Номер провадження: 11-кп/785/688/17
Номер справи місцевого суду: 509/542/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.07.2017 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.03.2017 року по кримінальному провадженню №0000260 від 10.02.2017 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Овідіополь Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених:

- ст. 185 ч.1 КК України засуджено до 1 (одного) місяця арешту;

- ст. 185 ч.2 КК України засуджено до 3-х (трьох) місяців арешту;

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено покарання у виді 3-х (трьох) місяців арешту.

Обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_8 з 21.03.2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку відповідно до ст.72 ч.5 КК України один день попереднього ув`язнення за два дні арешту,

встановив:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

19.11.2016 року, в період часу з 21:00 годин по 21 годин 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючись прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_9 , скориставшись відсутністю поблизу господаря будинку, який міг завадити йому у вчиненні кримінального правопорушення, таємно викрав газонокосарку, вартістю 2000 грн., яка знаходились у приміщенні гаража вищевказаного будинку.

07.02.2017 року, в період часу з 17:00 годин по 17 годин 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючись прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля будинку, розташованому по АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_10 , скориставшись відсутністю поблизу господаря будинку, який міг завадити йому у вчиненні кримінального правопорушення, таємно викрав стокові труби для змиву води з даху, вартістю 4000 грн., які знаходились з тильної сторони вищевказаного будинку.

Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

10.02.2017 року, близько 06:00 годин ОСОБА_8 , керуючись прямим умислом, з корисливих мотивів та переслідуючи єдиний намір, направлений на таємне заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження доступу, перебуваючи в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_11 зі своїм чоловіком ОСОБА_12 . Скориставшись відсутністю поблизу сторонніх осіб, які б могли завадити йому у вчиненні злочину шляхом пошкодження вхідної двері до підсобного приміщення таємно викрав спортивний велосипед красного кольору з синіми вставками, загальною вартістю 5000 грн., який в подальшому виніс за територію домоволодіння для подальшого його збуту з метою наживи.

Після чого ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, таким чином заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 5000 грн.

27.02.2017 року, приблизно о 17:00 годин, ОСОБА_8 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, діючи з прямим умислом, знаходячись у місці свого спільного мешкання з ОСОБА_13 , а саме у будинку АДРЕСА_1 , повторно, таємно викрав з підсобного приміщення її інвалідну коляску, вартістю 4000 грн., спричинивши ОСОБА_13 матеріальну шкоду на вказану суму.

Викрадене майно привласнив та розпорядився на власний розсуд, продавши інвалідну коляску невідомій особі в смт. Овідіополь Овідіопольського району Одеської області.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим і невмотивованим, суд неповно та однобічно дослідив докази по справі і не взяв до уваги докази, які б могли істотно вплинути на його висновки, та ухвалив вирок на підставі обвинувального акту, який не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Також апелянт вказує на те, що в діях ОСОБА_8 стосовно епізодів крадіжки майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Крім того, прокурор в апеляції зазначає, що суд в мотивувальній частині вироку виклав обставини скоєння обвинуваченим злочинів, встановлені органом досудового розслідування, а не судом за наслідками судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитись від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором в обвинувальних актах ОСОБА_8 було висунуте обвинувачення за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений не заявляли суду клопотань про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.290 КПК України, у зв`язку з чим ухвалою Овідіопольського районного суду м. Одеси від 21.03.2017 року кримінальне провадження було призначене до судового розгляду.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою провину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, викладених в обвинувальному акті, а прокурор підтримав висунуте ОСОБА_8 обвинувачення. Сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, тобто без дослідження фактичних обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорювались, обмежившись опитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

При цьому від прокурора в судовому засіданні не надходило заяв про зміну, доповнення обвинувачення або висунення нового обвинувачення, у зв`язку з чим суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 в межах висунутого прокурором обвинувачення, за межі якого з метою погіршення становища обвинуваченого згідно з положеннями ч.ч. 1 і 3 ст.337 КПК України вийти не міг.

Крім того, суд у вироку виклав обставини вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які були викладені в обвинувальному акті органом досудового розслідування та підтверджені обвинуваченим в судовому засіданні, тобто фактично встановлені судом під час розгляду справи, у зв`язку з чим кваліфікував дії ОСОБА_8 в межах висунутого обвинувачення.

За таких обставин прокурором не може бути оскаржений вирок щодо ОСОБА_8 в частині кваліфікації його дій судом, у зв`язку з чим апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Інших доводів, які свідчили би про існування підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, апеляційному суду надано не було.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 428, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.03.2017 року щодо ОСОБА_8 , засудженого за ч.ч. 1, 2 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4