АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/720/17 Справа № 173/1890/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року в частині відмови в задоволенні вимог за скаргою ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 28 жовтня 2013 року про закриття кримінального провадження за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 30.04.2013 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні вимог за скаргою ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 28 жовтня 2013 року про закриття кримінального провадження за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 30.04.2013 року.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_8 та складання акту має наслідком визначення наявності умов для проживання малолітніх дітей та доцільності проживання їх з матір`ю і не має наслідком підтвердження безпосереднього проживання того чи іншого члена сім`ї в будинку на час проведення його обстеження. Відповідно будь-якого умислу, а тим паче внесення завідомо неправдивих відомостей до даного акту в період досудового розслідування не встановлено, так як той факт, що ОСОБА_8 має двох малолітніх дітей є достовірними даними, а відсутність дитини на час проживання в даному будинку і перебування його за місцем проживання батька також не можна розцінювати як завідомо неправдиві відомості, так як кожен з батьків згідно норм Сімейного Кодексу України та інших законодавчих актів має рівні права по відношенню до своїх дітей. Крім того, склад злочину, передбачений ст.. 366 КК України, характеризується з суб`єктивної сторони умисною формою вини. І так як в період досудового розслідування ні об`єктивна, ні суб`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, не знайшла свого підтвердження, суд першої інстанції вважає, що слідчим цілком обґрунтовано було прийняте рішення про закриття провадження у справі за п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду від 22.05.2017 року повністю та призначити новий розгляд у суді першої інстанції або постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги його скарги повністю. Скасувати постанову слідчого Верхньодніпровського відділення поліції Кам`янського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження № 0000031 від 04.06.2013 року. Також заявник просить зобов`язати слідчого викликати та допитати його та свідків, вказаних в його повідомленні про скоєння злочину, визначити його правовий статус, зобов`язати надати правову оцінку завідомо неправдивій довідці від 15.07.2013 року, акту та висновку ОСОБА_10 , та надати рух його цивільному позову у кримінальному провадженні та видати йому матеріали кримінального провадження для ознайомлення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на те, що названі встановлені в постанові факти мають протиріччя, оскільки неможливо складати акт та надавати висновок щодо доцільності проживання старшого сина з матерію, одночасно посилаючись, що він мешкає у батька, тому слідством недоведена відсутність події кримінального правопорушення в розумінні п.2 ч.1 ст. 284 КПК України та зазначена постанова не відповідає вимогам КПК України, а посилання слідчого на загальні положення засад кримінального судочинства, а саме на п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, ст. ст. 1,9, 11 КПК України у даному випадку не є мотивованими, виправданими та обґрунтованими, так як слідчий , приймаючи рішення від імені держави, виступає як представник гілки влади, а не як фізична особа, а тому дана постанова підлягає скасуванню з наступних підстав :

- постанова про закриття кримінального провадження ґрунтується на тому, що як слід з навіяної та надуманої думки слідчого він не надав правову оцінку тому, що в момент постійного мешкання його старшого сина у нього в довідці, акті та висновках вказано що старший син мешкає у матері, тобто викладена брехня, яка і примусила його написати повідомлення про вчинення злочину;

- в розумінні ст. 366 КК України об`єктивну сторону, яка характеризується сукупністю ознак з фактами, викладеними в його заяві, слідчій в своїй постанові не виклав та не спростував, що є доказом неповного проведення слідчих дій;

- слідчій виніс постанову про закриття кримінального провадження передчасно та необгрунтовано, не провівши усіх слідчих дій з метою виявлення ознак злочину та проводивши досудове розслідування, не дотримуючись вимог КПК України, а саме : не викликав та не допитав свідків на котрих він посилався; постанова про закриття кримінального провадження ґрунтується лише на припущеннях слідчого та застосуванням ним посилання на норми Закону, які не підлягали застосуванню; слідчий не дослідив в повному обсязі факти його повідомлення про скоєння злочину та не надав правової оцінки довідкам з м. Запоріжжя, згідно з якими старший син апелянта постійно мешкав у м. Запоріжжя, тому не обґрунтовано та неупереджено залишив поза увагою факти його повідомлення про вчинення злочину; слідчій заявника жодного разу не допитав, не дав письмового доручення дільничному у м. Запоріжжя допитати його по фактам, викладеним в письмової заяві про скоєння злочину; нічого не зробив з його цивільним позовом в кримінальному проваджені та до суду його після закриття справи не направив; не визначив його статус за цією справою.

