АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/5498/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/494/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження №0002761 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 29 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пересічне Дергачівського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.12.2007 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.190 КК України до штрафу 510 грн.; 14.05.2010 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі; 25.10.2012 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185,ч.2 ст. 186 , ч.1 ст. 304, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до правил ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання перебування його під вартою з 02.08.2016 року по день набрання вироком законної сили. Судові витрати стягнуто із обвинуваченого.

Згідно вироку, ОСОБА_7 31.07.2016 року приблизно о 02.00 годині знаходячись поблизу будинку №152 по вул. Полтавський шлях в м. Харкові, побачив потерпілого ОСОБА_8 , який сидів на лавочці. В цей момент у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства. ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та з метою відволікти його увагу попросив цигарку. Після цього наніс один удар правою рукою в ліву скроневу ділянку голови ОСОБА_8 та зняв із лівого плеча чоловічу сумку чорного кольору з шкірозамінника, в якій знаходилось службове посвідчення співробітника УСБУ в Харківській області на ім`я ОСОБА_8 , картка замісник, печатка, зв`язка ключів, гаманець із грошима в сумі 200 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг Гелаксі Гранд 2». З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 2950,00 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з суворістю призначеного покарання, оскільки він щиро покаявся у скоєному, викрадене майно повернуто власнику. Вказує, що під час судового розгляду потерпілий не був присутній. Тому просить призначити йому більш м`яке покарання.

В судовому засіданні прокурор відмовився від поданої ним апеляційної скарги, подавши письмову заяву.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги з наведених підстав та просив пом`якшити покарання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи безпідставними доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України, вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції невірно визначив середню ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином. Проте судом правильно враховано конкретні обставини злочину та застосоване обвинуваченим насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відсутність тяжких наслідків.

Судом враховані відомості про особу обвинуваченого, який був раніше неодноразово судимий за умисні злочини, не працює, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра.

Обтяжуючими обставинами суд визнав рецидив злочину, в якості пом`якшуючих обставин суд визнав щире каяття ОСОБА_7 .

Через відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання колегія суддів не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Санкцією ч.2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. Раніше ОСОБА_7 був засуджений за аналогічний злочин із призначенням йому покарання у мінімальному розмірі снкції цієї статті. З огляду на це, колегія суддів вважає, що суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, та обрав йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.186 КК України. Підстав вважати надто суворим призначене обвинуваченому покарання немає.

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зараховано час перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 із 02.08.2016 року до набрання законної сили вироком суду в строк відбування покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В зв`язку із залишенням в силі, вирок щодо ОСОБА_7 набирає законної сили з моменту проголошення ухвали апеляційним судом.

Істотних порушень кримінального процесуального закону органами досудового слідства та судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418,419, ч.2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 29 вересня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - з дня вручення копії ухвали.

Головуючий суддя:

Судді: