ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Старий Збараж Збаразького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, на утриманні малолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого, -
за ч.2 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.369, ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.2 ст.197-1, ч.4 ст.197-1 КК України,
ОСОБА_9 24 вересня 2011 року по вул.Пілотській в м.Хмельницькому, з метою заволодіння чужими коштами, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , повідомивши йому неправдиві відомості про потребу в коштах для відшкодування особі, на яку він здійснив наїзд, отримав від ОСОБА_10 належні ОСОБА_11 кошти в сумі 10 000 доларів США, що по курсу НБУ становить 79 736 гривень, заволодівши ними, чим спричинив останній значної матеріальної шкоди.
Крім того, ОСОБА_9 , будучи службовою особою, перебуваючи на посаді юрисконсульта військової частини НОМЕР_1 , відповідно до функціональних обов`язків передбачених Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, не будучи наділеним повноваженнями вирішувати питання щодо поселення у відомчі гуртожитки Міністерства оборони України, повідомляв невизначеному колу своїх знайомих військовослужбовців, що він має зв`язки з службовими особами, уповноваженими вирішувати питання щодо поселення в відомчий гуртожиток Міністерства оборони України, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ОСОБА_9 мав намір підшукати осіб з числа військовослужбовців, які бажали поселитися у даному гуртожитку і в подальшому шахрайським шляхом, під приводом отримання від потерпілих коштів нібито для передачі службовим особам за поселення в гуртожиток, привласнити дані кошти.
Також, ОСОБА_9 , з метою заволодіння чужими коштами, шляхом обману ОСОБА_13 , переконавши, що за вирішення питання, пов`язаного з наданням йому кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_2 , необхідно надати через нього надуманим службовим особам, уповноваженими вирішувати питання щодо поселення в відомчий гуртожиток Міністерства оборони України, грошові кошти, схилив ОСОБА_13 до надання через нього надуманим посадовим особам незаконної винагороди матеріального характеру, запевнивши, що без надання грошових коштів житлове питання потерпілого не буде вирішено, та, отримавши вказані грошові кошти, заволодів ними.
Тобто ОСОБА_9 шляхом обману ОСОБА_13 , схилив останнього до надання через нього надуманим посадовим особам незаконної винагороди матеріального характеру (хабара) на вказану суму, за вирішення питання пов`язаного з наданням житлового приміщення, не маючи намір передавати вказані кошти надуманим посадовим особам, не вживаючи заходів до намагання вирішити питання щодо надання ОСОБА_13 житла, заволодів вказаними коштами.
Всього ОСОБА_9 шахрайським шляхом заволодів коштами ОСОБА_13 на загальну суму 44 423 гривень, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_9 з липня 2010 року по червень 2012 року, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману громадян, під приводом передачі у власність гаражних приміщень, які розташовані поблизу будинків №182, АДРЕСА_4 , знаючи, що громадяни не можуть набути право власності на гаражні приміщення, через їх самовільну забудову на землях Міністерства оборони України, незаконно заволодів чужим майном - грошовими коштами у громадян, які виявили бажання придбати гаражні приміщення у вищевказаному місці.
ОСОБА_9 також заперечив факт отримання коштів ОСОБА_12 , пояснивши, що не обіцяв останній вирішити питання з поселенням в гуртожиток, лише на прохання ОСОБА_29 консультував потерпілу з приводу документів, необхідних для такого поселення. Кошти в сумі 2500 доларів США, які в грудні 2012 року були передані йому біля гуртожитку по АДРЕСА_2 , та 1500 доларів США, які йому передавались в присутності ОСОБА_12 в кімнаті ОСОБА_30 у вказаному гуртожитку, являлись необхідною на лікування хворої матері позикою, про яку він домовлявся із ОСОБА_29 .
