цими діями ОСОБА_7 та інша особа заподіяли ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, перелом кісток носа, параорбітальної гематоми зліва, садна лівої надбрівної області, переломи коронок 1,2-го зубів зліва та справа на верхній щелепі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше 21 дня.
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому не визнав та показав, що інша особа, перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, з сумкою через плече, підійшла до випадково зустрінутого потерпілого, розпочала з ним конфлікт, під час якого нанесла тому удар рукою в голову, від якого останній впав та втратив свідомість. Стосовно власних дій ОСОБА_7 показав, що лише підійшов до лежачого на спині потерпілого, декілька разів смикнув рукою за одягнену на тому куртку, щоб привести його до тями, після чого разом з іншою особою допоміг потерпілому зійти з проїзної частини та дійти до під`їзду найближчого будинку.
Як вбачається з показань обвинуваченого в наступний момент він відволікся на телефонний дзвінок своєї співмешканки, вийшов з під`їзду, а тому не був очевидцем того, що робила інша особа. Через хвилину ця особа його наздогнала та вони разом пішли вулицею, проте через 50 метрів їх зупинили співробітники поліції.
ОСОБА_7 заперечив власне вчинення будь-якого насильства до потерпілого, узгодженість своїх дій з діями іншої особи, а також обізнаність про можливе заволодіння останньою особою майном потерпілого.
Окрім того обвинувачений також показав, що напередодні цієї події він впав в люк та отримав численні незначні тілесні ушкодження, через що вимушений був носити на руці еластичний бинт.
Незважаючи на зазначене, вина обвинуваченого у вчиненому підтверджується сукупністю наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_4 про обставини вчиненого на нього нападу показав, що в першій половині 17 жовтня 2016 року він, будучи інспектором ПАТ «Одесаобленерго», на перехресті вулиць Одарія та Щеголева очікував одного із абонентів. Повз нього проходили раніше незнайомі ОСОБА_7 та інша особа. ОСОБА_7 обурився тим, яким поглядом він подивився на них, та першим підійшов до потерпілого. Слідом за ОСОБА_7 до нього також підійшла й інша особа. Після запитання ОСОБА_7 (рос. мов.): «Ты упакованный?», потерпілий здогадався, що ці особи мають намір його пограбувати. В наступний момент інша особа нанесла йому в голову маховий удар рукою, а ОСОБА_7 сильний удар забинтованою рукою в ніс, від чого він втратив свідомість.
Як вбачається з наступних показань потерпілого він прийшов до тями біля одного із будинків та з`ясував, що не бачить лівим пошкодженим оком, а також виявив відсутність раніше наявних при ньому золотих кільця, ланцюжка із хрестиком, одного із мобільних телефонів, портмоне з грошима в сумі 1900 грн., 1 долар США та дріб`язних купюр в гривні. В подальшому зазначені речі, за виключенням грошей, йому повернув слідчий, який пояснив, що їх було вилучено у затриманих нападників.
Свідок ОСОБА_8 в суді показав, що саме він в ранковий час 17 жовтня 2016 року, переміщуючись на власному автомобілі в районі вулиць Одарія, Отамана Головатого та Отамана Чепіги, очікував на зустріч з інспектором ОСОБА_4 . При цьому до нього двічі підходили раніше йому незнайомі обвинувачений та інша особа, ромської зовнішності, з вимогою надати їм послуги таксі та вели себе при цьому агресивно, на що свідок їм відмовив.
Приблизно через 15 хвилин він побачив, як ці ж молодики повели під руки третього чоловіка з нахиленою головою до одного із під`їздів, на що свідку здалося, що остання особа перебувала у явно неадекватному стані. ОСОБА_8 розцінив цю ситуацію, як таку, що двоє товаришів нарешті відшукали третього й ведуть того у підворітню. Несподівано поруч зупинився легковий автомобіль марки «Daewoo», в кузові сірого кольору, з якого вискочив чоловік та побіг в напрямку місця перебування вищезазначених осіб.
Одночасно свідок намагався зателефонувати ОСОБА_4 , щоб з`ясувати конкретне місце зустрічі, але той на дзвінки вже не відповідав.
Через декілька хвилин свідок побачив, як обвинувачений та інша особа вибігли з підворітні та, гучно між собою розмовляючи, побігли в напрямку вул. Церковної. Чоловік з автомобіля «Daewoo» спочатку побіг за ними, потім до диспетчерів маршрутного таксі, а згодом повернувся до власного автомобіля та поїхав в напрямку збігу втікачів. Через 10-15 хвилин до місця події приїхала швидка медична допомога, а також повернувся той же автомобіль «Daewoo». Свідок звіддаля також побачив, як якогось чоловіка поклали на ноші.
Оскільки ОСОБА_4 так і не відповів на його телефонні дзвінки, то ОСОБА_8 уїхав з місця події.
Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що після 10 години ранку 17 жовтня 2016 року він виїжджав на власному автомобілі із двору будинку АДРЕСА_3 та став випадковим очевидцем того, як раніше незнайомі обвинувачений разом з іншою особою стояли поруч із лежачим на спині потерпілим, на обличчі якого було видно кров, а запалі очі свідчили про непритомність. При цьому ОСОБА_7 смикав потерпілого руками за плечі та щось тому казав, але останній на це нічого не відповідав. Інша ж особа ромської зовнішності, перебуваючи поруч, стала імітувати здійснення телефонної розмови з абонентом, як зрозумів свідок, намагаючись відволікти його увагу від стану потерпілого, та повторювала свідку: «Братан, иди домой». На зауваження свідка ОСОБА_9 ОСОБА_7 підійшов до нього та словами заборонив втручатися в цю подію, пояснюючи, що в них конфлікт із їхнім знайомим.
В подальшому обвинувачений разом з іншою особою узяли в пахви непритомного потерпілого та потягли того до під`їзду одного із будинків, звідки через незначний проміжок часу пролунав істеричний жіночий крик.
ОСОБА_9 відразу ж зателефонував до поліції та побіг кликати про допомогу до одного із перехожих, проте той відмовився втручатися. Ще через 2-3 хвилини свідок побачив, як ОСОБА_7 та інша особа разом вибігли із під`їзду, на ходу поправляючи верхній одяг, щось стали розпихувати по власних кишенях та побігли в напрямку вул. Церковної, на що свідок вирішив їх переслідувати на власному автомобілі. Одночасно він корегував місцезнаходження втікачів, з`єднавшись телефоном з нарядом поліції.
ОСОБА_9 також показав, що, перебуваючи в салоні автомобіля на певній відстані, особисто розгледів, як перед затриманням циган тримав в руці гаманець білого кольору, передавав його вміст ОСОБА_7 , а останній, з`ясовуючи корисність переданих речей, щось з них викидав на землю.
Згідно інформаційної довідки АРМ 102 до оператора органу поліції ОСОБА_10 о 10 годині 44 хвилини 17 жовтня 2016 року надійшло телефонне повідомлення, що за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Чепіги,2, невідомі побили чоловіка, забрали речі та рухаються в напрямку вул. Щеголева. На місце події спрямовано екіпаж «Благо 409» у складі співробітників поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які о 10 годині 54 хвилини прибули та затримали ОСОБА_7 та іншу особу.
Як вбачається з рапорту ОСОБА_12 заявник вказав на двох молодиків, причетних до пограбування ОСОБА_4 . Цих осіб було затримано із застосуванням спецзасобів, при цьому ОСОБА_7 пояснив, що в кишені його штанів знаходяться золотий ланцюг та мобільний телефон потерпілого. Рапорт містить запис про те, що інша особа перед затриманням викинула гаманець, який тримала в кишені одягу. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу, карету швидкої допомоги, затриманих доставлено до приміщення Хаджибеївського ВП.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення о 12 годині 00 хвилин 17 жовтня 2016 року ОСОБА_4 повідомив органу поліції про те, що близько 11 години 00 хвилин цієї ж доби дві невстановлені особи на розі вулиць Щеголева та Одарія застосували до нього удари руками та ногами в голову і тулуб, після чого відкрито заволоділи належними йому золотим ланцюжком, золотим хрестиком, гаманцем, мобільним телефоном, обручкою та грошима в сумі 1900 грн.
Відповідно до протоколу, проведеного до внесення відомостей про дану подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі Реєстру), огляду місця події в період з 14 години 30 хвилин до 16 години 00 хвилин 17 жовтня 2016 року: на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_4 було виявлено та вилучено гаманець білого кольору, в якому знаходилися магазинні картки, в тому числі торгівельної мережі «МЕТРО», виданої на ім`я ОСОБА_4 , а також грошова купюра номіналом 1 долар США; на ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_5 було виявлено та вилучено фіскальні чеки та квитанції; в парадній будинку АДРЕСА_2 було виявлено плями бурого кольору.
Як вбачається із витягу з Реєстру відомості про вищезазначену подію внесено о 18 годині 27 хвилин 17 жовтня 2016 року заступником начальника СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 . Повноважними слідчими є ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Згідно висновку судово - медичної експертизи №3446 від 22 грудня 2016 року, проведеної на підставі постанови останнього із зазначених слідчих, у ОСОБА_17 малися наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, перелом кісток носа, параорбітальна гематома зліва, садно лівої надбрівної області, переломи коронок 1,2-го зубів зліва та справа на верхній щелепі, що утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у властивостях пошкоджень не відобразилися. Такими тупими предметами могли бути руки, ноги. Враховуючи дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою, тобто могли бути спричинені 17 жовтня 2016 року. Закрита черепно-мозкова травма, в єдиний комплекс якої входять всі вище перелічені ушкодження, спричинила короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше 21 дня і за цим критерієм відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Постановою слідчого ОСОБА_16 від 4 грудня 2016 року належні потерпілому ОСОБА_4 , виготовлені з металу жовтого кольору чотири частини ланцюжка, з пошкодженими на кінцях ланками, православний хрестик та обручка визнані в якості речових доказів та долучені до провадження.
Безпосереднім оглядом даних речових доказів в судовому засіданні 17 березня 2017 року встановлено, що: кільце, діаметром 20 мм, шириною 6 мм, виготовлене з металу жовтого кольору, має в серединній частині зовнішньої сторони видавлену смугу; три плетених фрагменти ланцюжка, довжиною 45 мм, 185 мм та 400 мм, на останньому з яких перебуває хрестик, довжиною найбільшого ребра 14 мм, виготовленні з металу жовтого кольору, кінцівки фрагментів розірвані. На одній із частин замку ланцюжка міститься нечитабельне таврування.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 2 грудня 2016 року потерпілий ОСОБА_4 , в присутності понятих, серед чотирьох представлених йому фотокарток чоловіків впізнав ОСОБА_7 в особі нападника за сукупністю ознак форм обличчя, носа, скули, зачіски та загальним зовнішнім виглядом.
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 2 грудня 2016 року свідок ОСОБА_8 , в присутності понятих, серед чотирьох представлених йому фотокарток чоловіків впізнав ОСОБА_7 в особі нападника на потерпілого за загальним зовнішнім виглядом, формою носу, підборіддя та обличчя.
Аналізуючи сукупність вищезазначених доказів слід визнати наступне.
В судовому засіданні обвинувачений, потерпілий ОСОБА_4 та свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 узгоджено показують на присутність ОСОБА_7 та іншої особи в місці і часі спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
При цьому потерпілий прямо вказує на ОСОБА_7 , як на особу, що першою підійшла до нього, безпричинно розпочала з ним словесний конфлікт, а потім, після завдання удару від іншої особи, також нанесла йому сильний удар рукою в область носа, що спричинило заподіяння йому тілесних ушкоджень, супроводжуваних втратою свідомості, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи.
Окрім того, узгоджувальні показання свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в частині сумісного перебування обвинуваченого та іншої особи поруч з потерпілим, фактичного переміщення ними останньої особи у непритомному стані до під`їзду одного із будинків, а також окремо показання свідка ОСОБА_9 в частині сумісного перешкоджання свідку з боку ОСОБА_7 та іншої особи втрутитися в конфлікт з метою його негайного припинення, спільного їх збігу з місця події, з одночасним розподілом між собою окремого майна, дозволяє суду спростувати доводи обвинуваченого про нібито не обізнаність з діями іншої особи та непричетність до розбійного нападу на потерпілого, вчиненого з нею за попередньою змовою групою осіб.
