Вирок
Іменем України
08 грудня 2016 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. м. Житомира, гр-на України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстр. та прож. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 185 ч.3 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродж. м. Житомира, гр-на України, неодруженого, з середньою освітою, не працює, зареєстр. та прож. АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 190 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. 28 липня 2015 року близько 03 години ОСОБА_8 знаходився разом з своїм знайомим ОСОБА_5 біля будинку АДРЕСА_3 , де чекали на свою знайому ОСОБА_9 , яка пішла до квартири свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає в кв. АДРЕСА_4 , вищевказаного будинку. В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого майна, яке знаходиться в кв. АДРЕСА_4 , що в даному будинку. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та заздалегідь знаючи, що власник квартири ОСОБА_7 відсутній за місцем свого проживання, запропонував ОСОБА_5 вчинити крадіжку. На пропозицію ОСОБА_10 ОСОБА_5 погодився, і таким чином вступив з останнім в попередню злочинну змову. Після чого ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , в цей же день, час та місці, діючи в межах злочинної змови, заздалегідь розподіленими між собою ролями, за допомогою своєї фізичної сили почав ногами бити по вхідних дверях і таким чином пошкодив дверну коробку вказаної квартири і відчинив вхідні двері, а ОСОБА_5 в цей час став спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у випадку появи сторонніх осіб попередити про це ОСОБА_11 .

В свою чергу ОСОБА_8 , діючи в межах попередньої змови заздалегідь розподіленими ролями, проник до приміщення квартири, звідки разом з ОСОБА_5 таємно викрав чуже майно, яке належить гр. ОСОБА_7 а саме:

- дві колонки торгової марки «СВЕН», вартістю за дві штуки 1000 гривень;

- ДВД- програвач торгової марки «ВВК», вартістю 500 гривень;

- роутер торгової марки «TP-ЛIHK», вартістю 360 гривень, а всього на загальну суму 1860 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник.

В подальшому ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 доводячи свій злочинний умисел до кінця, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1860 гривень 00 копійок.

2. Крім цього, 10 жовтня 2015 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння майном ОСОБА_12 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 зателефонував близько 14.00 год. ОСОБА_12 та попросив надати йому у користування на деякий час мікрохвильову піч, що перебувала в її домогосподарстві та належала її матері ОСОБА_13 , пообіцявши невдовзі її повернути. Будучи впевнена у правдивості слів ОСОБА_5 та необізнаною у його дійсних намірах, ОСОБА_12 погодилась та повідомила ОСОБА_5 , що залишить вказану мікрохвильовку біля входу у двір свого будинку за адресою: АДРЕСА_5 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, 10.10.2015 року близько 20.00 год. ОСОБА_5 прийшов до будинку ОСОБА_12 за вказаною адресою та перед входом у двір забрав мікрохвильову піч торгівельної марки «Самсунг» вартістю 700 грн., що знаходилася біля хвіртки, заволодівши у такий спосіб мікрохвильовою піччю, доводячи свій злочинний умисел до кінця, місце скоєння злочину залишив та в подальшому розпорядився майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом зловживання довірою, повторно заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_13 , чим заподіяв останній матеріальну шкоду в сумі 700 грн.

3. Також, 06 січня 2016 року в період часу з 22.00 д. по 23.00 год. ОСОБА_5 перебував та вживав спиртні напої в одній із кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_6 , зі своїми знайомими ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . В цей же день, час та місці, за вказаних обставин, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення будь-якого майна, що належало присутнім. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна та керуючись корисливим мотивом, шляхом вільного доступу, враховуючи сприятливу для нього обстановку та впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, ОСОБА_5 підійшов ліжка, на якому висіла куртка ОСОБА_14 та з правої кишені куртки дістав гаманець, з якого викрав гроші в сумі 400 грн. та мобільний телефон торгівельної марки «Saмsung Note TV» в корпусі чорного кольору з ідентифікаційним електронним номером ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1300 грн. 00 коп.

Продовжуючи свої злочинні дії, в цей же день, час та місці, за вказаних обставин, ОСОБА_5 підійшов до стільця, на якому висіла куртка ОСОБА_15 та викрав з кишені куртки гроші в сумі 300 грн. та два мобільних телефони торгівельної марки «Nokia»: моделі «А206» в корпусі чорного кольору, вартістю 350 грн. і моделі «5130» в корпусі синього кольору вартістю 250 грн.

