Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001595 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у місті Харкові, громадянин України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,маючи умисел спрямований на здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами. Відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, не маючи документів, які надають дозвіл на заняття даним видом господарської діяльності та господарською діяльністю взагалі, в порушення Закону України « Про металобрухт» від 02.03.2015 року № 222-VIII за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , створив умови та займався прийомом брухту кольорових і чорних металів у населення за грошову винагороду, тим самим порушив порядок здійснення операцій з металобрухтом.

Однак злочинні дії ОСОБА_5 були викриті працівниками міліції, які 13 10.2015 року в період часу з 16 годин 00 хвилин по 18 годин 35 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.10.2015 року за адресою6 АДРЕСА_1 провели обшук. Під час проведення якого було виявлено і в подальшому вилучено металобрухт загальною вагою 1669.5 кг.

Таким чином на думку сторони обвинувачення своїми умисними діями що виразилися у здійсненні прийому брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 213 КК України

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України не визнав та пояснив, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та 13.10.2015 року в його домоволодінні провели обшук та вилучили металеві вироби загальною вагою 1669,5 кг як зазначено в протоколі обшуку. Всі металеві вироби та речі які не зазначені в протоколі та вилучені належать йому, а саме: б/у металеві вироби (кутник, проволока арматура) придбані ним в ФОП « ОСОБА_6 » 13.07.2015 року для будівництва теплиці та використані в господарстві; б/у металеві труби демонтовані зі старого паркана його домоволодіння; б/у металеві труби демонтовані зі старого опалення його будинку; б/у металеві листи, які знаходились на території його домоволодіння ще з моменту покупки; б/у холодильники 2 штуки, газова піч «Брест», гачка, діжки об`ємом 200 літрів 3 штуки, каструлі, відра, корита, лопати, граблі, лом. льодоруб, болти, гайки, ручки від дверей, електромотори від холодильника та пральної машинки, металеве ліжко все це утворилися в результаті його життєдіяльності; б/у зламаний каналізаційний люк з системи водовідведення розташованої на території його домоволодіння, пошкоджений у 2008 ропі автомобілем КАМАЗ, при наїзді на люк; б/у відливи - демонтовані з його гаражу під чає ремонту; його мобільний телефон Nokia; ваги та гроші в сумі 238 грн., які належать йому.

Також ОСОБА_5 пояснив, що він є пенсіонером і не має можливості купляти нові речі, що необхідні для ведення господарства у зв`язку з чим він інколи купує (у громадян, на базарі, в ФОП) б/у вироби з металу, для того, щоб надалі їх використовувати в домашньому господарстві. Б/у вироби з металу він купляє без мети перепродажу, а також завжди запитує громадян чи крадений виріб з б/у металу. З деяких вилучених виробів із б/у металу збирався зробити теплиці, відремонтувати паркан, і таке інше, підкреслює що вилучені б/у вироби із металу є для нього матеріальними цінностями, а не металобрухтом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він не один раз збував ОСОБА_5 металеві вироби. За металеви плити, які він приніс ОСОБА_5 він отримав від нього60 грн. Металеві вироби ОСОБА_5 зважував на вагах та оцінював приблизно в 2 грн/кг. Також свідок бачив в подвір*ї ОСОБА_5 купу металевих виробів, серед яких виділялася стара пральна машина.

