Справа № 138/871/16-к
Провадження №11-кп/772/868/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 12.02.2016р., за апеляційною скаргою зі змінами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Могилева-Подільського, Вінницької області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого: 20.07.2011 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.; 26.10.2011 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ст. 122 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. 26.11.2012 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області скасовано звільнення від відбування покарання і направлено ОСОБА_6 для відбування покарання у виді 2 років обмеження волі. 27.02.2014 ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбуту частину 9 місяців 17 днів; 04.03.2016 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч. 1, 2, 3, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки,
визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.
Згідно п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням з урахуванням вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2016 призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.
Згідно п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирішено питання з речовими доказами.
За участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:
12.02.2016 приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, перебуваючи в приміщенні кафе «Жіночі сльози», що розташоване по вулиці Сагайдачного, 7А, в м. Могилеві-Подільському, Вінницької області, впевнившись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, шляхом вільного доступу з гаманця, який знаходився в жіночій сумці, що належить ОСОБА_8 та яка висіла на сидінні стільця біля столику, за яким відпочивав ОСОБА_6 , вчинив крадіжку грошей у сумі 400 грн. Після вчиненого ОСОБА_6 з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми діями завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 400 грн.
В діях обвинуваченого ОСОБА_6 міститься склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Прокурор в апеляційній скарзі зі змінами просить скасувати вирок в частині призначення покарання з підстави невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Могилів-Подільського міськрайсуду від 04.03.2016р. допустити до самостійного виконання. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з мотивів зазначених в ній та просить її задовільнити, оскільки вважає, що застосування ст. 75 КК України не відповідає особі обвинуваченого та не враховано обтяжуючу обставину рецидив злочину та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності до покарання у вигляді штрафу, умовного покарання та умовно-достроково звільнявся, але продовжив вчиняти злочини, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечує проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки визнає вину та кається у скоєному, апеляційний суд взявши до уваги всі обставини справи, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду щодо вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, за яке його засуджено, та кваліфікація дій обвинуваченого прокурором в апеляційній скарзі не оспорюється.
Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 то апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст. 65, 75 КК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України щодо призначення покарань і звільнення від нього.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1-4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання, а саме, що ОСОБА_6 раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, за вчинене щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та частково відшкодував завданий збиток.
Разом з тим, в порушення вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не врахував у повній мірі тяжкість вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, своїми діями здійснив посягання на одне з найцінніших соціальних благ право власності, яке гарантується Конституцією України та Законами України, в стані алкогольного сп`яніння, а також не врахував належно особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності з призначенням покарання різної тяжкості, також вже був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України за вироком Могилів-Подільського міськрайсуду від 04.03.2016р., проте ОСОБА_6 належних висновків не зробив та вчинив новий умисний злочин, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та схильність до вчинення злочинів.
Також ОСОБА_6 раніше вже засуджувався до покарання у вигляді штрафу та умовно-достроково, при цьому, будучи звільненим від покарання на підставі ст. 75 КК України, порушив умовне звільнення та був направлений для реального відбування покарання у вигляді обмеження волі.
Наведене свідчить, що більш м`яке покарання чи звільнення від відбування покарання не сприяє виправленню обвинуваченого, оскільки він не бажає дотримуватись Закону.
За наведених вище обставин місцевий суд прийшов до хибної думки, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, а тому враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на шлях виправлення не став, після відбуття покарання за інші злочини, вчинив новий злочин, пов`язаний із посяганням на чужу власність у стані алкогольного сп`яніння, що обтяжує покарання та підвищує його суспільну небезпеку, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування вироку, в частині призначеного покарання, та постановленням нового вироку апеляційного суду, з врахуванням вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2016р. та застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, який повинен виконуватись самостійно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420 КК України,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу зі змінами прокурора задовільнити.
Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року в частині призначення покарання ОСОБА_6 за ст.185 ч. 2 КК України у виді 3 років позбавлення волі та звільнення від його відбування на підставі ст. 75, ст. 76 ч. 1 п. 2, 3, 4 КК України з застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України скасувати та постановити в цій частині новий вирок.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, вирок Могилів-Подільського міськрайсуду від 04.03.2016р. щодо ОСОБА_6 допустити до самостійного виконання.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок Апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку на протязі 3 місяців з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом вірно: