Справа №577/4512/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/545/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Придбання, отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 4 травня 2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 15 квітня 2014 року Конотопським міськрайонним судом Сумської обл. за ст. ст. 289 ч. 2; 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з звільненням від відбування покарання з випробуванням на протязі 2 років іспитового строку;

2) 20 серпня 2014 року Конотопським міськрайонним судом Сумської обл. за ст. ст. 15 ч. 2 289 ч. 2; 289 ч. 2; 75 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з звільненням від відбування покарання з випробуванням на протязі 2 років іспитового строку,

визнано винним за ст. 198 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю вироків частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 20 серпня 2014 року, і остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 2 місяці.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_8 обвинувачений за вчинення такого кримінального правопорушення.

13 лютого 2016 року, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись на вул. Дзержинського в м. Конотоп, погрожуючи застосуванням битки до потерпілого ОСОБА_10 , відкрито заволодів його мобільним телефоном «Iphone 5S 16 Gb», вартістю 8065 грн., за що у подальшому, вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 2 вересня 2016 року, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Відразу після вчинення даного злочину, 13 лютого 2016 року після 22 години 30 хвилин, ОСОБА_9 прибув до магазину «АТБ», що знаходиться на вул. Вирівській в м. Конотоп, Сумської обл., де зустрівся із ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яким під час їх спільної розмови розповів про обставини щойно вчиненого ним кримінального правопорушення та показав мобільний телефон «Iphone 5S 16 Gb», пояснивши, що саме його він відкрито викрав.

У цей же день, 13 лютого 2016 року, приблизно о 23 й годині, ОСОБА_8 , знаходячись на вул. Вирівській в м. Конотопі, Сумської обл., завідомо знаючи про те, що мобільний телефон «Iphone 5S 16 Gb» отриманий ОСОБА_9 злочинним шляхом, запропонував ОСОБА_9 збути вказаний телефон, на що ОСОБА_9 погодився та передав телефон «Iphone 5S 16 Gb» ОСОБА_8 для збуту. Тим самим ОСОБА_8 вчинив заздалегідь не обіцяне отримання майна телефону «Iphone 5S 16 Gb», завідомо одержаного злочинним шляхом.

У подальшому, з 23 години 13 лютого 2016 року по 11 годину 14 лютого 2016 року, ОСОБА_15 зберігав при собі заздалегідь не обіцяне отримане ним майно телефон «Iphone 5S 16 Gb» завідомо одержане злочинним шляхом, а наступного дня, 14 лютого 2016 року, близько 11 ї години, ОСОБА_8 , завідомо знаючи, про те, що мобільний телефон «Iphone 5S 16 Gb» отриманий ОСОБА_9 злочинним шляхом, збув його приватному підприємцю ОСОБА_16 у АДРЕСА_2 . за 900 грн., які витратив на власні потреби.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 в якій ставиться питання про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 .

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що суд визнаючи ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, не врахував, що останній свою вину не визнавав і пояснював про те, що йому не було відомо про те, що він отримав від ОСОБА_9 телефон, здобутий останнім злочинним шляхом, який у послідуючому зберігав та збув.

На думку захисника, суд обґрунтовує обвинувачення на показаннях засудженого ОСОБА_9 та його друзів, які надали завідомо неправдиві покази, з мотивів помсти за неповернуті ОСОБА_8 кошти отримані від продажу телефону.

Крім того, захисник зазначає, що ОСОБА_8 перший розповів працівникам поліції у кого придбав телефон, тобто співробітничав зі слідством, що не було враховано судом.

Заслухавши доповідь судді щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про заперечення апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 , пояснення законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_17 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про підтримку апеляційної скарги, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд, піддавши аналізу досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, в повному обсязі встановивши обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, на законних підставах дійшов до висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненому та вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ст. ст. 198 КК України.

Суд на законних підставах оцінив невизнання ОСОБА_8 вини у вчиненому, як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого йому обвинувачення з метою уникнення ним відповідальності за вчинене, оскільки його пояснення щодо незнання про одержання ОСОБА_9 телефону «Iphone 5S 16 Gb» злочинним шляхом були спростовані судом дослідженими та проаналізованими ним доказами.

Так, з пояснень свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вбачається, що ОСОБА_8 знав про одержання ОСОБА_9 телефону злочинним шляхом, оскільки він був присутній під час того, як ОСОБА_9 розповідав про обставини заволодіння ним телефоном.

