Справа № 484/1510/17
Провадження: № 1-кп/484/186/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.06.2017р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання : - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142, по обвинуваченню

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, громадянина України, одруженого, має на утриманні дружину ОСОБА_4 , яка є інвалідом ІІ групи, має середню освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурорів: - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого: - ОСОБА_3

захисника: - ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:
25.06.2016 приблизно о 02:40 год. ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «General Trailers RC-19», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухався в темний час доби, без опадів, у своїй смузі руху сухої асфальтованої проїзної частини автодороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв», яка на даній ділянці має по одній смузі для руху у кожному напрямку, зі сторони с. Мигія Первомайського району Миколаївської області у напрямку м. Первомайська Миколаївської області зі швидкістю приблизно 70 км/год із увімкненим світлом фар головного світла у режимі «ближній». В салоні автомобіля в якості пасажиру перебував ОСОБА_9 .
В цей же час, попереду автомобіля «DAF XF 95.430» по ходу його руху, в районі 73км+30м вказаної автодороги, у смузі руху у напрямку м. Первомайська у нерухомому стані вимушено, через раптову, з невідомих причин зупинку роботи двигуна, перебував автомобіль марки «ГАЗ-2752», реєстраційний номер НОМЕР_3 . За кермом даного автомобіля знаходився ОСОБА_10 , який в порушення п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України, перебував у стані алкогольного сп`яніння, та намагався здійснити запуск двигуна автомобіля. При цьому на вказаному автомобілі були увімкнені габаритні ліхтарі, але, в порушення вимог п.п.9.9 «а», 19.4 Правил дорожнього руху України, була вимкнена аварійна сигналізація. Позаду зазначеного автомобіля на проїзній частині автодороги знаходився пішохід ОСОБА_11 , який намагався зіштовхнути автомобіль з місця вимушеної зупинки.
При наближенні до 73км+30м автодороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв» водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: керуючи транспортним засобом проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміни, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не обрав безпечну швидкість свого автомобіля, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, при виявленні небезпеки у вигляді нерухомого автомобіля «ГАЗ-2752», який перебував на його смузі руху, не вжив заходів до зменшення швидкості автомобіля аж до повної його зупинки, хоча повинен був це зробити та об`єктивно мав таку технічну можливість, внаслідок чого передньою частиною свого транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 та відразу допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «ГАЗ-2752».
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи №217 від 15.07.2016р. смерть ОСОБА_11 настала внаслідок тяжкої закритої черепно-мозкової травми у вигляді травматичного субдурального крововиливу.

Обвинувачений у судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що він керує транспортними засобами з 1988р. та працює у ФОП ОСОБА_12 водієм-експедитором. 25.06.2016р. в темний час доби він був за кермом автомобіля автомобілем марки «DAF XF 95.430» з напівпричепом «General Trailers RC-19» та рухався у своїй смузі руху автодороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв» зі сторони с. Мигія Первомайського району Миколаївської області у напрямку м. Первомайська зі швидкістю приблизно 70 км/год із увімкненим світлом фар головного світла у режимі «ближній». В салоні автомобіля в якості пасажиру перебував ОСОБА_9 . У зустрічному напрямку проїхала колона автомобілів також із включеним світлом фар. Ліхтарі біля дороги були відсутні. Через заломлення світла він пізно побачив автомобіль «ГАЗ-2752», який стояв на дорозі. Він спробував уникнути зіткнення з автомобілем, взяв вправо, потім вліво, але все ж зіткнення відбулось. Він та ОСОБА_9 вискочили з автомобіля, одразу викликали «швидку допомогу» та працівників поліції. Пішохода ОСОБА_11 він побачив лише тоді, коли вискочив з автомобіля, він був ще живий. Завдана майнова та моральна шкода потерпілій відшкодована.
Від потерпілої до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу без її участі та вказала, що претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має та просить не позбавляти його волі.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.
Фактичні обставини злочину свідчать про те, що необережні дії ОСОБА_3 , який 25.06.2016р. приблизно о 02:40год. керував автомобілем марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «General Trailers RC-19», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що виразились в порушенні вимоги п.п.2.3«б», 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, призвели то того, що в районі 73км+30м автодороги Р-06 «Ульянівка-Миколаїв» обвинувачений передньою частиною транспортного засобу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який знаходився на проїжджій частині на його смузі руху та відразу допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля «ГАЗ-2752», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який не рухався та знаходився на його смузі руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Крім того, відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив необережний злочин, який законом віднесений до категорії тяжких, вперше притягується до адміністративної відповідальності, як особа за місцем проживання та роботи характеризуються позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, добровільне відшкодування завданої майнової та моральної шкоди, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлені.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, обставини вчинення злочину, дії обвинуваченого після вчинення злочину, думку потерпілої, висновки досудової доповіді, складеної Первомайським міськрайонним відділом з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дають підстави для призначення йому покарання в межах санкцій ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі та свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 проживає разом з дружиною ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_13 , 1994 р.н. Дружина обвинуваченого є інвалідом ІІ групи загального захворювання безтерміново, їй протипоказана праця з тривалою ходою та з 2004р. вона не працює. Донька обвинуваченого не працює, оскільки навчається.

ОСОБА_3 пояснив, що його дружина майже не ходить, інший дохід, крім його заробітної плати у його сім`ї відсутній. Оскільки іншої професії він не має, водійське посвідчення є єдиним способом заробітку та утримання сім`ї.

Протягом 2013 та 2016 років ОСОБА_3 тричі притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, але ці порушення не призвели до тяжких наслідків.

Враховуючи зазначене, а також те, що автомобіль «ГАЗ-2752», водій якого перебував у стані алкогольного сп`яніння, в порушення вимог п.п.9.9 «а», 19.4 Правил дорожнього руху України знаходився на проїжджій частині без увімкненої аварійна сигналізація, а також те, що пішохід ОСОБА_11 , перебуваючи у темну пору доби на проїжджій частині, жодним чином себе не виділив, суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На думку суду таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Оскільки цивільний позов потерпілою не заявлений, санкція ч.2 ст. 286 КК України не передбачає конфіскації майна, на підставі ч.4 ст. 174 КПК України, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричеп «General Trailers RC-19», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль марки «ГАЗ-2752», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з поверненням вказаних транспортних засобів власникам.
На підставі ч.2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 8097,92грн.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Арешт, накрадений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.07.2016р. на автомобіль марки «DAF XF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати з поверненням власнику ОСОБА_14 .

Арешт, накрадений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.07.2016р. на напівпричеп «General Trailers RC-19», реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасувати з поверненням власнику ОСОБА_15 .

Арешт, накрадений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.07.2016р. на автомобіль марки «ГАЗ-2752», реєстраційний номер НОМЕР_3 , скасувати з поверненням власнику ОСОБА_16 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 8097 (вісім тисяч дев`яносто сім) грн.. 92коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1