Номер провадження: 11-кп/785/45/17
Номер справи місцевого суду: 514/262/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 липня 2016 року по кримінальному провадженню №0000400 від 14.09.2015 року, яким:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоне Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, військовозобов`язаного, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 29.09.2009 року Київським райсудом м. Одеси за ст.296 ч.4, 263 ч.1, 69, 70 КК України до 2-х років позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, п.п. 2,9 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.156 КК України у виді 7(сім) років позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю; за п.п.2,9 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі. Згідно ч.2 ст.70 КК України обвинуваченому остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді довічного позбавлення волі. Строк покарання обвинуваченому обчислюється з 17 вересня 2015 року та, у відповідності до ч.5 ст.72 КК України, в цей строк зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишений без змін.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 1000000 (одного мільйона) гривень, а також на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 31079 (тридцяти одної тисячі сімдесяти дев`яти) грн. 28коп. Доля речових доказів вирішена у відповідності до положень ст.100 КПК України,-

встановив:
Згідно з оскаржуваними вироком суду обвинуваченого ОСОБА_9 визнано винуватим за вчинення кримінальних правопорушень за наступних обставин:

13.09.2015 року, знаходячись за місцем свого проживання у домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_2 , ОСОБА_9 , заздалегідь увійшовши у довіру до малолітньої односельчанки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що вона є малолітньою, в проміжок часу між 14:00 та 15:00 годинами, більш точний час встановити не виявилось можливим, скориставшись тим, що вказана малолітня особа потрапила до вищезазначеного домоволодіння без батьків та за відсутності інших осіб, скориставшись тим, що остання не зрозуміє характеру вчинюваних з нею дій, реалізуючи свій злочинний умисел щодо скоєння розпусних дій відносно неї, умисно роздягнув її, знявши увесь одяг нижче поясу, а саме: труси та джинсові брюки, тобто оголивши статеві органи потерпілої, та з метою збудження статевого інстинкту, пальцями рук почав здійснювати непристойні доторкання до статевих органів ОСОБА_12 , які викликають статеві збудження.

Далі, розуміючи, що ОСОБА_12 може розповісти батькам про факти скоєння ним розбещення, у зв`язку з чим за скоєння розбещення малолітньої особи його буде притягнуто до кримінальної відповідальності, ОСОБА_9 , з метою приховати зазначене кримінальне правопорушення та уникнення відповідальності, вирішив позбавити її життя.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті малолітній ОСОБА_12 , усвідомлюючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді біологічної смерті ОСОБА_12 і бажаючи її настання, умисно руками здавив малолітній ОСОБА_12 органи шиї та тримав їх здавленими до тих пір поки потерпіла не перестала подавати ознаки життя, тобто до настання незворотної біологічної смерті останньої, чим спричинив, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.06.1995), тяжкі тілесні ушкодження у вигляді синців та саден шиї, переламів під`язикової кістки, що створюють один комплекс, які утворюються одночасно, і в сукупності були небезпечні для життя, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 №130 від 15.10.2015 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_12 стала механічна асфіксія внаслідок здавлення органів шиї, тому смерть ОСОБА_12 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з тілесними ушкодженнями в ділянці шиї садна і синці шиї, перелами під`язикової кістки, тобто тілесні ушкодження в області шиї у вигляді синців, саден, переламів під`язикової кістки, які виникли у час здавлення органів шиї, стали причиною смерті ОСОБА_12 .

