Номер провадження:1-кс/521/4126/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0005007 від 14.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
З клопотання старшого слідчого вбачається, що СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 229 КК України, яке внесено до ЄРДР за № 0005007 від 14.11.2016 року.

02.12.2016 року слідчим Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області на підставі ухвали слідчого судді від 28.11.2016 року був проведений обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено певне майно /документи, грошові кошти, речі та технічні пристрої/.

Вказане вилучене майно є речовими доказами по провадженню, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В зв`язку з викладеними обставинами, слідчий просить накласти арешт на зазначене вилучене майно.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити, оскільки вказані вилучені документи, предмети та речі є частково речовими доказами, а частково можуть бути використані для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (за цивільним позовом).
Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки вважав, що підстав для накладення арешту не має. Окрім того, частина майна яка вилучена не має жодного відношення до вказаного кримінального провадження.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, вислухавши думку прокурора, власника майна та його представника, слідчий суддя вважає, що клопотання старшого слідчого необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Вирішуючи питання щодо строку звернення слідчого та прокурора з відповідним клопотання про арешт майна, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що первинно клопотання про арешт майна подано вчасно, а саме 05.12.2016 року. Після повернення клопотання слідчому для усунення недоліків, клопотання про арешт майна у встановлені в ухвалі строки було подано до Малиновського районного суду м. Одеси, а саме 08.12.2016 року.

Таким чином, строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України слідчим та прокурором не пропущений.

Щодо суті клопотання, слідчим суддею встановлені наступні фактичні обставини.

Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна, відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, серед іншого, є збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Частина 3 статті 170 КПК України також передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як встановлено під час розгляду клопотання, слідчий відділ Малиновського ВП проводить досудове розслідування кримінального провадження за фактом незаконного використання знаку для товарів і послуг, фірмового найменування, кваліфікованого зазначення походження товару. Підозрюваною у вказаному провадженні є гр. ОСОБА_4 . Речі та предмети, які були вилучені 02.12.2016 року на підставі ухвали слідчого судді в будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_4 , належать підозрюваній.

Належних та допустимих доказів щодо права власності на будь-які вилучені предмети та речі іншій особі, стороною захисту не надано. Покази будь-якого свідка у даному випадку не можуть об`єктивно підтвердити право власності на річь.

Тобто у вказаний час слідчим всебічно і повно встановлюються обставини кримінального правопорушення, в тому числі встановлюється факт приналежності спірних предметів, речей і матеріальних цінностей іншим особам.

Речовими доказами, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально противоправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені документи квитанції, виписки з договору, грошові кошти, футболка з логотипом Nike, ноутбук, флеш-накопичував об`єктивно є речовими доказом у вказаному провадженні, оскільки вони виявлені безпосередньо органом досудового розслідування за місцем мешкання підозрюваної і щонайменше містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оскільки власник майна оспорює фактичні обставини по провадженню, усунення протиріч та з`ясування дійсних обставин, можливо лише під час досудового розслідування та після проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, в тому числі судових експертиз.

Слідчий суддя також вважає, що оскільки сума завданої шкоди компанії Nike складає 279 215 гривень, частково вилучені предмети та речі можуть бути використанні в подальшому, для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов компанією Nike заявлений і знаходиться в матеріалах кримінального провадження).

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя також враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчий суддя вважає, що правовою підставою для арешту майна є як правова природа вказаних вилучених предметів, речей і їх відношення до матеріалів кримінального провадження так і сукупність об`єктивних даних та розумних підозр які свідчать про те, що вилучені документи, речі, предмети та матеріальні цінності є доказом у кримінальному провадженні. Значення тієї або іншої речі, її відношення до матеріалів кримінального провадження може бути оцінено лише особою в провадженні якої перебувають матеріали досудового розслідування, а тому висновок про безпідставність накладення арешту на зазначено майно, на думку слідчого судді є передчасним. На вказаному етапі досудового розслідування є всі законні підстави вважати, що вказане вилучене майно є необхідним для з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає за необхідне заборонити користуватись та розпоряджатись вказаним вилученим майном, оскільки обставини злочину, свідчать про те, що їх не застосування може призвести до зникнення та знищення вказаного майна.

Потреби досудового розслідування на думку слідчого судді, виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту прав та законних інтересів особи потерпілої від злочину.

Що стосується свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця на ім`я ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає за необхідне вказане свідоцтво повернути власнику, оскільки воно є необхідним особі для зайняття підприємницькою діяльність та само по собі в оригіналі не може бути будь-яким доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 132, 170, 172, 173 КПК України, Слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0005007 від 14.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно: - шість квитанцій від платника ОСОБА_4 ; - виписка з кредитного договору на ім`я ОСОБА_4 на п`яти аркушах; - грошові кошти у сумі 1000 доларів США, купюрами по 100 доларів США: LL61997719F; LL61997722F; LF93860574A; LK82910583D; LL74568660F; LE66003672A; LF078003432G; LF07803432G; LB41234782R; LF31314994H; - футболка чорного кольору с логотипом «Nike»; - ноутбук «Lenovo» WB 3466476, зарядний пристрій та мишка «Логітек»; - флеш-накопичувач «Кінг-стон», виявлені та вилучені під час проведення обшуку будинку 02.12.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає підозрювана ОСОБА_4 .

Заборонити розпоряджа тись та користуватись вказаним вилученим майном.

В іншій частині клопотання старшого слідчого Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна відмовити.

Повернути власнику ОСОБА_6 свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця на ім`я ОСОБА_6 .

Копію ухвали надіслати слідчому, прокурору та власнику майна.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: (підпис)