Допитаний у судовому засіданні свідокОСОБА_8 , пояснив, що він декілька разів здавав ОСОБА_5 металеві вироби, які забирав зі своєї дачі. Також свідок пояснив, що останній раз він здавав металеві вироби в червні. Ціну за кілограм металу ніколи з ОСОБА_5 не обговорював.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , пояснив, що влітку 2015 року він приїхав до будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 поцікавитись розцінками на прийом металобрухту. Там його зустрів ОСОБА_5 і вказав розцінки на прийом металобрухту. Також свідок бачив в подвір*ї ОСОБА_5 біля паркану купу металобрухту. Після цього він приїхав вдруге з метою здати свій металобрухт, але через загрузку металобрухту із двору ОСОБА_5 в автомобіль не зміг це зробити. Приїхавши втретє, він здавав ОСОБА_5 свій металобрухт із чорного металу, який той попередньо зважив на вагах, що стояли у нього на подвір*ї.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що, він протязі літа 2015 року не менш як три рази на тиждень сдавав ОСОБА_5 металобрухт за адресою: АДРЕСА_1 . Він знайшов цей прийомний пункт металобрухту, так як побачив табличку недалеко біля будинку ОСОБА_5 «прийом металу», що стояла на землі. Металобрухт він збирав на вулиці і здавав ОСОБА_5 за ціною приблизно 2,20 грн/кг. Одного разу він отримав від ОСОБА_5 за 6 кг чорного металу, який той попередньо зважив на вагах, що стояли у нього в подвір*ї, приблизно 19 грн. Жодного разу після прийому металобрухту, ОСОБА_5 не надавав ніяких квитанцій, не показував документів, які дозволяли йому проводити операції з прийому металобрухту. Під час здачі металобрухту, він бачив в подвір*ї ОСОБА_5 купу металевих виробів, які лежали на землі біля паркану. Також зі слів знайомих він знає, що ОСОБА_5 здавав цей металобрухт на базу прийому металобрухту.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 який пояснив суду, що він не раз здавав ОСОБА_5 металобрухт за адресою: АДРЕСА_1 . Про цей пункт прийому металобрухту йому повідомили знайомі, а біля будинку ОСОБА_5 він бачив табличку «прийом металу», яка стояла на землі. Він здавав ОСОБА_5 металеві труби довжиною приблизно 1,5 м., які знайшов на вулиці. Металеві вироби ОСОБА_5 оцінив приблизно в 2грн/кг та попередньо зважив на вагах, які стояли у нього в подвір*ї. Кожного разу після прийому металобрухту ОСОБА_5 особисто видавав гроші, але ніколи не надав ніяких квитанцій.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 який пояснив суду, що він не один раз здавав ОСОБА_5 металобрухт за адресою: АДРЕСА_1 . Про цей пункт прийому металобрухту йому повідомили в іншому пункті прийому металобрухту, що на той день не працював. Для того, щоб знайти прийомний пункт, що належав ОСОБА_5 йому допомогла табличка «прийом металу», яка стояла на землі недалеко біля будинку останнього. ОСОБА_12 зазначив, що здавав металобрухт ОСОБА_5 приблизно три рази в кінці літа. Це були різні непридатні до використання деталі, редуктори, гайки, бовти та інші вироби з чорного металу вагою приблизно в 10 кг, що ОСОБА_12 приносив до прийомного пункту ОСОБА_5 .. Після прийому металу у ОСОБА_12 виникли сумніви в правильності розрахунку, тому перед наступним прийомом металу він зважив його у свого знайомого, а вже потім здав до прийомного пункту металобрухту, що належав ОСОБА_5 . Впевнившись, що ОСОБА_5 його обманює його в розрахунках, свідок звернувся до поліції.

За клопотанням сторони захисту судом були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Свідок захисту ОСОБА_13 пояснив суду, що він на прикінці літа 2015 року на початку осені 2015 року познайомився з ОСОБА_5 який попросив його відремонтувати паркан та зробити літню металеву душову кабіну. Через деякий час ОСОБА_13 приїхав до ОСОБА_5 з метою огляду та об`єму роботи, а також з якого матеріалу треба виконати ці роботи. Враховуючи, що на той час у ОСОБА_5 не всі були матеріали, то вони домовилися, що після придбання матеріалів ОСОБА_5 , то вони знову зв`яжуться по телефону та ОСОБА_13 виконає роботу.
Також свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що приблизно влітку 2014 року вирішив продати свій гараж в кооперативі «П`ятихатки». Перед продажем вирішив його звільнити від будівельних матеріалів та зламаного холодильника. Вказані будівельні матеріали та зламаний холодильник ОСОБА_14 віддав ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_15 пояснив, що він знає ОСОБА_5 та допомагав йому перевозити металеві труби з бази. Бачив, як ОСОБА_5 заходив і виходив з бази, пояснюючи, що купив металеві труби з метою побудови літнього душу, паркану і теплиці. Він допомагав грузити в машину і вивантажував з неї куплені ОСОБА_5 металеві труби, крім того він бачив купу металевих виробів біля паркану у дворі ОСОБА_5 , серед яких виділив старий холодильник, бочки, металеві кутки, кузов старого автомобілю. Ваг у подвір*ї ОСОБА_5 ніколи не бачив.