Крім того, в ході вищезазначених подій, згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_12 №130 від 15.10.2015 року, останній, також, спричинено наступні тілесні ушкодження: на правій щоці 2 смугастих пошкодження шкіри; 2 рани підборіддя справа; на рівні кута нижньої щелепи з права синець; з права нижче нижнього краю нижньої щелепи смугасте садно до центру верхнього краю описаного садна прилягає синець; нижче правого кінця описаного садна 4 невеликих садна; по передній поверхні шиї на рівні під`язикової кістки і хрящів гортані вертикальний синець у центрі лівого краю якого розташоване горизонтальне садно; з права на рівні нижнього краю хрящів гортані смугасте садно; садно нижче центру правої ключиці на 1,5 см.; праворуч на рівні ключиці по передньо-пахової лінії смугасте косогоризонтальне садно; садно зліва під підборіддям; по бічній поверхні шиї праворуч вертикальний синець, у центрі якого і в нижньому відділі розташовано 11 дрібних смугастих саден; по біля грудинній лінії зліва на рівні ключиці передній кінець якого переходить в смугастий синець; ліворуч від описаного кінця описаного садна аналогічне садно і синець; у привушної ділянці зліва вертикальний синець; по задній поверхні середньої третини правого надпліччя, 2 смугастих горизонтальних садна; по задній поверхні лівого надпліччя і спини до рівня 2 ребра від плечового суглоба до шиї 13 смугастих саден; по передній поверхні лівого плечового суглоба вертикальне садно; по внутрішній поверхні середньої третини лівого плеча синець; по зовнішній поверхні лівого плечового суглоба синець; крововиливи у м`які тканини голови; у потиличній ділянці, у потиличній ділянці справа, у лобовій ділянці справа і зліва, справа в тім`яно-скроневої ділянці; на правому і лівому великих ріжках під`язикової кістки, поблизу верхівок є по одному симетричному повному переламу, а також у місці з`єднання тіла та лівого великого ріжка під`язикової кістки визначається повний перелам. Зазначені тілесні ушкодження, як поодинці, так і в сукупності, згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

В області статевих органів виявлено наступні тілесні ушкодження: вхід до піхви розширений, біля входу до піхви на п`ять та сім годин умовного циферблату горизонтальні садна неправильно-прямокутної форми. Дані тілесні ушкодження як поодинці, так і в сукупності, згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень мають, ознаки легких тілесних ушкоджень.

Всі тілесні ушкодження мають однаковий стан і спричиненні незадовго до смерті або в момент смерті.

Далі ОСОБА_9 переконавшись, що малолітня ОСОБА_12 у результаті механічної асфіксії від здавлення органів шиї померла на місці скоєння кримінального правопорушення, з метою приховання слідів кримінального правопорушення та уникнення відповідальності, переніс труп малолітньої ОСОБА_12 до підвального приміщення, розташованого на території домоволодіння за місцем свого проживання, де викопавши у земляній підлозі яму невеликої глибини, закопав труп останньої, а одяг, належний потерпілій ОСОБА_12 , а саме: джинси і капці рожевого кольору, а також належні йому хустинку і сорочку в клітину світло-коричнового кольору, що містили сліди крові ОСОБА_12 , попередньо запакувавши у поліетиленовий пакет, сховав у піч, розташовану в будівлі літньої кухні, що знаходиться на території домоволодіння за місцем його проживання.

Не погоджуючись з вироком районного суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких посилаючись на незаконність прийнятого районним судом рішення, вказує на те, що:

- в порушення вимог ст.374 КПК України, районний суд не виклав обвинувачення по обох інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях окремо;

- при розгляді кримінального провадження та ухвалені оскаржуваного рішення суд першої інстанції не звернув уваги на невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення;

- досудове розслідування та судовий розгляд в суді першої інстанції проведено з грубими порушення Конституції України, КПК України, які полягали в порушенні його права на захист;

- районний суд обґрунтував доведеність його вини на недопустимих доказах, які були надані прокурором, оскільки частина з них була отримана з порушеннями вимог КПК України, а інша частина не доводить його вини у вчинених кримінальних правопорушеннях. При цьому, обвинувачених посилається на те, що протокол огляду його домоволодіння під час якого в підвальному приміщені було знайдено труп, а будинку речі потерпілої, було проведено на підставі ухвали слідчого судді районного суду, яка була винесена в порушення вимог ст.234 КПК України, а висновки судово-медичних експертиз не доводять його вини.

