НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
07 квітня 2017 року Справа № 322/270/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Острівське Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має неповну середню освіту, не одружений, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:
18 лютого 2017, приблизно о 21 год. 40 хв., ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на відкритій ділянці місцевості, біля проїжджої частини дороги по вулиці Соборності, в смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області поблизу магазину «Вікторія», побачивши співробітників Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, а саме: інспектора сектору реагування патрульної поліції Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , поліцейського Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області сержанта поліції ОСОБА_6 та інспектора з дорожнього нагляду Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_7 , які при цьому знаходились у форменому одязі та виконували обов`язки, покладені на них згідно із Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 з забезпечення охорони громадського порядку на території смт. Новомиколаївка та Новомиколаївського району у вечірній та нічний час, та підійшли до ОСОБА_8 та ОСОБА_4 з метою складання адміністративного протоколу, останній перебуваючи в безпосередній близькості до майора поліції ОСОБА_7 безпідставно, не пояснюючи цілеспрямованості своїх дій присутнім на місці особам, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 являються співробітниками поліції, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, безпричинно наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в обличчя, спричинивши ОСОБА_7 синець у лівій очноямковій області, який згідно висновку експерта № 29 від 20.02.2017 кваліфікуються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження. Після цього. ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на нанесення ударів ОСОБА_7 , намагався вдарити останнього, натомість зірвав лівий погон який є частиною форменого одягу поліцейського.

В подальшому, ОСОБА_4 був доставлений до Новомиколаївської ЦРЛ з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, де вчинив непокору законним вимогам працівників поліції та відмовився виходити з салону службового автомобілю ВАЗ 211340 д.н. НОМЕР_1 внаслідок чого ногою розбив заднє ліве скло.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, а саме як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що він дійсно за вищезазначених обставин спричинив потерпілому легке тілесне ушкодження. Водночас, обвинувачений пояснив, що через алкогольне сп`яніння він особисто не пам`ятає про обставини події, а дізнався про них наступного дня зі слів очевидців, але при цьому, обвинувачений не ставить під сумнів вищезазначені обставини вчиненого ним злочину та визнає їх такими, що відповідають дійсності.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 345 КК України, та правильність вищезазначеної кваліфікації дій обвинуваченого.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, а також тяжкість вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді обмеження волі. Разом з цим, суд також дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся, документально підтверджені процесуальні витрати та речові докази в справі відсутні.

Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, ч. 2 ст. 345 КК України, ст.ст. 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

2. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

3. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

4. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1