ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2016 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення від 24 листопада 2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із відповідною скаргою, в якій оскаржує бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 24 листопада 2016 року та просить зобов`язати прокуратуру Дніпропетровської області внести відповідні відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаною заявою, виконавши вимоги ст. 214 КПК України.
Скаржник у судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши матеріали скарги, суд дійшов до наступного правового висновку з таких підстав.
Як вбачається із матеріалів скарги, 24 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Дніпропетровської області із заявою про вчинення посадовими особами Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 та Дніпропетровського ВП м. Дніпропетровська кримінальних правопорушень передбачених ст. ст. 364, 367 КК України,

Однак на теперішній час заявника не було повідомлено про результати розгляду його заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про те, що скарга на бездіяльність прокурора підлягає задоволенню у зв`язку з порушенням прокурором вимог КПК України та відсутністю належного розгляду заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення та неповідомленням його про результати її розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути заяву ОСОБА_3 від 24 листопада 2016 року про вчинення кримінального правопорушення (вх. № 58193 від 24 листопада 2016 року) у строк, визначений ст. 214 КПК України, про що його повідомити.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.
Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені за наслідками судового розгляду скарги 14 грудня 2016 року. Повний текст ухвали складено 16 грудня 2016 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1