- посилаючись на данні про його особу та наявність у нього захворювань, вказує на суворість призначеного йому покарання та вважає його надмірної суворим.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та доповнення до неї; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з доповненнями; вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги та доповнень до неї; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно положень ст.84 КПК України доказами у кримінальній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд першої інстанції визнав винуватим ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.156, п.п. 2,9 ч.2 ст.115, КК України, а саме у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи та у скоєні вбивства малолітньої дитини з метою приховати інший злочин.
Перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого та доповнень до неї щодо допущених судом першої інстанції порушень кримінального процесуального закону при судовому розгляді обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_9 та невірному застосуванні кримінального закону апеляційним судом встановлено, що викладені у вироку обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, які в свою чергу є належними, допустимими та достатніми.
На підтвердження встановлених фактичних обставин суд першої інстанції обґрунтовано послався на поясненнями потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , експерта ОСОБА_25 , які дали суду послідовні, логічні та взаємодоповнюючи показання щодо обставин зникнення малолітньої ОСОБА_12 , обставин проведення обшуку в домоволодінні обвинуваченого та виявлення трупа потерпілої та її речей, а також виявлення в піднігтьовому вмісті правої руки потерпілої ОСОБА_12 . ДНК обвинуваченого ОСОБА_9 .
Суд обґрунтовано визнав допустимими доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 показання потерпілих і свідків по справі, оскільки вони об`єктивно підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, які були ретельно дослідженні районним судом, а саме:
- протокол обшуку, з фототаблицею та відеозаписом до нього від 17.09.2015 року в домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_9 , відповідно до якого під час обшуку, який проводився в присутності обвинуваченого ОСОБА_9 , понятих, спеціалістів та кінолога з собакою, в підвальному приміщенні домоволодіння обвинуваченого було виявлено закопаний налівоголений труп малолітньої ОСОБА_12 , а в топці печі, що знаходиться в будівлі літньої кухні домоволодіння, були знайдені запаковані в поліетиленовий пакет майка, джинси та капці рожевого кольору загиблої дитини, а також сорочка та хустинка обвинуваченого з слідами крові належній дитині (т.1 а.с.70-71, а.с.178-196; 217-222).
Суд зробив вірний висновок, що вказаний одяг та взуття, вилучені під час обшуку, були на обвинуваченому ОСОБА_9 та загиблій дитині в день її зникнення 13.09.2015 року, оскільки цей факт підтверджується :
- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 16.02.2016 року та фотаблицею до нього, відповідно до яких під час проведення слідчої дії зі свідком ОСОБА_23 , в присутності понятих: ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , свідок впізнав джинси, капці рожевого кольору, майку синього кольору, а також сорочку світло-коричневого кольору в клітину та шорти синього кольору, які належали ОСОБА_9 (т.2, а.с.64-67, 68-70, 71-73, 74-78, 82);
- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 16.02.2016 року та фото таблицями до них, відповідно до яких, потерпіла ОСОБА_11 , в присутності понятих: ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , потерпіла впізнала речі своєї доньки ОСОБА_12 : майку синього кольору, джинси, капці рожевого кольору ( т.2, а.с.82-85, 86-88, 89-92), а також сорочку світло-коричневого кольору в клітинку обвинуваченого ОСОБА_9 (а.с.93-97);
- протоколами пред`явлення для впізнання від 16.02.2016 року та фото таблицями до них, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_13 , в присутності понятих: ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , впізнав речі ОСОБА_12 : майку синього кольору та капці рожевого кольору ( т.2, а.с.98-102, 103-105);
- протоколами пред`явлення для впізнання від 16.02.2016 року та фотаблицями до них, відповідно до яких свідок ОСОБА_22 , в присутності понятих: ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , впізнання речі ОСОБА_12 : майку синього кольору та капці рожевого кольору (т.2, а.с.106-108, 109-111).
Таким чином, районним судом за результатами судового розгляду було достовірно і беззаперечно встановлено, що знайдені в домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_9 одяг та взуття загиблої дитини та його особисті речі, які були впізнані потерпілими: ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та свідками: ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , були на обвинуваченому ОСОБА_9 та загиблій дитині ОСОБА_12 в день її зникнення, а саме 13.09.2015 року, і цей факт обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував під час судового розгляду в районному та апеляційному судах.
Крім того, районний суд обґрунтовано послався у вироку як на докази, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_9 на:
- протокол огляду трупа ОСОБА_12 від 18.09.2015 року за участю судово-медичного експерта ОСОБА_28 (т.1, а.с.203-204);
- протокол огляду речей потерпілої ОСОБА_29 від 30.11.2015 року, які були виявлені та вилучені під час проведення обшуку в домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_9 (т.2, а.с.45-51);
- постанову слідчого про залучення до матеріалів справи кримінального провадження речового доказу від 30.11.2015 року (т.2, а.с.52-53);
- протокол огляду речей виявлених та вилучених під час обшуку у домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_9 та фото таблицею до нього від 18.02.2016 року (т.3, а.с.13-18,19);