Оскільки сумісні дії ОСОБА_7 та іншої особи з метою заволодіння майном потерпілого були для останнього раптовими, несподіваними, короткочасними, агресивними та насильницькими, а застосоване до ОСОБА_4 фізичне насильство призвело до втрати ним свідомості, то слід визнати, що таке насильство було небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка фактично зазнала нападу.
До невизнавальних показань обвинуваченого, а також його тверджень про непричетність до розбійного нападу з іншою особою на ОСОБА_4 , суд ставиться критично, оскільки ці показання є голослівними та прямо спростовуються сукупністю вищевикладених доказів. На думку суду, дійсною метою надання ОСОБА_7 таких показань, є бажання уникнути відповідальності за вчинене.
Всупереч доводів сторони захисту розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням такого насильства, незалежно від того, чи заволоділа фактично особа майном потерпілого чи ні (абзац 6 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»), а відтак, на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_7 діяння не впливає факт не вилучення безпосередньо у цієї особи будь-якої речі, що була предметом злочину.
На думку суду зміст показань потерпілого (про перелік виявленого ним відсутнім після нападу майна) та очевидця ОСОБА_9 (про розподіл окремого майна між обвинуваченим та іншою особою після нападу), а також зміст протоколу огляду місця події (про виявлення окремих речей, належних потерпілому) є достатнім для висновку, що ОСОБА_7 та інша особа спільними діями неправомірно вилучили майно потерпілого.
Також, бузумовному доведенню в суді підлягає лише вартість таємно викраденого майна - для розмежування злочину, передбаченого ст.185 КК України, від складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпроАП, а тому можливі сумніви у визначенні загальної вартості предметів злочинного посягання при вчиненні розбійного нападу, в противагу від крадіжки, не спричинюють наслідку у виді відсутності складу злочину в діях особи, яка фактично вчинила розбійний напад.
Суд не вбачає потреби обґрунтовувати дане судове рішення в якості обвинувального доказу протоколом огляду речових доказів від 4 грудня 2016 року, оскільки в силу положень ст.357 КПК України речові докази оглядаються судом, що і було дотримано в судовому засіданні 17 березня 2017 року.
При цьому суд погоджується з окремими доводами сторони захисту про неможливість витлумачення на доведення вини обвинуваченого: протоколу затримання ОСОБА_7 , оскільки зазначений в ньому фактичний час затримання о 12 годині 00 хвилин 17 жовтня 2016 року більш ніж на годину пізніший від дійсного, що підтверджено змістом інформаційної довідки АРМ 102 та показаннями свідка ОСОБА_9 ; а також протоколу пред`явлення останній особі для впізнання в період з 20 години 00 хвилин до 20 години 30 хвилин 17 жовтня 2016 року, оскільки ОСОБА_7 при проведенні даної слідчої дії через фактичне затримання вже мав статус підозрюваного, а відтак, впізнання було проведено без участі його захисника.
Проте викладене не спричинює виправдання обвинуваченого чи перекваліфікацію вчинених ним діянь за статтями кримінального закону, що передбачають притягнення до менш тяжкої відповідальності.
Враховуючи вищезазначене суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 наступних дій.
Близько 11 години 00 хвилин 17 жовтня 2016 року на перехресті вулиць Одарія та Щеголева в м. Одесі ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та умислом на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння майном раніше незнайомого ОСОБА_4 , діючи разом з іншою особою, підійшли до потерпілого та нанесли йому, кожний окремо, по одному сильному удару в голову, від чого ОСОБА_4 втратив свідомість, впав та отримав легкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, перелом кісток носа, параорбітальної гематоми зліва, садна лівої надбрівної області, переломи коронок 1,2-го зубів зліва та справа на верхній щелепі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я строком понад 6, але не більше 21 дня.
