У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 600 009 39 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, непрацюючого, що зареєстрований: АДРЕСА_1 , та проживав: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.
У провадженні вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.
За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 13.02.2015, приблизно о 08 год. 00 хв., зайшов до ванної кімнати блоку № 54 гуртожитку по вул. І. Кудрі, 31-А, в м. Києві, тримаючи в правій руці кухонний ніж та маючи намір його вимити. У приміщенні ванної кімнати він побачив ОСОБА_8 , який стояв, повернувшись обличчям до дзеркала та спиною до вхідних дверей у ванну кімнату. В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував в стані наркотичного сп`яніння, на фоні тривалих неприязних відносин із ОСОБА_8 виник злочинний умисел на позбавлення останнього життя, та з цією метою він, висловлюючи погрозу вбивством, замахнувся для нанесення ОСОБА_8 удару ножем. В цей момент ОСОБА_8 , побачивши дії ОСОБА_9 , різко повернувся, тому удар ножем прийшовся у поперекову ділянку потерпілого зліва, та відштовхнув його. Вказаними діями ОСОБА_5 потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді колото-різаної рани поперекової ділянки зліва, розміром 1,5x0,5см. глибиною до 3 см., дном рани є прямий м`яз спини. Після отриманого поштовху ОСОБА_5 впав, а ОСОБА_8 , намагаючись вибігти із ванної кімнати, послизнувся на вологій підлозі та впав також, після чого підвівся та разом із цивільною дружиною ОСОБА_10 , яка стояла в коридорі, забіг в кімнату 54/4, в якій вони проживали, та, забарикадувавши двері, викликали міліцію. При цьому ОСОБА_5 намагався наздогнати ОСОБА_8 , а потім стукав у зачинені двері кімнати 54/4, продовжуючи погрожувати потерпілому.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить вирок змінити та перекваліфікувати дії ОСОБА_5 з ч. 2 ст. 15, ч. 12 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, із-за невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
А саме, як указує захисник, ОСОБА_5 дійсно в 08.00 годин 13.02.2015 зайшов до ванної кімнати блоку гуртожитку, тримаючи в лівій руці овочі, а в правій - ніж. ОСОБА_8 , що перебував у ванній кімнаті, образив ОСОБА_5 , а потім завдав йому удар кулаком в обличчя, а коли, замахнувшись, намагався нанести ще один удар, ОСОБА_5 обхопив його руками за тулуб з метою не дати нанести ще один удар, то тоді і були заподіяні потерпілому легкі тілесні ушкодження. При цьому суд встановив недоведеною обставину, що удар потерпілому було нанесено в життєво-важливу ділянку тіла, а проведений за участі ОСОБА_5 слідчий експеримент, якому у вироку оцінка не дана, спростовує висновки суду про спрямованість наміру обвинуваченого на вбивство потерпілого.
Також, на переконання захисника, суд вийшов за рамки обвинувального акта, встановивши, що між обвинуваченим та потерпілим були постійні побутові конфлікти і напруженість в стосунках, які могли сформувати у ОСОБА_5 негативне відношення і мотивацію помститися потерпілому за образи, проте, коли це сталося - суд у вироку не вказує, тоді як ОСОБА_5 показав, що з ОСОБА_8 у нього було два конфлікти, ініціатором яких був саме потерпілий, а ОСОБА_8 вказав, що ніколи не ображав ОСОБА_5 .
Відтак, як вказує захисник, суд при ухваленні вироку з одного боку взяв до уваги показання потерпілого, оскільки інших очевидців подій не було, залишивши поза увагою його пояснення щодо відсутності конфліктів з обвинуваченим, а з іншого - показання обвинуваченого щодо завдання йому образ з боку потерпілого, відхиливши пояснення обвинуваченого, що у нього не було наміру наносити тілесні ушкодження потерпілому.

В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, при цьому посилаючись на доводи, аналогічні за змістом доводам, викладеним в апеляційній скарзі захисника.
Крім іншого обвинувачений також вказує, що під час конфлікту з ОСОБА_8 , який наніс йому удар в обличчя, він, маючи намір припинити своє побиття, намагався його обхопити за тулуб, при цьому усвідомлюючи, що тримає в руках ніж, щоб не завдати ОСОБА_8 надмірної шкоди, він приставив великий палець до леза ножа, щоб ніж не зайшов значно глибше і таким чином поранив потерпілого під час його захвата тулуба. Потім він не падав та мав можливість завдати ще ударів потерпілому, але цього не робив, оскільки на мав наміру позбавити ОСОБА_8 життя, будь-яких погроз йому не виказував, отже, при невизначеному умислі, він повинен нести відповідальність лише за ті тілесні ушкодження, які фактично були завдані потерпілому - за ч. 2 ст. 125 КК України.