- висновок експерта №349 від 31.05.2016 року, відповідно до якого на рушнику, фрагментах тканини зеленого та білого кольорів, трусах підозрюваного ОСОБА_9 , вилучених в ході обшуку в його домоволодінні виявлено кров людини, генетичні ознаки якої збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілої ОСОБА_12 і не збігаються з генетичними ознаками зразків букальних клітин обвинуваченого ОСОБА_9 . Генетичні ознаки у крові і імунологічних об`єктах на серветці з тканини білого кольору, на трусах темно-сірого кольору - є змішаними та містять генетичні ознаки потерпілої ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_9 . Генетичні ознаки слідів сперми на трусах темно-сірого кольору та клітин виявлених на внутрішній поверхні ворота сорочки збігаються з генетичними ознаками визначеними у зразку букальних клітин обвинуваченого ОСОБА_9 і не збігаються з генетичними ознаками потерпілої ОСОБА_12 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів сперми на трусах темно-сірого кольору та клітини виявлених на внутрішній поверхні ворота сорочки та генетичних ознак визначених у зразку букальних клітин обвинуваченого ОСОБА_9 складає 6,5х10-22. Сукупність генетичних ознак, визначена у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 1,5 секстильйонів осіб.
Районний суд обґрунтовано визнав належним та допустимим доказом висновок №103 від 12.04.2016 року комісійної судово-медичної експертизи, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_12 були виявлені наступні тілесні ушкодження:
- закрита травма шиї у вигляді: множинних саден смугастої та неправильно овальної форми з вираженою мацерацією, синців неправильно овальної та смугастої форми, переламів правого та лівого великих ріжків під`язикової кістки (останні свідчать про симетричне бокове стискання шиї), з повного переламу хрящу під`язикової кістки в місці з`єднання тіла кістки з лівим великим ріжком. Ушкодження шиї були спричиненні декількома предметами та зі значною силою, що підтверджується наступними даними: перша група ушкоджень шиї була спричинена в результаті дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук, що підтверджується формою саден та крововиливів (неправильна овальна форма) та наявністю симетричних переламів великих ріжків під`язикової кістки, які утворилися при симетричному боковому стисканні шиї. Друга група ушкоджень шиї у вигляді різнонаправлених смугастих саден та синців утворилася при дії тупого, гнучкого предмета (предметів), яким могла бути незамкнена петля, накладена на шию. Однак, індивідуальних властивостей травмуючого предмету у даних ушкодженнях не відобразилося, що не дає можливості точно встановити, яким саме предметом (куском тканини, рушником, мотузкою, або іншим предметом) були спричиненні дані ушкодження у ділянці шиї;
- множинні садна, синці обличчя, передньої грудної клітини та верхньої третини спини. Ушкодження на обличчі, передньої поверхні грудної клітини, верхньої третини спини утворені за рахунок різних травматичних впливів, а саме: перша група ушкоджень була спричинена тупим твердим предметом (предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути пальці рук, які міцно тримали або здавлювали обличчя, що підтверджується формою саден та крововиливів (неправильна овальна форма). Друга група ушкоджень у вигляді смугастих саден була спричинена нігтями пальців рук, ці ушкодження могли бути утворені як при самозахисті потерпілої ОСОБА_12 , так і при дії на потерпілу нігтів рук нападника. Третя група ушкоджень на спині у вигляді смугастих саден та крововиливів була спричинена тупим твердим предметом (предметами), при притисканні потерпілої ОСОБА_12 до пошкоджуючого предмета(предметів), та контактуванні з ним її виступаючих частин тіла. Морфологічний опис ран обличчя не дозволяє з`ясувати механізм утворення, давність цих ушкоджень; крововиливи у м`які тканини голови: у центра потиличної ділянки, потиличній ділянці з права, лобової ділянці з права та зліва, у правій тім`яноскроневій ділянці. Дані ушкодження утворились при дії твердого, тупого предмета (предметів), індивідуальні властивості якого (яких) в ушкодження не відобразились;
- садна піхви (на 5 та 7-ми годинах умовного циферблату годинника), які доходять до дівочої пліви. Дані ушкодження були спричиненні при терті тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, яким можуть бути статевий член та пальці рук. Локалізація, механізм утворення ушкоджень піхви виключає можливість їх виникнення від звичайного контактування з одягом (трусами, джинсами), та як при контактуванні з одягом ушкодження утворюється в ділянці промежини, чого не виявлено при дослідженні трупа ОСОБА_12 ;
- синці лівої верхньої кінцівки. Дані ушкодження спричиненні твердим тупим предметом (предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею, індивідуальні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися та могли утворитися при самозахисті.
Враховуючи всі вище перелічені ушкодження, експерти зробили висновок про те, що ушкодження на обличчі, шиї, верхньої третини грудної клітини, верхньої лівої кінцівки у постраждалої дитини були скоєні при задушенні, при тисканні, утриманні її, та при самозахисті дитини. Ушкодження піхви були спричиненні при терті тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, якими можуть бути статевий член та пальці рук.
Враховуючи локалізацію ушкоджень, морфологію, механізм утворення ушкоджень, експерти висловилися про те, що потерпіла ОСОБА_12 можливо знаходилась до нападника передньою поверхнею тіла, що підтверджується наявністю більшості ушкоджень на передній поверхні тіла, а також наявністю переламу великих ріжків під`язикової кістки, що можливо при симетричному боковому стисканні шиї, та притисканні до горизонтальної, або вертикальної щільної поверхні, що підтверджується наявністю крововиливів в м`які тканини голови на задньобокових поверхнях голови, та крововиливів та саден на спині на виступаючих поверхнях тіла .