Факт позики коштів в сумі 3700 доларів США у ОСОБА_13 , в один із днів грудня 2012 року, ОСОБА_9 не заперечив, пояснивши, що він не давав будь яких обіцянок з приводу вирішення житлового питання ОСОБА_13 , лише розмовляв із власником квартири, яку знімав потерпілий, щоб останнього звідти не виселили. Крім того, ОСОБА_9 зазначив, що не отримував від ОСОБА_13 жодних документів та банківської карти, з якої не знімав будь-яких коштів. У написаній ним розписці, в знак підтвердження повернення коштів, вказав більшу суму, як відсотки, в зв`язку з тим, що він затримувався із поверненням боргу.
По епізоду потерпілої ОСОБА_14 , ОСОБА_9 заперечив отримання будь-яких коштів та документів останньої під приводом вирішення питання щодо поселення її в гуртожиток, при цьому визнав, що в травні 2013 року позичав ОСОБА_31 кошти в сумі 3000 доларів США, які, як виявилось, належали потерпілій. Крім того, підтвердив ту обставину, що на прохання ОСОБА_31 допомагав ОСОБА_14 без черги здійснити виписку з місця реєстрації, звівши її із працівником паспортного столу.
Підтверджуючи факт позики коштів в сумі 4500 доларів США у липні 2011 року в ОСОБА_15 , ОСОБА_9 заперечив про існування будь-яких домовленостей із потерпілим з приводу виділення йому квартири. Враховуючи, що у нього, ОСОБА_9 , не було можливості вчасно повернути борг, ним була написана розписка, в знак підтвердження того, що кошти повернуті будуть.
Факт отримання від ОСОБА_16 будь-яких грошових коштів ОСОБА_9 заперечив, відповідно й заперечив про існування між ними будь-яких домовленостей про передачу грошових коштів посадовим особам за вирішення квартирного питання потерпілого.
Також ОСОБА_9 показав, що навесні 2009 року, за усною згодою керівництва військової прокуратури, без письмового дозволу, було розпочато будівництво гаражів неподалік будинку АДРЕСА_4 . ОСОБА_9 на вказаній земельній ділянці, яка, як йому було відомо являється землею військового призначення і не підлягає відчуженню, оскільки належить Міністерству Оборони України, за допомогою найманих працівників будував для себе два гаражних приміщення, один із яких він продав ОСОБА_23 . Організацією будівництва інших гаражних приміщень ОСОБА_9 не займався та ніяких коштів від потерпілих не отримував, як і не обіцяв їм можливості придбання ними гаражних приміщень у власність, оскільки всі хто будувався в зазначеному місці знали, що будівництво ведеться самочинно. Потерпілі могли передавати кошти будівельникам за роботу і за придбання будівельних матеріалів в присутності ОСОБА_9 , однак безпосередньо йому такі кошти ніким із потерпілих, окрім ОСОБА_23 , не передавались. З приводу оформлення технічних паспортів в БТІ, ОСОБА_9 показав, що майже всім потерпілим він допомагав оформляти вказані документи, оскільки у нього були знайомі у вказаній установі, що пришвидшило процес оформлення документів, однак жодних коштів на зазначене оформлення, ОСОБА_9 від потерпілих не отримував.
В судовому засіданні ОСОБА_9 підтвердив, що отримав від ОСОБА_6 , у вказані в обвинуваченні час, місці та розмірі, належні останній, ОСОБА_28 та ОСОБА_26 кошти, які йому були потрібні на лікування матері та які він мав намір повернути. При цьому ОСОБА_9 заперечив, що обіцяв вказаним особам допомогти з придбанням у власність кімнат в гуртожитку по АДРЕСА_2 , він, ОСОБА_9 , мав намір лише посприяти у вирішенні житлових питань потерпілих, оскільки в той час спілкувався зі всім військовим керівництвом Хмельницького гарнізону, яке інколи йшло йому на зустріч і могло допомогти із вирішенням житлових питань.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_9 своєї вини, його вина у вчиненні злочинів підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.
По епізоду ОСОБА_8 .
По епізоду ОСОБА_12 .