Звертає увагу на розбіжності в показаннях ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , у тому числі під час проведення з кожним з них слідчого експерименту 12.03.2015, та не прийняття даних слідчого експерименту проведеного за його-обвинуваченого участі.
Вважає, що судове слідство було неповним, оскільки не було задоволено його клопотання про допит свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які були очевидцями подій.
Також, в інших доповненнях, вважає неналежним доказом висновок Київської міської наркологічної лікарні Соціотерапія про його перебування 13.02.2015 в стані наркотичного сп`яніння, оскільки це не є висновком судово-медичної експертизи, а лікар ОСОБА_14 був допитаний як свідок, а не експерт, а тому, на його-обвинуваченого переконання, необхідно виключити посилання на обставину, що обтяжує його покарання - перебування в стані наркотичного сп`яніння.
Звертає увагу на своє медичне обстеження, що не виявило на ньому тілесних ушкоджень через місяць після подій - 13.03.2015, тоді як вони були зафіксовані в медичній документації СІЗО, куди його було поміщено після затримання.
Просить звільнити його від сплати процесуальних витрат, з урахуванням його матеріального та майнового стану і незадовільного стану здоров`я.

Потерпілий ОСОБА_8 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином.
Його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримання доводів апеляційних скарг, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційних скарг в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Приписами ст. 370 КПК України задекларована законність, вмотивованість та обґрунтованість судового рішення.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як указують положення п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Формулювання ж обвинувачення повинно містити всі ознаки складу злочину, у вчиненні якого особу визнано винною, та за своїм змістом відповідати диспозиції норми закону України про кримінальну відповідальність.
Проте, даних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.
Так, кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України настає за закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення вбивства до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Як видно з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 13.02.2015, приблизно о 08 год. 00 хв., зайшов до ванної кімнати блоку № 54 гуртожитку по вул. І. Кудрі, 31-А, в м. Києві, тримаючи в правій руці кухонний ніж та маючи намір його вимити. У приміщенні ванної кімнати він побачив ОСОБА_8 , який стояв, повернувшись обличчям до дзеркала та спиною до вхідних дверей у ванну кімнату. У цей момент у обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебував в стані наркотичного сп`яніння, на фоні тривалих неприязних відносин із ОСОБА_8 виник злочинний умисел на позбавлення останнього життя та, з цією метою, він, висловлюючи погрозу вбивством, замахнувся для нанесення ОСОБА_8 удару ножем. ОСОБА_8 , побачивши дії ОСОБА_9 , різко повернувся, тому удар ножем прийшовся у поперекову ділянку потерпілого зліва, та відштовхнув його. Вказаними діями ОСОБА_5 потерпілому спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді колото-різаної рани поперекової ділянки зліва, розміром 1,5x0,5см. глибиною до 3 см., дном рани є прямий м`яз спини. Після отриманого поштовху ОСОБА_5 впав, а ОСОБА_8 , намагаючись вибігти із ванної кімнати, послизнувся на вологій підлозі та впав також, після чого підвівся та разом із цивільною дружиною ОСОБА_10 , яка стояла в коридорі, забіг в кімнату 54/4, в якій вони проживали, та, забарикадувавши двері, викликали міліцію. При цьому ОСОБА_5 намагався наздогнати ОСОБА_8 , а потім стукав у зачинені двері кімнати 54/4, продовжуючи погрожувати потерпілому.
Тобто, з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, крім посилання на те, що ОСОБА_5 висловив потерпілому погрозу вбивством та замахнувся для нанесення ОСОБА_8 удару ножем, який прийшовся в поперекову ділянку тіла зліва, будь-яких інших висновків, щоб давали підстави вважати про спрямованість умислу ОСОБА_5 на вчинення суспільно-небезпечного діяння - умисне вбивство ОСОБА_8 , - у вироку не наведено, як взагалі не зазначено обставин щодо вчинення закінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині при кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та одночасному виключенню з обвинувачення посилання на те, що удар ножем обвинувачений ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_8 в життєво-важливу ділянку тіла.
Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції у вироку не виклав об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та не зазначив формулювання обвинувачення, яке б відповідало диспозиції вказаної норми і було визнано судом доведеним.
Наведене, згідно приписів ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Оскільки допущені порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону позбавляють суд апеляційної інстанції перевірити інші доводи апеляційних скарг сторони захисту, апеляційні скарги захисника та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, а вирок місцевого суду - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, відповідно до ст. 415 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні № 120 151 000 600 009 39 відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3