Згідно з даними висновку експерта №130 від 18.09.2015 року 15.10.2015 року смерть ОСОБА_12 могла настати 13.09.2015 року на що вказують трупні явища: відсутність змінення кольору трупних плям, відсутність трупного заклякання в усіх групах звичайно досліджуваних м`язів. Враховуючи відсутність ознак загоєння ушкоджень, колір синців, а також дані гістологічного дослідження (ушкодження без вираженої перифокальної клітинної реакції), ушкодження дитині ОСОБА_12 були спричинені в короткий проміжок часу між собою, та не задовго до моменту настання смерті та можливо в момент настання смерті. Згідно даними висновку експерта від 18.09.2015-15.10.2015 року у ОСОБА_12 джерело кровотечі знайдено не було.
Згідно з висновком експерта №286 від 04.05.2016 року-18.05.2016 року, на джинсових брюках, які належали ОСОБА_12 , елементи калових мас не знайдені, при огляду трупа дитини на фотозображеннях описані калові маси біля анального отвору та на внутрішніх поверхнях стегон. Таким чином, потерпіла дитина ОСОБА_12 в момент заподіяння їй ушкоджень, що привели до смерті, була без джинсових брюк.
Відповідно до висновку експерта №130 від 18.09.2015-15.10.2015 року по даним обшуку підвалу домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , можна висловитися про те, що на момент проведення експертизи гнильні зміни у потерпілої не виражені, що свідчить про те, що з моменту смерті до моменту закопування дитини пройшло не більше 12 годин, за умов, що тіло дитини знаходилось у глиняному ґрунті на глибині 30-50 см від поверхні у приміщенні підвалу при температурі близько 11 градусів Цельсію (т.3 а.с.129-160).
Суд також вірно послався у вироку, як на докази доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 на:
- висновок №839 від 06.11.2015 року молекулярно-генетичної експертизи, відповідно до якого, в результаті молекулярно-генетичного дослідження у вирізках з сорочки виявлено кров людини, клітини з ядрами та визначені їх генетичні ознаки. Генетичні ознаки крові та клітин у вирізках з сорочки збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_12 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 , що підтверджується наданими в таблиці результатів дослідження локусами. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак крові та клітин у вирізці з сорочки та генетичних ознак крові потерпілої ОСОБА_12 складає 3,17х10-22 (т.1 а.с.217-222);
- висновок експерта №986 від 21.09.2015-09.10.2015 року, з якого вбачається групова належність крові потерпілої ОСОБА_12 та ОСОБА_9 . Також п.3.3 вказаного висновку встановлено, що на рушнику, фрагментах тканини зеленого та білого кольорів, трусах підозрюваного ОСОБА_9 , вилучених в ході обшуку по АДРЕСА_2 виявлено кров людини. При встановленні групової належності виявлено тільки антиген Н, який є основним для групи крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_12 (т.1 а.с.245-249);
- висновок експерта №1002 від 25.09.2015-09.10.2015 року, відповідно до якого на серветці з тканини білого кольору, вилученій в ході обшуку по АДРЕСА_2 , виявлено кров людини: в об`єкті №1 групи А з ізогемаглютиніном анти-В за системою АВО, що не виключає її походження від підозрюваного ОСОБА_9 ; в об`єкті №2 на цій же серветці виявлено антиген А з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В, властиві групам А з ізогемаглютиніном анти-В та О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО, що не виключає походження крові від потерпілої ОСОБА_12 в якості домішку до крові підозрюваного ОСОБА_9 (т. 1 а.с.250-252);
- висновок №836 від 30.10.2015 року молекулярно-генетичної експертизи, за результатами якої проведено молекулярно-генетичне дослідження, визначено генетичні ознаки зразка букальних клітин ОСОБА_9 та зразка крові потерпілої ОСОБА_12 , у піднігтьовому вмісті зрізів нігтів з лівої та правої рук потерпілої ОСОБА_12 виявлено кров людини, клітин з ядрами та визначені їх генетичні ознаки, у піднігтьовому вмісті зрізів нігтів з лівої руки ОСОБА_9 , виявлено клітини з ядрами та визначені їх генетичні ознаки, які наведено в таблицях результатів дослідження, в яких вбачається збіг 13 із 15 локусів із зразками букальних клітин обвинуваченого ОСОБА_9 в піднігтьовому вмісті з правої руки потерпілої ОСОБА_12 , що засвідчено експертом ОСОБА_25 в мотивувальній частині його висновку (т.1, а.с.209-214);
- висновок експерта №650 від 07.10.2015-21.10.2015 року, відповідно до якого, на речових доказах, вилучених в ході обшуку домоволодіння обвинуваченого в одному відрізку тканини темно-зеленого кольору, другому відрізку тканини темно-зеленого кольору, відрізку тканини білого кольору з вишивкою та чоловічих трусах темно-сірого кольору та 4 епітеліальні клітини, східні с клітинами піхвового, ректального та букального епітелію, не знайдені. В відрізку тканини темно-зеленого кольору та на чоловічих трусах темно-сірого кольору, знайдені голівки сперматозоїдів (т.1 а.с.259-260);
- висновок судово-психіатричних експертів №140 від 08.12.2015 року, згідно з яким ОСОБА_9 , на час скоєння кримінального правопорушення, в якому його підозрюють, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством, іншим хворобливим станом психіки не страждав, міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. На теперішній час ОСОБА_9 не страждає будь-яким хронічним хворобливим психічним розладом чи іншим хворобливим психічним розладом, недоумством. В застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1, а.с.253-257).
За таких обставин, суд обґрунтовано визнав показання потерпілої, свідків, дані, які містяться в протоколах слідчих дій та додатках до них, всі наведені вище висновки експертів, належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність такою, що з усією достатністю доводить вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 інкримінованих йому злочинів.