Потерпіла ОСОБА_12 дала покази про те, що в грудні 2012 року, з метою отримання кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_2 , перебуваючи у вказаному гуртожитку, вона, в присутності своєї матері, передала ОСОБА_9 через ОСОБА_34 кошти в сумі 3500 доларів США. Пізніше, приблизно в кінці січня - на початку лютого 2013 року, вона, в присутності ОСОБА_30 , передала ОСОБА_9 ще 1500 доларів США, з яких 500 доларами, а решту гривнями. Кошти ОСОБА_9 були передані для вирішення з посадовими особами питання щодо отримання нею у вказаному гуртожитку блоку кімнат. При передачі коштів ОСОБА_12 довіряла ОСОБА_9 , оскільки їй було відомо, що він допомагав людям з поселенням у гуртожиток, вона оглядала кімнату, в яку, зі слів ОСОБА_9 , начебто мала вселитись, останній запевнив її, що питання з виділенням їй кімнати, а в подальшому блоку з кімнат, буде вирішено, при цьому повідомляв, що кошти потрібні для передачі посадовим особам, які будуть вирішувати питання щодо отримання ОСОБА_12 житла. Із вказаною метою, будучи переконаною ОСОБА_9 , що без передачі коштів вона житла не отримає, остання також передавала підсудному й свої документи, що були необхідні для вселення.
Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні підтвердила, що до неї з приводу позики коштів в грудні 2012 року зверталась ОСОБА_12 , оскільки їй необхідно було для отримання кімнати у гуртожитку зібрати 3500 доларів США, які через ОСОБА_34 були передані ОСОБА_9 . Пізніше ОСОБА_12 , взявши кредит та позичивши частину коштів у ОСОБА_35 , передала ще 1500 доларів США ОСОБА_9 , який запевнив ОСОБА_12 , що вирішить її питання з приводу отримання блоку кімнат у гуртожитку.
Свідок ОСОБА_36 в суді показала, що знаючи про потребу ОСОБА_12 у житлі та про те, що ОСОБА_9 допомагав людям із поселенням у гуртожиток, оскільки мав зв`язки, попросила, щоб останньому зателефонував ОСОБА_29 та запитав, чи зможе ОСОБА_9 допомогти із вселенням ОСОБА_12 у кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 повідомив, що може допомогти з кімнатою, однак для цього потрібно передати посадовим особам 3500 доларів США. Після того, як ОСОБА_12 зібрала необхідні кошти, оглянула кімнату, на яку їй вказав ОСОБА_9 , та у грудні 2012 року разом із своєю матір`ю прийшла до ОСОБА_30 в кімнату АДРЕСА_3 для передачі коштів ОСОБА_9 , останній зателефонував та повідомив, що затримується, і щоб вказані кошти та документи, що принесла ОСОБА_12 , остання залишила в ОСОБА_30 , що було зроблено. Через пару хвилин прийшов ОСОБА_29 та повідомив, що ОСОБА_9 чекає внизу біля гуртожитку, та забрав надані ОСОБА_12 гроші та документи, понісши їх ОСОБА_9 . Пізніше ОСОБА_9 зателефонував до ОСОБА_30 та повідомив, що є можливість отримання ОСОБА_12 блоку кімнат у гуртожитку, однак для цього необхідно доплатити ще 1500 доларів США, остання на вказану пропозицію ОСОБА_9 погодилась. Прибувши на початку лютого 2013 року у кімнату до ОСОБА_30 , ОСОБА_9 отримав від ОСОБА_12 кошти в сумі 1500 доларів США, що були в доларах та гривнях в еквіваленті, при цьому ОСОБА_9 запевнив, що вирішить питання з житлом для ОСОБА_12 , обіцяв кімнати та прописку у гуртожитку.
