Справа № 368/368/17
Провадження № 1-в/368/69/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" квітня 2017 р. Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора - ОСОБА_3
представників ВК ОСОБА_4 та ОСОБА_5
представника трудового колективу ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відеоконференції подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням, засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Найштрелітц Німеччина та жителя до засудження АДРЕСА_1 , освіта середньо - спеціальна, громадянину України, одруженому,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засуджений 26 грудня 2014 року за ст. 286 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2015 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2014 року залишено без змін. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 12.02.2016 року зараховано в строк попереднього ув`язнення з 26.12.2014 р. по 04.03.2015 р. у відповідності до ст.. 72 ч. 5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку покарання 26.12.2014 року.
Кінець строку покарання 18.10.2021 року.
1/3 строку покарання 18.02.2017 року.
Із спільного подання Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області та спостережної комісії при Кагарлицькій райдержадміністрації Київської області вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання, до праці відноситься добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, чотири рази заохочувався керівництвом установи та мав одне дисциплінарне стягнення, яке знято в установлено законом порядку.
Вислухавши думку прокурора, який вказує на те, що до засудженого можливо застосувати ст. 82 КК України та замінити невідбуту частину покарання більш мяким, а саме: на обмеження волі, але заперечував проти задоволення заяви засудженого, думку представника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області, який підтримав подання, а щодо виду покарання, то покладається на погляд суду, представника трудового колективу, засудженого ОСОБА_7 , який просив застосувати до нього ст.. 82 КК України та заміни на більш мяке покарання у виді виправних робіт, але щодо покарання у виді обмеження волі не застосовувати, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання щодо застосування до засудженого ОСОБА_7 ст.. 82 КК України та заява засудженого ОСОБА_7 не підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області засуджений 26 грудня 2014 року за ст. 286 ч. 3 КК України до 7 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04 березня 2015 року вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2014 року залишено без змін. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 12.02.2016 року зараховано в строк попереднього ув`язнення з 26.12.2014 р. по 04.03.2015 р. у відповідності до ст.. 72 ч. 5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_7 з 30.12.2014 року утримувався у Київському СІЗО, де заохочень та дисциплінарних стягнень не мав.
15 квітня 2015 року засуджений ОСОБА_7 прибув до Кагарлицької виправної колонії № 115 Київської області.
Станом на 18.02.2017 р. ОСОБА_7 відбув вже 1/3 строку призначеного вироком суду за тяжкий злочин, вчинений з необережності.
За змістом ст. 82 КК України умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є:
?відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті;
?наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до вимог закону, суд заміняє особі невідбуту частину покарання іншим, більш м`яким його видом, додержуючись таких правил:
?покарання, яким замінюється невідбута частина раніше призначеного особі покарання, має бути більш м`яким, тобто знаходитися на «сходинках покарань» у ст.51 КК України вище за покарання, яке замінюється;
?це покарання обов`язково повинно бути строковим;
?строк більш м`якого покарання повинен бути визначений у межах, встановлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання;
?тривалість більш м`якого покарання не повинна перевищувати строку невідбутої частини покарання, раніше призначеного вироком суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 1 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 1/3 строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається із характеристики, затвердженої начальником Кагарлицької виправної колонії засуджений ОСОБА_7 за період перебування в колонії один раз допустив порушення вимог режиму відбування покарання за що був розглянутий на дисциплінарній комісії та притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Після проведеної з ним додаткової виховної роботи почав змінювати в кращу сторону своє ставлення до відбування покарання, усвідомив помилковість своїх суджень, поведінка засудженого стала більш правослухняною та стабільною. Засуджений ОСОБА_7 дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня в установі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктує. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Виконує роботу з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
При вивчені матеріалів особової справи на засудженого вбачається, що із засудженим ОСОБА_7 було проведено виховні бесіди після вчинений порушень, а саме: рапорт № 73 від 15.04.2015 року на а.с. 31, рапорт № 74 від 15.04.2015 року на а.с. 34, рапорт № 103 від 06.05.2015 року на а.с. 40, рапорт № 144 від 11.05.2016 року на а.с. 135, рапорт № 202 від 16.06.2016 року на а.с. 141.
Окрім того, засуджений ОСОБА_7 був раз поміщений до дисциплінарного ізолятору, про що свідчить постанова винесена черговим помічником начальника установи на а.с. 33 матеріалів особової справи.
Окрім того, засудженому ОСОБА_7 надавався короткочасний виїзд за межі колонії з 28.07.2015 року по 10.08.2015 року, з 16.01.2016 року по 30.01.2016 року, з 05.08.2016 року по 11.08.2016 року та з 10.01.2017 року по 23.01.2017 року.
Сам факт правослухняної поведінки під час відбування покарання не є безумовною передумовою заміни покарання у вигляді позбавлення волі на покарання у вигляді виправних робіт.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, що судом було зроблено.
Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення внаслідок якого загинуло дві особи.
Щодо відшкодування шкоди потерпілим, то за час відбування покарання засудженим відшкодовано дуже мала частка від стягнутої суми.
Щодо довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення на засудженого, з якої вбачається чотири заохочення, а саме: 16.07.2015 року, 17.12.2015 року, 19.05.2016 року та 22.12.2016 року, та мав одне дисциплінарне стягнення 23.04.2015 року.
Виходячи з наведеного, заміна основного покарання засудженому ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі на виправні роботи призведе до порушення принципу невідворотності покарання, оскільки невідбута частина покарання у виді позбавлення волі становить 4 роки 176 дні.
Якщо ж вважати, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, тому до нього можливо було б застосувати ст.. 82 КК України та замінити основне покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі.
Щодо заміни основного виду покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, то засуджений заперечував проти такої заміни, а наполягав лише на виправні роботи, тому суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання засудженого про заміну основного покарання більш м`яким, а саме: на виправні роботи - необхідно відмовити.
А тому, враховуючи дані обставини, особу засудженого, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну основного покарання більш м`яким у відношенні засудженого ОСОБА_7 необхідно відмовити, оскільки робити висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення передчасно.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.. 537, 539 КПК України, ст.. 61, 82 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р., суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні подання начальника Кагарлицької виправної колонії (№115) Київської області погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну основного покарання більш м`яким у відношенні засудженого ОСОБА_7 , відмовити.
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, а саме, на виправні роботи, - відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 7 діб з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1