При цьому, районний суд виходив із сукупності всіх встановлених обставин і обстановки події, яка відбулася, що вказує на наявність у ОСОБА_9 мотиву вбивства малолітньої дитини, який виник з метою приховати інший злочин вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дав повну і належну оцінку дослідженим доказам в їх сукупності та обґрунтовано послався на них у вироку, як на докази доведеності винуватості обвинуваченого.
За таких умов твердження сторони захисту, що покладені в основу вироку докази, зокрема висновки судових експертиз, які наведені в оскаржуваному вироку як докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованих йому злочинах, є безпідставними.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції в достатній мірі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази, дав їм належну оцінку у сукупності, а тому посилання обвинуваченого на неповноту та неправильність судового розгляду та невідповідність висновків районного суду фактичним обставинам справи, не заслуговують на увагу.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника про порушення районним судом вимог ст.374 КПК України, з посиланням на те, що суд не виклав обвинувачення по обох інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях окремо, є безпідставними.

В мотивувальній частині оскаржуваного вироку районний суд у повній відповідності до вимог ст.374 КПК України сформулював обвинувачення визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень вчинених обвинуваченим, форму вини та мотиви скоєного. При цьому, місце, час, спосіб, наслідки, форма вини та мотиви скоєних обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 2,9 ч.2 ст.115, ч.2 ст.156 КК України, описані районним судом зрозуміло, а висновки про доведеність вини обвинуваченого судом обґрунтовані та мотивовані з посиланням на дослідженні докази. На аналогічні вимоги щодо змісту мотивувальної частини вироку суду звернуто увагу п.15 Пленуму Верховного суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 року.