Під час судового слідства було досліджено наступні письмові докази:
-протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.10.2015 року та фототаблиця до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка здійснювала прийом металобрухту.
-протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.10.2015 року та фототаблиця до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка здійснювала прийом металобрухту.
- проколом пред`явлення особи для впізнання від 27.10.2015 року та фототаблиця до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка здійснювала прийом металобрухту.
- протокол обшуку від 13.10.2015 року в ході якого за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено металобрухт загальною масою, 1669,5 кг, електронні ваги, мобільний телефон, гроші в сумі 238 грн.
-протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.10.2015 року та фототаблиця до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_5 яка особу, яка здійснювала прийом металобрухту
- фототаблиця на якій зображено домоволодіння та подвір`я ОСОБА_5 яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ;
- відеозапис проведення обшуку від 13.10.2015 року за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1
- протокол огляду речового доказу
Разом з тим, зауваження захисника щодо визнання протоколу обшуку від 13.10.2015 року та постанову про визнання та приєднання речових доказів від 22.10.2015 року недопустимим доказом суд знаходь слушними з наступних підстав.
Як зазначено у протоколі обшуку від 13.10.2015, під час обшуку території земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 866 квадратних метри на яких розташовано житловий будинок, вбиральня та огорожа, де виявлено та вилучено металобрухт загальною вагою 1669,5 кг, мобільний телефон Nokia, ваги, грошові кошти. За допомогою яких пристроїв здійснено зважування металобрухту у протоколі не зазначено. При цьому у даному протоколі не зазначено, кому даний металобрухт належить та звідки його було вилучено.
Всупереч положенням ч.2 ст.107 КПК України працівники поліції заздалегідь не повідомили ОСОБА_5 про застосування технічного засобу (відеофіксація) - тобто перед проведенням обшуку не повідомили про проведення відео зйомки.

Крім того, слід зазначити, що під час складання протоколу обшуку від 13.10.2015, порушені вимоги ч.2. п.1 ч.3 ст.104 КПК України, щодо зазначення характеристик засобів фіксації процесуальної дії та повідомлення про це учасникам огляду.
Також у протоколі обшуку відсутнє будь-яке посилання на додатки до протоколу, що суперечить вимогам ч. ч. 1, 2 ст.105 КПК України.

У заключній частині протоколу обшуку зазначені відомості про вилучені речі, однак відсутній спосіб їх ідентифікації що суперечить положенням п.3 ч.3 ст.104 КПК України.

Слід зазначити, що обшук також проводився у гаражі, на будівлю дозвіл на проведення обшуку працівниками міліції в ухвалі суду від 06.10.2015 не надавався.

Суд також звертає увагу, на те що органом досудового розслідування не проведено судово-товарознавчої експертизи вилучених предметів під час обшуку 13.10.2015 у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .при тому, що клопотання про проведення такої експертизи сторона захисту надавала 28.10.2015 року.
Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина» від 30.05.1997 зазначає, що згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом. У зв`язку з цим судам при розгляді кожної справи необхідно перевіряти, чи були докази, якими органи слідства обґрунтовують висновки про винність особи у вчиненні злочину, одержані відповідно до норм КПК України. Якщо буде встановлено, що ті чи інші докази були одержані незаконним шляхом, суди повинні визнавати їх недопустимими і не враховувати при обґрунтуванні обвинувачення у вироку.

