Справа № 286/1169/17
У Х В А Л А
27 квітня 2017 року м. Овруч
Слідчий суддя Овруцького районного суду в Житомирській області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши клопотання слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна , -
ВСТАНОВИВ :
Слідчий СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням та просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки « MERCEDES-BENZ C220 CDI» , д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.03.2015, які використовувалися під час скоєння злочину та зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном та при цьому автомобіль залишити на відповідальне зберігання в Овруцькому ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, а документи в матеріалах кримінального провадження, мотивуючи тим, що 24 квітня 2017 року до Овруцького відділення поліції Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від працівників прикордонної служби України надійшло повідомлення про те, що під час здійснення перевірки на пункті пропуску «Виступовичі» автомобіля марки «MERCEDES-BENZ C220 CDI» , д.н. НОМЕР_1 , та документів до нього виявлено невідповідність номерів та агрегатів даного транспортного засобу з документами до нього.
В ході досудового розслідування було встановлено, що 24.04.2017 року, о 8 год. 10 хв., в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Виступовичі», працівниками прикордонної служби відділу «Овруч» під час здійснення огляду автомобіля марки «MERCEDES-BENZ C220 CDI» , д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено невідповідність номерів та агрегатів даного транспортного засобу з документами до нього.
24.04.2017 року о 08 години 50 хвилин в ході огляду місця події працівниками Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області виявлено та вилучено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ C220 CDI» , д.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності і користуванні ОСОБА_5 , адже було встановлено, що номери агрегатів на транспортному засобі не співпадають з відомостями, які відображено в технічній документації до нього (свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.03.2015 року).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.03.2015 року власником автомобіля марки « MERCEDES-BENZ C220 CDI» , д.н. НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ..
З метою належного збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації майна, яке використовувалося під час злочинної діяльності, а також з врахуванням того, що вилучене майно є саме предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, виникає необхідність у арешті майна з метою належного збереження речових доказів.
Одночасно на даний час виникає необхідність у підтвердженні достовірності документів на автомобіль марки « MERCEDES-BENZ C220 CDI» , д.н. НОМЕР_1 , та підробленні номерів та агрегатів вказаного транспортного засобу.
З огляду на викладене, з метою належного зберігання речових доказів, забезпечення кримінального провадження, з врахуванням того, що все майно відповідає критеріям, визначеним ст. 170 КПК України, виникає необхідність у арешті майна.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Заслухавши думку прокурора та дослідивши надані докази, слідчий суддя встановив наступне.
При накладенні арешту повинні враховуватись одночасно його мета і підстави (ст.170 КПК України) та інші передбачені законом обставини (ст.173 КПК України).
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
В ст. 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні доведено існування розумних підозр вважати, що зазначений автомобіль та документи є предметом злочину і лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне зберігання вказаного майна на час проведення досудового розслідування.
Обставини, за яких зазначене майно було вилучено, на думку слідчого судді, додатково підтверджують необхідність застосування арешту до нього для проведення розслідування. Зокрема було їх вилучено в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Виступовичі», тобто в місці перетину кордону.
Таким чином, аналізуючи правові відносини, що склалися, норми права, що їх регулюють, слідчий суддя приходить до переконання, що наявні достатні підстави вважати, що майно, щодо якого ставиться питання про арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, відповідно про доведеність слідчим та прокурором необхідності такого арешту та задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки « MERCEDES-BENZ C220 CDI , д.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 25.03.2015, які використовувалися під час скоєння злочину та зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, та які належать ОСОБА_5 , 1981 року народження, жителю АДРЕСА_1 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя

ОСОБА_1