Доводи обвинуваченого та його захисника на невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, зокрема з причини відсутності в ньому формулювання обвинувачення, є безпідставними та спростовуються змістом обвинувального акту від 03.03.2016 року, який фактично відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону, в тому числі і формулювання обвинувачення, яке викладене на аркушах 5-6 (т.1, а.с. 1-7).
Доводи обвинуваченого про порушення його права на захист на стадії досудового розслідування є безпідставними, оскільки безпосередньо після проведення обшуку у домоволодінні обвинуваченого та виявлення трупа ОСОБА_12 , 18.09.2016 року, ОСОБА_9 був затриманий працівниками поліції як особа підозрювана у вчиненні злочину та саме з цього часу на виконання вимог ст.ст. 45, 46, 52 КПК України, йому постановою слідчого від 18 вересня 2016 року, було призначено захисника ОСОБА_8 . При цьому, як свідчить протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, вказана слідча дія проводилася в присутності захисника (т.1, а.с. 78, 88, 89, 178-197;198-202).

Більш того, як свідчать матеріали кримінального провадження, всі слідчі дії під час досудового розслідування були проведенні з обвинуваченим ОСОБА_9 за участю захисника. При цьому, будь-яких скарг та звернень щодо здійснення неналежного захисту на стадії досудового розслідування, обвинувачений жодного разу не заявляв, що він підтвердив під час судового засідання в апеляційному суді. Право на захист обвинуваченого під час судового розгляду в районному суді також було забезпечено.

Допитаний апеляційним судом обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив той факт, що з моменту його затримання працівниками поліції, він був забезпечений захисником. Обвинувачений не пояснив апеляційному суду та навів будь-якого раціонального пояснення, в чому полягали порушення цього права на захист, про що він зазначив в апеляційній скарзі.

Доводи обвинуваченого про те, що обґрунтовуючи його доведеність його вини районний суд послався на недопустимі докази, які, на його думку, були отримані під час досудового розслідування з порушеннями вимог КПК України, є також безпідставними.

Так, посилання обвинуваченого та його захисника на недопустимість як доказів: протоколу обшуку його домоволодіння 17.09.2016 року та протоколів огляду речових доказів від 05 та 30 листопада 2016 року з посилання на те, що обшук було проведено без дозволу слідчого судді, а також про те, що під час проведення обшуку та огляду речових доказів, в якості понятих були залучені зацікавлені особи, спростовуються матеріалами кримінального провадження, повторно дослідженими апеляційним судом.