Свідок ОСОБА_29 в суді підтвердив, що на прохання ОСОБА_30 телефонував до ОСОБА_9 та запитував, чи може той допомогти із вирішенням питання з поселення у гуртожиток по АДРЕСА_2 , останній повідомив, що може допомогти у вирішені вказаного питання, тоді ОСОБА_29 надав ОСОБА_9 номер телефону ОСОБА_37 , з якою ОСОБА_9 домовлявся з приводу вказаного питання. Пізніше, в грудні 2012 року, він, виконуючи прохання ОСОБА_9 , зайшов у кімнату до ОСОБА_30 , взяв у тої кошти в сумі 3500 доларів США, копії документів ОСОБА_12 та передав їх ОСОБА_9 біля гуртожитку, що по вул.Ціолковського, 19, у м.Хмельницькому. При цьому ОСОБА_9 , який під`їхав на автомобілі таксі, знав за що ці кошти, перерахувавши їх, сказав, що все добре.
Ту обставину, що підвозив ОСОБА_9 в грудні 2012 року до військового гуртожитку, в мікрорайоні «Ракове» м.Хмельницького, де останньому чоловік передав долари США, які ОСОБА_9 їздив обмінювати на гривні, в суді підтвердив і свідок ОСОБА_38 .
Допитаний в якості свідка начальник КЕВ м.Хмельницького ОСОБА_39 в суді показав, що ОСОБА_9 не мав повноважень на вирішення питань з приводу вселення в гуртожиток по АДРЕСА_2 , оскільки таке рішення приймається КЕВ за клопотанням командира військової частини, погодженим житловою комісією, вселення до гуртожитку можливе лише на підставі ордеру, виданого КЕВ. Також повідомив, що ОСОБА_9 не звертався до ОСОБА_40 з приводу вселення будь-яких осіб у відомчий гуртожиток.
По епізоду ОСОБА_13 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_42 в судовому засіданні показав, що до нього телефонував ОСОБА_9 та цікавився, чи не потрібна комусь кімната у гуртожитку, оскільки ОСОБА_13 потребував покращення житлових умов, він, ОСОБА_42 під час зустрічі біля КПП військової частини познайомив ОСОБА_13 з ОСОБА_9 , де останній говорив про 2000 доларів США, як умову за отримання кімнати в гуртожитку, та домовлявся з потерпілим про чергову зустріч для отримання коштів.
Вказані розписки, написані ОСОБА_9 , від 25.07.2013 р., були дослідженні в судовому засіданні (т.2 а.с.144-145).
Прослуханим в судовому засіданні аудіо записом розмов, які були зроблені на мобільний телефон ОСОБА_13 та роздруківки яких зафіксовані у протоколі огляду, підтверджуються слова потерпілого з приводу отримання коштів ОСОБА_9 , обіцянок вирішити питання щодо квартири та написання розписок (т.2 а.с.150-154).
Допитана в якості свідка завідувач гуртожитком по АДРЕСА_2 ОСОБА_44 дала покази про те, що ОСОБА_9 жодного відношення до поселення в зазначений гуртожиток не мав, та до неї з приводу вирішення таких питань не звертався.
По епізоду ОСОБА_14 .
В суді потерпіла ОСОБА_14 показала, що на початку 2013 року вона звернулась до свого знайомого ОСОБА_31 з приводу того, чи не знає він когось, хто може допомогти отримати кімнату у гуртожитку. Через пару днів ОСОБА_45 повідомив, що юрисконсульт ОСОБА_9 , який має зв`язки, пообіцяв допомогти із отриманням кімнати у гуртожитку по АДРЕСА_2 , однак останній сказав, що за це потрібно передати кошти в сумі 3000 доларів США, які, позичивши у своєї матері, 13 травня 2013 року ОСОБА_14 , разом із паспортом, що був необхідний для поселення в гуртожиток, через ОСОБА_31 передала ОСОБА_9 , а той, в свою чергу, мав їх передати іншим людям. Перед передачею вказаних коштів, ОСОБА_14 , разом із ОСОБА_46 , оглядали кімнату на п`ятому поверсі гуртожитку, що по АДРЕСА_2 , яку їм демонструвала якась жінка на прохання ОСОБА_9 . В телефонному режимі ОСОБА_9 неодноразово запевняв ОСОБА_31 , а пізніше й саму ОСОБА_14 , що питання з виділенням останній кімнати у гуртожитку буде вирішено. В серпні 2013 року, під приводом реєстрації в гуртожитку, ОСОБА_9 , який був ще із одним чоловіком, зустрівся із ОСОБА_14 біля паспортного столу, по АДРЕСА_10 , де відбулось лише зняття із реєстрації потерпілої, про що вона довідалась згодом.
