Cправа № 750/4067/17
Провадження № 1-кс/750/1066/17

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2017 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003240 від 21.04.2017 відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, непрацюючого, у силу ст. 89 КК України не судимого, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и в :

22.04.2017 старший слідчий Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , мотивуючи, тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у зв`язку з тим, що 21.04.2017, близько 12.05 год., той, перебуваючи на ринку «Бойова», який знаходиться по проспекту Миру, 120, у м. Чернігові, біля громадського туалету, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом підняття з підлоги, відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 100 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 21.04.2017, складає 2676 грн., що належать ОСОБА_8 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму, а необхідність застосування такого запобіжного заходу виникла у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 4 років, ураховуючи реальні ризики того, що такий, усвідомлюючи можливе покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, у разі доведення його вини, зможе переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та/або суду, та, ураховуючи той факт, що той не має сталих соціальних зв`язків, останній, усвідомлюючи невідворотність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

21.04.2017 о 13.00 год. ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, на підставі ч. 1 ст. 208 КПК України, при цьому без зазначення відповідного пункту даної частини, оскільки з тексту протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину слідує наступне «підстави затримання: якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, у тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі, чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин».

Того ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити, з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний також не заперечував щодо задоволення такого, проте не погодився із пред`явленою йому підозрою, заперечуючи саме таку кваліфікацію злочину.

Заслухавши доводи всіх учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що, маючи на меті забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків для запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, тобто тяжкості покарання, що загрожує йому, у разі визнання його винуватим у таких правопорушеннях, приймаючи до уваги вік та стан здоров`я підозрюваного, його репутацію, майновий стан, є достатні підстави для задоволення клопотання та застосування запропонованого запобіжного заходу, з покладанням на нього обов`язків, визначених у клопотанні слідчого.

Разом із тим, у клопотанні відсутня будь-яка мотивація щодо ризику, передбаченого п. 5 ст. 177 КПК України, а саме щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, незважаючи на посилання про той у одному з місць тексту клопотання, не тільки не сформульований сам ризик та спосіб, у який він може бути вчинений, а й не наведені будь-які докази та обґрунтування такого, що підтвердив і сам прокурор, разом із тим, не зміг пояснити суду чому погодив таке клопотання, визнавши, що такий ризик у дійсності відсутній, в зв`язку з чим таке посилання є бездоказовим і не може бути взяте судом до уваги.

Крім того, суду не були надані оригінали будь-яких документів, котрі б стверджували особу підозрюваного, за поясненням слідчого, такі, з невідомих причин, не були доставлені до суду зі слідчого відділення, що змусило суд витрачати непродуктивно час судового засідання, установлюючи ці обставини в іншій спосіб.

При цьому, суд не має права не наголосити на встановленому факті грубого порушення конституційних норм та приписів КПК України в частині забезпечення права на свободу. Беззаперечно встановлено, що ще минулого дня, а саме 21.04.2017 на момент складання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий та прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, дійшли обоюдного обґрунтованого висновку про неможливість застосування щодо підозрюваного більш жорстких запобіжних заходів, зробили вибір на тому, стосовного котрого подали клопотання до суду. Таким чином, дане рішення було абсолютно тотожнім висновку, як про неможливість застосування до підозрюваного інших, більш жорстких запобіжних заходів, так і про відсутність потреби в продовженні обмеження свободи підозрюваного шляхом подальшого тримання під вартою, що автоматично повинно було б потягти за собою його звільнення звідти за ініціативою слідчого та прокурора, відповідно до положень та завдань кримінального судочинства. Про таке безспірно свідчить і проаналізований судом зміст поданого клопотання.

Натомість, слідчий та прокурор, ухиляючись від виконання своїх прямих обов`язків, скоріш за все, маючи на меті перекласти ті на суд, а можливо, з позиції пасивності, безініціативності, остраху за прийняття рішення та подальшої відповідальності за це, тощо, удались до повного ігнорування встановлених у кримінальному провадженні обставин, не виконали приписи ст. 2 КПК України, тим самим, фактично безпідставно продовжили термін затримання підозрюваного до початку судового засідання, незважаючи на те, що завдання затримання вже були досягнуті та повністю виконані ще 21.04.2017.

Доречно зазначити, що така практика правоохоронних органів м. Чернігова не є одиничною.

Зазначене, має й інший аспект. За умови дотримання викладеного вище, тобто перебування підозрюваного вже на свободі, передбачається порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, визначений у ст. 186 КПК України, тобто в робочий, а не вихідний день, як це мало місце. Є підстави вважати, що ні слідчий, ні прокурор не обтяжені державницькими питаннями економії бюджетних коштів, що значно виростає при необґрунтованому перенесенні звичайної планової роботи з робочого дня на неробочий. Не виключно, що такі питання абсолютно не цікавлять і перших керівників слідства та прокуратури міста, котрі відповідають за організацію роботи своїх підлеглих, відповідно до чого, і мають місце проведення таких судових засідань у неробочі та святкові дні, що, і тягне за собою неефективне витрачання бюджетних коштів із вини органів слідства та прокуратури, а таке в сучасних складних економічних умовах може лише свідчити про антидержавницьку позицію окремих державних службовців.

Суд уважає за необхідне про встановлене довести до керівництва прокуратури та поліції області для належного реагування та недопущення подібного в подальшому.

Вразі подальшого ігнорування законів і керівництвом правоохоронних органів міста та області, суд буде змушений звернутись з даним питань до Генеральної прокуратури України та Міністерства внутрішніх справ України. Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 194 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

не відлучатися з м. Чернігова, у якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду на визначений ними час;

Строк дії ухвали встановити до 20 червня 2017 року.

Повідомити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконання особистого зобов`язання покласти на слідчого.

Копії ухвали направити прокурору Чернігівської області та начальнику Головного управління Національної поліції в Чернігівській області для належного реагування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1