Як свідчить протокол обшуку в домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_9 від 17.09.2016 року, вказана слідча дія була проведена на підставі ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області за участю понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_16 (т.1, а.с. 178-197, 242-243). Під час апеляційного перегляду обвинувачений ОСОБА_9 не зміг мотивувати суду свого твердження про упередженість свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_16 , а тільки зазначив, що вказані особи є головою сільської ради та директором школи відповідно, а тому вони упереджено ставляться до нього.

Огляд предметів від 05.11.2016 року, які визнані речовими доказами, відповідно до протоколу слідчої дії, проводився за участю понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 (т.2, а.с. 37-41). Огляд предметів від 30.11.2016 року, які визнанні речовими доказами, відповідно до протоколу слідчої дії, проводився за участю понятих ОСОБА_30 та ОСОБА_32 (т.2, а.с. 45-51).

При цьому, клопотання сторони захисту про допит в судовому засіданні апеляційного суду свідків ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , апеляційний суд визнав необґрунтованим, оскільки його доводи суперечать вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України, у відповідності до положень якої апеляційний суд може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_9 заявили апеляційному суду, що в суді першої інстанції вони не заявляли клопотання про допит вказаних свідків та не наводили доводів щодо можливої упередженості вказаних свідків.
За таких умов апеляційний суд, враховуючи вимоги ст.22, ч.3 ст.404 КПК України, приходить до висновку про безпідставність доводів сторони захисту про недопустимість як доказів протоколів обшуку в домоволодінні обвинуваченого та оглядів предметів, з посиланням на упередженість понятих та їх відношення до правоохоронних органів, оскільки про існування обставин, на які посилається сторона захисту, всупереч вимогам ст.22 КПК України, сторона захисту під час розгляду в районному суді не заявляла, а під час апеляційного перегляду вироку суду на підтвердження вказаних обставин, не надала жодного доказу.

Таким чином, жоден з доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 не знайшов свого підтвердження під час апеляційного перегляду вироку районного суду.
Перевіривши матеріали справи, повторно дослідивши докази про дослідження яких було заявлено клопотання обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд приходить до висновку, що районний суд дослідивши всі докази по справі в їх сукупності, дійшов до правильного висновку, про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.156, п.п. 2,9 ч.2 ст.115 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 на неврахування районним судом при призначенні покарання даних про його особу та на суворість призначеного йому покарання, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 64, 65, 66 КК України.
Так, районним судом враховані, ступень тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до вимог ст.12 КК України відносяться до тяжкого та особливо тяжкого, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який має непогашену судимість за вчинення тяжких злочинів, характеризується посередньо, вину не визнав та не розкаявся у скоєному, а також обставини вчинення злочинів. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 під час судового розгляду встановлено не було. Обставинами, що обтяжують покарання засудженого є рецидив злочину.
З урахуванням вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 тяжкого та особливо тяжкого злочину, наслідками яких стала смерть малолітньої дитини, характеру та спрямованості його протиправних дій, районний суд, в повній мірі врахувавши положення ст.ст. 50, 64, 65 КК України, дійшов до обґрунтованого висновку про підвищену небезпечність обвинуваченого для суспільства, та прийшов переконливого висновку про необхідність призначення йому за п.п. 2, 9 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі. Апеляційний суд призначене районним судом покарання вважає відповідним особі обвинуваченого, це покарання є домірним скоєному, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Перевіривши справу в межах поданої апеляційної скарги та доповнень до неї,матеріали кримінального провадження та повторно дослідивши докази в межах заявленого клопотання сторони захисту, апеляційний суд не вбачає невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень норм кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок його суворості, які б потягнули зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому вважає вирок законним і обґрунтованим, а призначене покарання справедливим.

На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про незаконність оскаржуваного вироку районного суду є необґрунтованими, тому і апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 липня 2016 року по кримінальному провадженню №0000400 від 14.09.2015 року відносно ОСОБА_9 , засудженого за ч.2 ст.156, п.п. 2,9 ч.2 ст.115 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4