Справа № 361/1756/17-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/735/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 28 01.06.2017

УХВАЛА
іменем України
01 червня 2017 року суддя Апеляційного суду Київської області ОСОБА_2 , вирішуючи питання прийняття апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2017 рокузатверджено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0005352 від 30.12.2016 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 . Вказаним вироком ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 1рік 6 місяців. На підставі ч.1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.03.2017 року, визначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці. На підставі ч.1 ст.71 КК України до обраного покарання приєднано 4 місяці невідбутого покарання у виді позбавлення волі за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2016 року і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
Не погоджуючись з даним вироком суду, яким затверджено угоду, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , останній подав апеляційну скаргу, в якій просить призначити йому більш м`яке покарання, а саме зменшити термін відбування покарання. Вважає вирок є занадто суворим, оскільки він з самого початку співпрацював із слідчим органами, повністю визнав свою вину та має на утриманні малолітню дитину, має позитивну характеристику.

Відповідно до ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції виконані всі вимоги, передбачені ст. 474 КПК України щодо порядку судового провадження на підставі угоди про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим.
Зокрема, судом з`ясовано чи укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясовано чи погоджується обвинувачений на призначення узгодженого покарання. Судом перевірено умови даної угоди чи не суперечать вони вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Судом першої інстанції також з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 437 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.
Також у судовому засіданні обвинувачений просив затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та показав, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження такої угоди.

Таким чином, обвинуваченому призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, яке визначене угодою про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_3 просить призначити йому більш м`яке покарання, а саме зменшити термін відбування покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Оскільки обвинувачений подав апеляційну скаргу на вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, з підстав, яких вирок не може бути оскаржено обвинуваченим, тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого слід відмовити.
Керуючись ст. 399 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 квітня 2017 року щодо ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 263 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її постановлення.

Суддя Апеляційного суду

Київської області ОСОБА_2