Викраденим майном ОСОБА_5 в подальшому розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 900 грн. 00 коп. та ОСОБА_14 на загальну суму 1700 грн. 00 коп.

4. Крім того, 15 лютого 2016 року близько 22 год. ОСОБА_5 , перебував в приміщенні кафе «Кварц», що знаходиться на вул. В. Бердичівська, 21 в м. Житомирі, де помітив раніше знайомого йому ОСОБА_16 в руках якого знаходився належний йому мобільний телефон торгівельної марки «Lenovo» моделі «А 5000», ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ 1- НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору.

В цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме вказаного мобільного телефону, який належить ОСОБА_16 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи у вказаному місці, за згаданих вище обставин, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, підійшов до ОСОБА_16 та попросив надати вказаний мобільний телефон для здійснення термінового телефонного дзвінка, при цьому повідомив останньому правдиві відомості про те, що поверне мобільний телефон після закінчення розмови, хоча наміру повертати його не мав.

В свою чергу, ОСОБА_16 , будучи помилково впевненим в правильності та добросовісності дій ОСОБА_5 , не здогадуючись про його злочинні наміри, добровільно надав останньому належний йому мобільний телефон торгівельної марки «Lenovo», моделі «А 5000» для нібито здійснення телефонного дзвінка. Отримавши у вказаний спосіб дане майно, ОСОБА_5 місце вчинення злочину залишив, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , шляхом обману повторно заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_16 , а саме: мобільним телефоном торгівельної марки торгівельної марки «Lenovo», моделі «А 5000», ІМЕІ 1 НОМЕР_4 , ІМЕІ 1 НОМЕР_3 в корпусі чорного кольору вартістю 1300 грн., чим завдав ОСОБА_16 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні епізодів діяльності, внаслідок яких була заподіяна шкода потерпілим ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 визнав повністю та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що була запропонована стороною обвинувачення, тому суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого за даними епізодами, що були інкриміновані обвинуваченому.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_18 за вказаними епізодами була повністю підтверджена показаннями потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , які в судовому засіданні повністю підтвердили фабулу обвинувачення.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України щодо таємного викрадення майна з проникненням у житло потерпілого ОСОБА_7 не визнав повністю, та дав наступні показання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що у вказаний в обвинуваченні день та час від разом із ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_19 приїхали до місця проживання потерпілого ОСОБА_7 . При цьому вони приїхали на місце події за пропозицією ОСОБА_20 , яка його та ОСОБА_4 попросила допомогти забрати її речі з квартири ОСОБА_21 , у квартирі якого вона проживала певний час. Коли вони втрьох підійшли до квартири потерпілого, їм двері ніхто не відкрив. Тоді вони, зламавши двері до квартири, проникли до неї та забрали особисті речі ОСОБА_9 та комп`ютерну техніку. При цьому він не знав проте, що комп`ютерна техніка не належить свідку ОСОБА_9 , тому разом із ОСОБА_4 забрали їх, потім комп`ютерні колонки він здав до ломбарду за власним паспортом.

Свою винуватість визнає лише у незаконному проникненні до житла, оскільки не знав про те, що техніка не належить ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 визнав частково та показав наступне.

Так у зазначені в обвинуваченні день, час та місці, він разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_9 прихали до місця проживання потерпілого ОСОБА_7 за пропозицією ОСОБА_9 , яка попросила їх із ОСОБА_5 допомогти забрати її особисті речі з помешкання ОСОБА_7 . Самого ОСОБА_7 на той час у квартирі не було та ним був замінений замок на вхідних дверях. ОСОБА_9 зателефонувала до ОСОБА_7 та дізналась про те, що той на даний час знаходиться у лікарні. Тоді він ( ОСОБА_22 ) виламав вхідні двері до квартири ОСОБА_7 та вони разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_5 зайшли до квартири потерпілого, звідки забрали особисті речі ОСОБА_9 , продукти харчування та комп`ютерну техніку. При цьому він сумнівався, що комп`ютерна техніка належить ОСОБА_9 , але за допомогою ОСОБА_5 забрав її з квартири потерпілого та в подальшому розпорядились ними на власний розсуд.

