Номер провадження: 11-кп/785/72/17
Номер справи місцевого суду: 523/2195/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 та прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_11 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, українець, середня спеціальна освіта, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 17.08.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вироком задоволено цивільний позов прокурора, з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави, в особі КУ "Одеська обласна клінічна лікарня", стягнуто витрати за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 в розмірі 4270 гривень.

Вироком вирішене питання щодо судових витрат та речових доказів в кримінальному провадженні, -

встановив:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за таких обставин.

07.12.2014 року приблизно о 02 годині 45 хвилин, в приміщенні туалету кафе-бару «Візит», що розташований за адресою: м. Одеса, проспект Добровольського 139А/1, між ОСОБА_8 та його знайомим ОСОБА_12 виник словесний конфлікт з незнайомими їм ОСОБА_13 та невстановленим слідством чоловіком, який був припинений працівниками служби охорони кафе-бару «Візит», а ОСОБА_8 та ОСОБА_12 було запропоновано вийти з приміщення кафе-бару, на що вони погодились, вийшли з бару та залишилися стояти біля входу з метою реалізації виниклого умислу на нанесення тілесних ушкоджень даному невстановленому чоловіку та чекали, коли останній вийде на вулицю для завершення конфлікту.

Через 10 хвилин на вулицю вийшов незнайомий ОСОБА_8 та ОСОБА_12 чоловік - ОСОБА_9 , який не мав відношення до вищезазначеного конфлікту. ОСОБА_8 , переплутавши ОСОБА_9 з чоловіком, з котрим у нього був конфлікт, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, наніс удар ОСОБА_9 ножем в область грудної клітки з права, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сліпого колото-різаного поранення правої передньо-верхньої поверхні грудної клітки, проникаючого в праву плевральну порожнину, з перетином правої передньої яремної вени і утворенням правостороннього пневмогемотораксу.

Після цього ОСОБА_8 був затриманий на місці події, а ОСОБА_9 - доставлений до КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» з метою надання медичної допомоги.

Не погоджуючись із вироком суду потерпілий ОСОБА_9 , заступник прокурора Одеської області ОСОБА_10 та прокурор Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_11 подали апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій, вказує, що вважає вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину, просить оскаржуваний вирок скасувати і постановити новий, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді п`яти років позбавлення волі та стягнути недоплачену моральну шкоду в розмірі 49300 гривень. Потерпілий обґрунтовує свої вимоги тим, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, є суспільно небезпечною людиною, провину визнав частково, не відшкодував завдану йому моральну шкоду в повному обсязі та жодного разу не вибачився перед ним, що свідчить про те, що він не розкаявся у вчиненому злочині. Потерпілий зазначає, що у зв`язку зі поганим станом здоров`я, обумовленим спричиненими йому тілесними ушкодженнями, він не працює та не має змогу утримувати дружину та малолітню дитину, а також надавати матеріальну допомогу матері, яка є інвалідом другої групи. Зазначив, що при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції не врахував його думку щодо покарання.

Заступник прокурора Одеської області ОСОБА_10 у своїй апеляційній скарзі, також не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій вказує, що вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати і постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд при призначенні ОСОБА_8 покарання не врахував усіх обставин кримінального правопорушення, а саме - відсутність будь-яких конфліктів між обвинуваченим та потерпілим, невизнання ОСОБА_8 своєї вини, наслідки вчинення злочину для потерпілого. Також, призначаючи обвинуваченому покарання, суд не взяв до уваги його особу та думку потерпілого, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання, яке за своєю м`якістю не відповідає ступеню тяжкості і характеру вчиненого злочину, а також особі винного.

Аналогічні вимоги апеляційної скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи всіх апеляційних скарг, просив їх задовольнити, оскаржуваний вирок - скасувати і постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді шести років позбавлення волі; виступ потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та стягнути на його користь невідшкодовану моральну шкоду; думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, оскільки вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а тому просив залишити оскаржуваний вирок без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обвинувачений ОСОБА_8 визнав себе винним у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив обставини його вчинення злочину.

Оскільки ніким із учасників судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи та кваліфікація вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, тому суд апеляційної інстанції не досліджує вирок і матеріали провадження в цій частині, а відповідно до вимог частини 1 статті 404 КПК України переглядає вирок першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог діючого законодавства, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд вважає, що при призначенні покарання судом першої інстанції не в повній мірі враховано характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного обвинуваченим злочину, а також обставини обтяжуючі та пом`якшуючі покарання.

Як зазначено у вироку, судом першої інстанції враховано при призначенні покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та його ставлення до скоєного, зокрема: позитивну характеристику з місця проживання, перебування на утриманні малолітньої дитини, повне відшкодування завданих злочином збитків, а також думку потерпілого, який просив призначити покарання, передбачене санкцією статті. При цьому суд першої інстанції визнав обставинами, які пом`якшують покарання добровільне відшкодування завданого матеріального та морального збитку, та визнав обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони суперечать матеріалам провадження і не відповідають вимогам чинного законодавства щодо того, що при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного конкретного обвинуваченого, який визнається винуватим у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, а вирок суду скасуванню в частині призначення покарання обвинуваченому та ухвалення нового вироку в цій частині.

При призначенні покарання обвинуваченому, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 вчинив злочин, направлений проти життя та здоров`я потерпілого, який відноситься до категорії тяжких злочинів, обвинувачений вину свою визнав, розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, частково відшкодував матеріальну і моральну шкоду потерпілому, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, раніше судимий, потерпілий наполягає на призначенні обвинуваченому покарання тільки у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що він не розкаявся у вчиненому і тільки в умовах позбавлення волі можливе його виправлення.

Апеляційний суд вважає необхідним визнати пом`якшуючими покарання обставинами визнання вини обвинуваченим, його каяття, позитивну характеристику, а також добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілому, відповідно до розписки потерпілого це: 9467 грн. матеріальної шкоди та 30600 грн. моральної шкоди (т. 2 а.с. 81).

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції вважає неможливим призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Разом з тим, вищевказані обставини, що пом`якшують покарання, апеляційний суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а тому вважає необхідним призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України.

Викладені у вироку суду першої інстанції посилання на те, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину, а також про повне відшкодування потерпілому збитків, завданих злочином, не знайшли свого підтвердження доказами.

Щодо вимог апеляційної скарги потерпілого про стягнення з обвинуваченого на його користь 49300 грн. моральної шкоди, оскільки в своїй позовній заяві він просив стягнути із ОСОБА_8 9267 грн. матеріальної шкоди та 80000 грн. моральної, а йому було відшкодовано моральної шкоди обвинуваченим лише 30600 грн., то суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити в задоволенні апеляційної скарги в цій частині, оскільки у вироку суду першої інстанції взагалі не вирішувалося питання про цивільний позов потерпілого до обвинуваченого, що позбавляє апеляційний суд можливості вирішити вказане питання по суті, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу потерпілого в цій частині залишити без задоволення, та повернути на новий розгляд цивільний позов потерпілого в той же суд для вирішення в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 420, 428, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області

ухвалив:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 , заступника прокурора Одеської області ОСОБА_10 та прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_11 в частині призначення покарання - задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 07.11.2016 року відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначення йому покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 обрати тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 вираховувати з моменту затримання, тобто з 29 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 в частині стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 повернути в той же суд для розгляду в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення вироку, а засудженим, який знаходиться під вартою - протягом того ж строку, з моменту вручення йому копії вироку.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4