Зазначені дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Судом розглянуто цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди в розмірі 5389,06 грн. та моральної шкоди в розмірі 270000 грн., який обвинувачений не визнав.
В обґрунтування усіх заявлених майнових вимог потерпілий в змісті позовної заяви та усно в суді зазначив про витрати, понесені на здійснення лікування, проходження судово-медичної експертизи, із втратою частини заробітку, а також з необхідністю подальшого лікування.
ОСОБА_4 в суді пояснив, що зазначені тілесні ушкодження спричинили йому довготривалий фізичний біль, а наслідки травми у виді частих кровотеч з носової порожнини та сильного головного болю він відчуває до теперішнього часу, у зв`язку із чим вимушений брати лікарняні листки, що призвело до вимушеного зменшення обсягу виконуваної ним за місцем працевлаштування роботи та переведення на іншу, менш оплачувану посаду. Потерпілий також пояснив, що його у непритомному та ушкодженому стані бачили в лікарні діти, після чого кардинально змінився розмірений порядок повсякденного життя всієї його сім`ї. Він особисто відчуває боязнь самостійного перебування на вулиці, вимушений увесь час озиратися та хвилюватися.
Сукупність вищезазначеного, на думку потерпілого, призвело до його підвищеної дратливості, великого психологічного навантаження, тяжких емоційних потрясінь, стресу, вимушеного звуження кола спілкування.
Вирішуючи даний цивільний позов суд виходить із наступного.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1168 та ч.1 ст.1177 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.
Судом доведена винуватість ОСОБА_7 у розбійному нападі на ОСОБА_4 .
Проходження потерпілим стаціонарного лікування від даного нападу у відділенні щелепно-лицевої хірургії КУ «Міська клінічна лікарня №11» в період з 17 жовтня по 8 листопада 2016 року, а також амбулаторного лікування в поліклініці №29 в період з 9 по 18 листопада 2016 року з приводу перелому кісток носу, ЗЧМТ, струсу головного мозку та цефалічного синдрому підтверджено мотивувальною частиною вищенаведеного висновку судово-медичної експертизи.
Заявлені потерпілим майнові вимоги суд вважає доведеними в частині документально підтверджених витрат на придбання ліків, медичних препаратів, а також копіювання матеріалів історії хвороби для проведення експертизи, за виключенням вартості благодійного внеску (в сумі 750 грн.), а тому вони дорівнюють 4640,86 грн. Виключення із заявленої суми такого благодійного внеску пов`язано з добровільним характером його сплати потерпілим.
Вимоги ж щодо компенсації потерпілому втрати частини заробітку, а також необхідності подальшого лікування потерпілим належними документальними доказами не доведено.
Окрім того, слід також визнати, що конкретні обставини розбійного нападу обвинуваченого на потерпілого безумовно спричинили заподіяння останній особі моральної шкоди.
При призначенні покарання суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували призначене ОСОБА_7 покарання.
Суд враховує показання обвинуваченого про його неофіційне працевлаштування, наявність власної сім`ї з обов`язком утримання двох малолітніх дітей.
Водночас, суд зазначає про відсутність у обвинуваченого будь-якого каяття, його посередні характеристики за місцем проживання, притягнення в даний час до кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчинені іншого злочинного діяння та позицію потерпілого, який не вибачив ОСОБА_7 га наполягав на його суворому покаранню за вчинене.
Зазначені обставини унеможливлюють застосування до ОСОБА_7 за вчинення розглядуваного в даному судовому засіданні злочину положень ст.ст.69,75,76 КК України, та обумовлюють призначення йому реального покарання у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією належного йому майна.
Долю долучених до матеріалів кримінального провадження речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, із конфіскацією майна.
На підставі ст.72 цього ж кодексу зарахувати ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 17 жовтня 2016 року до моменту постановлення вироку, тобто 31 березня 2017 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 17 жовтня 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити попередній тримання під вартою.
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 відмовити.
Після набрання вироком законної сили долучені до матеріалів судового провадження в якості речових доказів: виготовлені з металу жовтого кольору частини ланцюжка, православний хрестик та обручку вважати повернутими потерпілому ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_7 в той же строк з дня отримання його копії.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1