Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/3390/16

Справа № 711/10015/16-к

22 грудня 2016 року

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю:

секретар ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , заявник ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді ОСОБА_5 перебуває на розгляді скарга ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Черкаської області ОСОБА_6 щодо неналежної організації досудового розслідування по кримінальній справі №1170.

20.12.2016р. заявник подав заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_5 , який вмотивований тим, що ця суддя має упереджене ставлення до заявника, бо ухвалювала судові рішення всупереч інтересам заявника, які відповідно до положень процесуального законодавства не підлягають оскарженню. Вважає, що між ним та суддею склалися ворожнечі стосунки, що викликає у нього сумнів в неупередженості судді.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлений відвід і наполягав на його задоволенні. Зауважив, що поведінка судді, яка виразилася в ухваленні судових рішень, направлених на порушення його прав та інтересів, та вчиненні процесуальних дій, що обмежували його права та інтереси, свідчить про існування у судді негативного ставлення до особистості заявника, що викликає в нього сумніви в її об`єктивності.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви про відвід, посилаючись на відсутність підстав, передбачених ст.ст.75, 76 КПК України для відводу судді, а доводи заявника вважає надуманими.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали заяви про відвід, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.3, 4 ч.1 ст.75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження та за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При тлумаченні змісту поняття «підстави, які викликають сумніви у неупередженості суду» необхідно дотримуватися балансу між виправданою необхідністю застосування широкого тлумачення цієї категорії та недопустимістю зловживання наявністю такого права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).
В заяві про відвід заявник зазначає про наявність суб`єктивного критерію, який обґрунтовується поведінкою судді. Разом з тим, суд зауважує, що незгода з процесуальними діями судді в інших судових провадженнях не є підставою для відводу судді. Особа, яка вважає, що діями судді порушуються вимоги закону, має право на оскарження таких дій в порядку передбаченому законодавством. Повноваження щодо оцінки виконання судом першої інстанції вимог процесуального закону належить судам вищих інстанцій і може бути предметом дисциплінарного провадження щодо судді.
Щодо наявності об`єктивного критерію, то суд зауважує, що ухвали слідчого судді від 26.03.2013р. та 30.09.2014р. стосовно особи ОСОБА_4 були постановлені суддею понад 2 роки тому по інших справах і базувалися на обставинах, які не є предметом доказування і дослідження при розгляді скарги ОСОБА_4 від 21.11.2016р.. Підстав сумніватися у законності таких рішень у суду немає. Та обставина, що зазначені судові рішення не можуть бути предметом апеляційного оскарження не свідчить про їх протиправність та наявність у судді умислу на прийняття рішень, які суперечать інтересам заявника.
Тож зазначені в заяві доводи щодо особистості судді та наявності в нього суб`єктивної думки щодо кримінального провадження нічим не підтверджуються і є припущенням заявника, а тому не є підставою для відводу судді.
За таких обставин, доводи заявника щодо наявності ознак упередженості у діях судді ОСОБА_5 не знайшли свого підтвердження, а тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.75, 80, 81 Кримінально-процесуального кодексу України,суд,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчому судді ОСОБА_5 при розгляді судової справи №711/10015/16-к.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1