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої цієї статті встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчими, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Між тим, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим при закритті кримінального провадження вищевказані обставини взагалі не були досліджені.

Колегією суддів встановлено, що 30 квітня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України.

28 жовтня 2013 року начальником СВ Верхньодніпровського РВ ОСОБА_9 було прийнято постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031, по кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегії суддів не зрозуміло, на підставі яких доказів слідчим прийняте процесуальне рішення про його закриття, оскільки ним не були в повному обсязі виконані вказівки прокурора ОСОБА_11 по даному кримінальному провадженню, а саме не було допитано самого заявника ОСОБА_6 щодо факту внесення до відповідного акту обстеження матеріально-побутових умов неправдивих відомостей з боку ОСОБА_12 та встановлення, у чому саме виявилось перекручування істини та внесення до відповідного акту неправдивих відомостей і наслідків цього; не допитано членів відповідної сім`ї щодо факту проведення обстеження матеріально-побутових умов та встановлення наявності або відсутності факту надання їм для ознайомлення під особистий підпис складеного акту; не допитано щодо вищевказаного факту членів комісії, які приймали участь в обстеженні; не долучено до матеріалів кримінального провадження посадову інструкцію ОСОБА_12 .

В даному випадку слідчий обмежився лише дорученням про проведення допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які доручив співробітникам оперативного підрозділу Верхньодніпровського РВ (СДСБЕЗ) та долучив до матеріалів кримінального провадження акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 14.01.2013 року, висновок щодо доцільності проживання дітей від 25.01.2013 року та довідку про склад сім`ї ОСОБА_8 та не провівши решту слідчих процесуальних дій для здійснення розслідування даної справи, дійшов висновку про закриття кримінального провадження, про що виніс відповідну постанову в порушення вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України, не зазначивши мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування, при цьому у матеріалах провадження немає відомостей про обставини, які об`єктивно перешкодили слідчому належним чином виконати вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, проведення слідчих дій та безпосереднього дослідження й оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на невідповідність постанови про закриття провадження від 28.10.2013 року, яка міститься в матеріалах кримінального провадження №0000031, яке було надано до Апеляційного суду Дніпропетровської області Жовтоводським ВП ГУНП в Дніпропетровській області, де у вступній частині постанови зазначено про те, що матеріали досудового розслідування розглянув начальник СВ Верхньодніпровського РВ ОСОБА_7 , а підписав також начальник СВ Верхньодніпровського РВ, але ОСОБА_9 , постанові про закриття провадження від 28.10.2013 року, що наявна в матеріалах судового розгляду скарги ОСОБА_6 Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області, де і у вступній, і у резолютивній частині постанови вказаний начальник СВ Верхньодніпровського РВ ОСОБА_9 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що досудове розслідування було проведено неповно, з порушенням вимог кримінального процесуального закону щодо доказування, що слідчий суддя необґрунтовано залишив поза увагою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу належить скасувати через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу та постановити нову.

З огляду на вказані вимоги кримінального процесуального закону, враховуючи встановлену під час апеляційного розгляду неповноту досудового розслідування, колегія суддів, скасовуючи ухвалу слідчого судді, вважає за необхідне постановити нову, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Отже, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, постанова слідчого про закриття кримінального провадження та ухвала слідчого судді підлягають скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню на досудове розслідування.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2017 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити, постанову старшого слідчого СВ Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 28 жовтня 2013 року про закриття кримінального провадження за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 30.04.2013 року - скасувати та направити матеріали кримінального провадження для здійснення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3