Вказані пояснення цих свідків знайшли своє підтвердження при дослідженні судом вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 2 вересня 2016 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України (т. 1 а. п. 10), протоколу огляду місця події, від 23 березня 2016 року (т. 2 а. п. 7).

Крім того, колегія суддів враховує той факт, що пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 надані ним у судовому засіданні суду першої інстанції, які зафіксовані на аудіозаписі цього засідання, свідчать про наявність суперечності в його поясненнях.

Так, ОСОБА_8 пояснює, що йому не було відомо про одержання вказаного телефону злочинним шляхом, при цьому визнає, що він бачив повідомлення, яке прийшло на телефон, в якому зазначалося, що цей телефон був викрадений, проте він, незважаючи на таке повідомлення здійснив його продаж.

Вказане, на думку колегії суддів свідчить про обізнаність ОСОБА_8 про одержання вищевказаного телефону злочинним шляхом, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не заслуговують на увагу.

Колегія суддів погоджується також і з висновком суду першої інстанції з приводу відсутності доказів, які б ставили під сумнів пояснення свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , стосовно повідомлення ОСОБА_9 про обставини заволодіння ним телефоном, а тому посилання в апеляційній скарзі на помсту вказаних свідків за не повернуті ОСОБА_8 кошти, отримані ним від збуту телефону, висновків суду щодо обізнаності ОСОБА_8 про те, що отриманий ним телефон, який він у послідуючому зберігав та збув, здобуто злочинним шляхом є безпідставними.

Не заслуговують на увагу й мотиви апеляційної скарги з приводу співпраці ОСОБА_8 зі слідством щодо розкриття кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_9 , оскільки судом першої інстанції було встановлено, що під час судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ст. 186 ч. 2 КК України, ОСОБА_8 судом не допитувався, у той час як свідок ОСОБА_18 пояснював суду, що вчинення ОСОБА_9 грабежу мобільного телефону було розкрито не завдяки показам ОСОБА_8 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що за вказаних доказів по справі у суду були підстави для обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 за ст. 198 КК України.

Разом з тим, при вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не в повному обсязі дотримався вимог ст. 65 КК України, оскільки в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що від вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення суттєвих суспільно небезпечних наслідків не настало, оскільки у матеріалах провадження відсутні дані про заподіяння матеріальних збитків власнику мобільного телефону, виходячи з того, що ОСОБА_8 вчинив злочин будучи неповнолітнім, колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі, хоч і не в максимальному розмірі санкції ст. 198 КК України, є явно несправедливим через його суворість.

Колегія суддів, приймаючи до уваги, що призначене відносно ОСОБА_8 покарання суворим за наведених обставин, вважає необхідним ухвалений відносно ОСОБА_8 вирок змінити у частині призначення покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, має молодий вік, матеріальні та моральні збитки від вчиненого ним кримінального правопорушення у кримінальному провадженні не встановлені, що свідчить про не суттєвість негативних суспільно небезпечних наслідків, що настали від вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Крім того, колегією суддів з пояснень матері ОСОБА_8 ОСОБА_17 , встановлено, що на цей час вона разом з батьком зайняла сина суспільно корисною працею, який працює разом з ними по найму у м. Києві.

На думку колегії суддів, вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_8 перебуває під впливом своїх батьків, що підтверджує факт його перевиховання.

Вказані обставини колегія суддів знаходить такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та дають підстави перейти до більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції ст. 198 КК України, застосувавши ст. 69 КК України.

Колегія суддів вважає, що покарання у виді штрафу є тим покаранням для ОСОБА_8 , яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особі ОСОБА_8 , та обставинам, що обтяжують та пом`якшують покарання, та буде сприяти виправленню ОСОБА_8 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів, за наведених обставин, пом`якшуючи відносно ОСОБА_8 призначеного судом покарання, вважає необхідним вирок суду змінити в частині призначення судом покарання ОСОБА_8 , тим самим частково задовольняє апеляційні вимоги захисника.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 414; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 4 травня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст. 198 КК України з призначенням покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

На підставі ст. ст. 71; 72 ч. 3 КК України, ОСОБА_8 за сукупністю вироків, визначити покарання у виді штрафу на суму 3400 грн. та покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 20 серпня 2014 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки з звільненням від відбування покарання з випробуванням на протязі 2 років іспитового строку, які виконувати самостійно.

В іншій частині вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області, від 4 травня 2017 року, відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4