Справа № 314/2000/16-к
Провадження № 1-кс/314/62/2016
У Х В А Л А
м.Вільнянськ 12 лютого 2016 року
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 ,
з участю: прокурор ОСОБА_2 ,
слідчий ОСОБА_3 ,
підозрюваний ОСОБА_4 ,
захисник адвокат ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання за матеріалами досудового розслідування № 0000175 від 09 лютого 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Прямобалка Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, неодруженого, не працюючого, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він 09.02.2016 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, діючи умисно, разом з двома іншими особами з метою заволодіння чужим майном вчинили напад на житловий будинок ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , при цьому, проникнувши всупереч волі володільців у цей будинок, застосовуючи до ОСОБА_8 насильство, небезпечне для його здоров?я, а також погрожуючи застосувати таке насильство, заволоділи майном потерпілого бензопилою та мобільним телефоном.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.3 ст.187 КК України, та його повідомлено про підозру у вчиненні цього злочину.

Слідчий ОСОБА_3 за погодженням з прокурором ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Як зазначили слідчий та прокурор у клопотанні, ОСОБА_4 вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, ніде не працює, законних джерел для існування не має, схильний до вчинення правопорушень та асоціальної поведінки, злочин вчинений у зухвалий спосіб, потерпілий від злочину проживає разом із підозрюваним в одному селі; вважають, що більш м?які запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просять його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечують проти задоволення клопотання, пояснивши, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, наміру ухилятися від слідства не має, має постійне місце проживання, дає визнавальні свідчення у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що наявні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, але більш м?якого, ніж тримання під вартою.

Так, матеріалами, доданими до клопотання, підтверджено, що ОСОБА_4 проживає без реєстрації, ніде не працює, не має законного джерела надходження грошових коштів та стійких соціальних зв?язків.

Разом з цим, відповідно до п.1 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Повідомляючи ОСОБА_4 про підозру у вчиненні розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, слідчий у відповідному повідомленні не зазначив та не конкретизував, яким саме чином та у якому вигляді була зазначена досягнута змова, у чому саме вона полягала, яке саме майно планувалося викрасти тощо. Між тим, сам підозрюваний при допиті слідчому поясняв, що вдерся у будинок до потерпілого і спричинив йому тілесні ушкодження виключно через особисту конфліктну ситуацію, а мобільним телефоном заволодів вже після цього.

Оцінюючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним розбійного нападу, слідчий суддя звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 не надали жодних свідчень, що під час нападу на будинок до них висувалися вимоги щодо передачі майна, вказані особи лише вказали, що нападники забрали із собою мобільний телефон та бензопилу вже після того, як напад був припинений. Крім того, вказані особи не заперечували того факту, що між потерпілим ОСОБА_8 та одним з нападників незадовго до цього мав місце особистий конфлікт, і що він пообіцяв повернутися та помститися. Інших доказів того, що напад був вчинений саме з метою заволодіння чужим майном, слідчому судді не подано.

Таким чином, прокурор та слідчий не довели обґрунтованість підозри відносно вчинення ОСОБА_4 розбійного нападу, поєднаного з проникненням у житло за попередньою змовою групою осіб (ч.3 ст.187 КК України), в його діях вбачаються ознаки менш тяжких злочинів порушення недоторканості житла (ч.2 ст.162 КК України), хуліганства (ч.2 ст.296 КК України) та/або грабежу (ч.2 ст.186 КК України).

Крім того, ОСОБА_4 є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має в с.Шевченкове постійне місце проживання, де створив сім?ю із жінкою, під час досудового розслідування дав визнавальні свідчення, які не суперечать показанням потерпілих та свідків, після вчинення злочину місце проживання не змінив, хоча мав для цього реальну можливість; даних про його асоціальну поведінку в минулому слідчому судді не подано.

Таким чином, прокурором та слідчим доведено існування ризиків, передбачених пп.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з цим,прокурор та слідчий не довели недостатність застосування більш м?якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, згідно вимог п.3 ч.1 ст.194 КПК України. Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України та з урахуванням наведених обставин, встановлених під час розгляду клопотання, до підозрюваного ОСОБА_4 застосовується запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 177-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202 КПК України,

у х в а л и в :
Відмовити у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, суду або до іншого органу державної влади, який буде здійснювати наявне кримінальне провадження щодо злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру.
В порядку ч.5 ст.194 КПК України, зобов?язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду або до іншого органу державної влади, який буде здійснювати наявне кримінальне провадження щодо злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру.
Покласти на ОСОБА_7 наступні обов?язки:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
утримуватися від спілкування з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними (обвинуваченими);
носити електронний засіб контролю.
Роз?яснити, що в разі невиконання зазначених обов?язків до підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвалу для виконання направити Вільнянському відділенню поліції Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області.

Строк дії ухвали встановити на термін у 2 (два) місяці, починаючи з дати її ухвалення, тобто з 12.02.2016 року.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

12.02.2016

12.02.2016