Таким чином, з урахуванням зазначених порушень, суд визнає протоколи обшуку від 13.10.2015 року та постанову про визнання та приєднання речових доказів від 22.10.2015 року недопустимими доказами.
Крім того, предметом кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.213 КК України є: 1) металобрухт - брухт кольорових і чорних металів; 2) приміщення та споруди, в яких розташовуються незаконні пункти прийому, схову та збуту металобрухту; 3) вказані незаконні пункти.
Згідно ст.1 Закону України «Про металобрухт» металобрухтом є непридатні для прямого використання вироби або частини виробів, які за рішенням власника втратили експлуатаційну цінність внаслідок фізичного або морального зносу і містять у собі чорні або кольорові метали чи їх сплави, а також вироби з металу, що мають непоправний брак, залишки чорних і кольорових металів і їх сплавів.
Незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту - це місце, на базі якого фактично провадяться недозволені операції по збиранню, заготівлі, переробці та реалізації брухту чорних та (або) кольорових металів.
Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.213 КК України є порядок здійснення операцій з металобрухтом як різновид господарської діяльності.
До операцій з металобрухтом належать збирання, заготівля, переробка, транспортування, реалізація і металургійна переробка брухту чорних або кольорових металів. Порядок здійснення таких операцій визначається законом.
Реалізація металобрухту - це діяльність, пов`язана із передачею права власності на металобрухт іншому власникові в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов`язань.
Під металургійною переробкою металобрухту кольорових металів потрібно розуміти переплавку металобрухту в металургійних агрегатах під час виготовлення кольорових металів та їхніх сплавів або з іншою метою.
Для кваліфікації злочину за ч.1 ст.213 КК України, встановлення факту здійснення операцій, що зазначені у диспозиції статті є обов`язковим.
Під здійсненням операцій з металобрухтом без державної реєстрації слід розуміти здійснення таких операцій особою, яка не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, з метою отримання прибутку безпосередньо самостійно та систематично (не менш ніж три рази протягом одного календарного року) і на власний ризик.
Під організацією незаконних пунктів прийому, схову і збуту металобрухту вважається сукупність дій із їх створення, а саме підшукування приміщень, транспортних засобів, співучасників, узгодження дій співучасників, тощо, планування функціонування пункту. Організація пункту є закінченим з моменту, коли такий пункт було створено.
Як встановлено судом, будь-яких із зазначених видів операцій з металобрухтом обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до пред`явленого обвинувачення не вчиняв.
Крім того, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.213 КК України, є одним із різновидів злочинів у сфері господарської діяльності.
За таких обставин, відповідно до вимог ст.ст.92, 337 КПК України, прокурор у даному випадку зобов`язаний довести винуватість ОСОБА_5 у здійсненні без державної реєстрації операцій із металобрухтом чорних та кольорових металів, шляхом подання належних та допустимих доказів по кожній операції з металобрухтом, яку би здійснив обвинувачений; по кожній особі, в якої останній скупив його; де, кому і за скільки реалізував металобрухт (чорних чи кольорових металів).
Разом з тим, жоден свідок, на показах яких базувалося обвинувачення згідно обвинувального акту, і які були допитані у судовому засіданні, не підтвердили того факту, що ОСОБА_5 скуповував металобрухт, а навпаки купував металеві вироби.
Крім того, стороною обвинувачення не надано доказів виявлення та вилучення конкретних металевих виробів, які нібито придбав ОСОБА_5 як металобрухт, а також не вилучено грошові кошти, які б свідчили про дану операцію.
Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та безпосередньо досліджених судом доказів, поданих стороною обвинувачення, прокурором не доведено жодного епізоду здійснення ОСОБА_5 заготівлі у населення брухту чорних та кольорових металів, із подальшою його реалізацією з метою отримання фінансової вигоди.
Окрім здійснення незаконних операцій з брухтом чорних та кольорових металів ОСОБА_5 інкримінується організація незаконного пункту прийому, схову і збуту металобрухту на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 .
Організація незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухт - це вчинення дій, спрямованих на створення підпільного приймального пункту, на створення умов, необхідних для його нормального функціонування (підшукування відповідних приміщень, придбання необхідного обладнання, пошук і прийняття на роботу персоналу, забезпечення коштами, розробка і проведення конспіративних заходів тощо).
Як встановлено судом, будь-яких із зазначених видів операцій з металобрухтом обвинувачений ОСОБА_5 , відповідно до пред`явленого обвинувачення не вчиняв.
Крім того, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.213 КК України, є одним із різновидів злочинів у сфері господарської діяльності.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
У положеннях ст.370 КПК України зазначено, що рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Згідно ст.ст. 91, 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.
Відповідно до положень ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст.46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
Сумнівний характер вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який також знайшов свій вияв і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.
Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у § 39 рішення у справі «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005.
Згідно ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору незалежності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення(ст. 373 КПК України).
Суд розглядає кримінальне провадження на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення не надано достатніх допустимих доказів в підтвердження того, що ОСОБА_5 здійснював прийом брухту кольорових і чорних металів фізичними особами, відомості про яких не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом.
А отже під час судового розгляду справи стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає виправданню за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.
Вивчаючи відомості про особу обвинуваченого, суд встановив, що ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Цивільний позов по справі відсутній.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався.
Судові витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368- 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 213 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та виправдати.
Речові докази по справі: 1669,5 кг металобрухту та ваги електроні № 1-ПВ-П-М, без маркування, мобільний телефон «НОКІЯ» імел: НОМЕР_1 , пластикову табличку - повернути власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та

прокурору

Суддя - ОСОБА_1