Винуватість обох підсудних підтверджується за даним епізодом наступними доказами

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який підтвердив факт незаконного проникнення до його квартири та викрадення майна, зазначеного в обвинуваченні, що належить йому;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в суді показала, що раніше вона проживала у квартирі потерпілого ОСОБА_21 , але потім пішла від нього. 28.07.2015 року вона вирішила забрати від потерпілого свої особисті речі та запропонувала допомогти в цьому своїм знайомим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вони погодились їй допомогти. В ту ж ніч приблизно о 3 годині ночі вони приїхали до помешкання ОСОБА_7 , якого не було вдома. Вона зателефонувала йому, але той повідомив її про те, що знаходиться у лікарні. Після цього ОСОБА_4 зламав вхідні двері до квартири ОСОБА_21 та разом із нею вони зайшли до квартири. Після цього ОСОБА_22 позвав до квартири ОСОБА_23 , який на той час був біля будинку, але для чого він того позвав вона не знає, оскільки в цей час складала свої особисті речі (одяг). Коли ОСОБА_23 зайшов до квартири, вони разом із Ніштою складали у пакет комп`ютерну техніку, при цьому вона казала їм про те, що ці предмети їй не належать;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_7 від 28.07.2015 року;

- протоколами огляду місця події від 28.07.2015 року та 17.09.2015 року за участю потерпілого, з яких вбачається, що було оглянуто квартиру потерпілого, з якої було викрадено його особисте майна та було вилучено ДВД- програвач торгової марки «ВВК», який був переданий гр-ці ОСОБА_24 обвинуваченими у рахунок заборгованості за проживання в її будинку;

- протоколом огляду предметів від 18.11.2015 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав вилучений у ОСОБА_24 ДВД- програвач торгової марки «ВВК», як такий що належать йому;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 50.11.2015 року, згідно якого даний обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні таємного викрадення чужого майна із проникненням до житла;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 від 20.11.2015 року, згідно якого даний обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні таємного викрадення чужого майна із проникненням до житла;

- довідками про вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_21 майна.

Оцінивши викладені докази в їх сукупності, суд вважає винуватість кожного з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_21 доведеною повністю та кваліфікує їх дії за ст. 185 ч. 3 КК України, як умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з проникненням у приміщення.

Крім того суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодами незаконних дії щодо майна потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 доведеною повністю та кваліфікує його дії :

- за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно;

- за ст. 190 ч.2 КК України, як незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Злочин, передбачений ст. 185 ч.3 КК України, є тяжким злочином; ст. 185 ч.2, 190 ч.2 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є часткове визнання вини.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 по справі не виявлені.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше, до вчинення даних злочинів, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 є визнання вини, щире розкаяння у скоєному за епізодами, що судом кваліфікуються за ст.ст. 185ч.2, 190 ч.2 КК України.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 по справі, не виявлені.

На підставі викладеного суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства не можливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі.

По справі потерпілим ОСОБА_16 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_23 матеріальної шкоди на суму 3369 грн. 80 коп. матеріальної шкоди вартості майна, яким незаконного заволодів обвинувачений та 2000 грн. моральної шкоди.

Суд, розглянувши матеріали даного кримінального провадження та дослідивши наявні докази вважає позов потерпілого ОСОБА_16 таким, що підлягає задоволенню частково.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження, що підтверджується самим обвинуваченням вартість майна, яким незаконного заволодів обвинувачений ОСОБА_23 у потерпілого ОСОБА_25 становить 1300 грн., потерпілим не було надано будь-яких доказів про те, що вартість вказаного майна на час вчинення злочину становить саме 3369 грн. 80 коп.

Позов у частин стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню у повному розмірі.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 ч.1 КК України, звільнити засудженого від відбування покарання у виді позбавлення волі, термін випробування встановити на два роки. Зобов`язати засудженого : періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.2, 190 ч.2 КК України та призначити йому покарання :

- за ст. 185 ч.3 КК України три роки шість місяців позбавлення волі;

- за ст. 185 ч.2 КК України два роки шість місяців позбавлення волі;

- за ст. 190 ч.2 КК України два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання три роки шість місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України, даний вирок Корольовського районного суду м. Житомира та вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 27.07.2016 року відносно ОСОБА_5 за ст.ст. 186 ч.2, 190 ч.2 КК України підлягають самостійному виконанню.

Строк відбуття покарання рахувати з 26 квітня 2016 року.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням з 26 квітня 2016 року по 08 грудня 2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по справі повернути потерпілому ОСОБА_7 за належністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_16 1300 грн. 00 коп. матеріальної та 2000 грн. моральної шкоди, а всього на суму 3300 грн., в решті позов залишити без задоволення за його безпідставністю.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави 1102 грн. 40 коп. судового збору.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженому до позбавлення волі , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1