ОСОБА_45 в судовому засіданні також підтвердив, що знаючи про потребу в житлі ОСОБА_14 , він запитав ОСОБА_9 як можна вирішити житлове питання потерпілої. ОСОБА_9 повідомив, що за 3000 доларів США, переданих через нього, з іншими людьми може бути вирішене питання про виділення кімнати у гуртожитку по вул.Ціолковського у м.Хмельницькому, та пропонував оглянути вказану кімнату. ОСОБА_14 разом із ОСОБА_46 , оглянувши кімнату у гуртожитку, погодилась на пропозицію ОСОБА_9 та в травні 2013 року передала йому через ОСОБА_31 свій паспорт та грошові кошти в сумі 3000 США. Враховуючи, що кімната для ОСОБА_14 не виділялась, 07.06.2013 р. ОСОБА_45 відібрав у ОСОБА_9 розписку, в знак підтвердження того, що останній отримав належні ОСОБА_14 кошти.
Покази свідка ОСОБА_31 узгоджуються із дослідженою в судовому засіданні вищезазначеною розпискою, написаною ОСОБА_9 07.06.2013 р. (т.2 а.с.158).
Наявні в матеріалах справи роздруківки телефонних з`єднань, підтверджують факт телефонних з`єднань ОСОБА_9 з ОСОБА_47 та ОСОБА_14 , а також слова останньої щодо її місцезнаходження, часу зустрічей з ОСОБА_9 та передачі йому документів (т.2 а.с.32-103, 213-227).
Про те, що під час обідньої перерви в травні 2013 року разом із ОСОБА_14 їздила з останньою дивитись кімнату в гуртожиток по АДРЕСА_2 , підтвердила в судовому засіданні й свідок ОСОБА_48 , яка також зазначила, що кімнату їм показувала жінка.
Про те, що в травні 2013 року на прохання дочки ОСОБА_14 надала останній кошти в сумі 3000 доларів США, підтвердила в судовому засіданні й свідок ОСОБА_49 , при цьому останній дочка повідомляла, що вказані кошти необхідно передати за виділення кімнати в гуртожитку в мікрорайоні «Раково» в м.Хмельницькому.
Свідок ОСОБА_50 в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що на прохання ОСОБА_9 в серпні 2013 року допомагав зняти з реєстрації дівчину, якою виявилась потерпіла ОСОБА_14 , проводив її у кабінет до ОСОБА_51 , яка в присутності потерпілої знімала її з реєстрації.
Що також підтвердила в судовому засіданні й свідок ОСОБА_52 .
Протоколом огляду документів від 24.01.2014 р. також підтверджується наявність у паспорті громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_14 , відмітки про зняття з реєстрації місця проживання, виконаного 14.08.2013 р. ОСОБА_53 (т.2 а.с.23-25).
Свідок ОСОБА_54 в судовому засіданні дав покази про порядок отримання житла військовослужбовцями, зазначивши, що до його повноважень належало перевірка наявності підстав для отримання такого житла, при цьому зазначив, що до нього не звертався ОСОБА_9 з приводу поселення осіб у відомчий гуртожиток або з приводу виділення військовослужбовцям службових квартир.
По епізоду ОСОБА_16 .
Прослуханим в судовому засіданні аудіо записом розмови, яка була зафіксована за допомогою мобільного телефону ОСОБА_16 та роздруківки якої відображенні у протоколах огляду та прослуховування звукозапису, підтверджуються факт передачі ОСОБА_16 . ОСОБА_9 документів та грошових коштів в національній валюті, а також факт розмови між ними з приводу отримання житла потерпілим (т.3 а.с.164-167, 187).
По епізоду ОСОБА_15 .
Потерпілий ОСОБА_15 в суді показав, що в липні 2011 року у військовій частині НОМЕР_1 до нього підійшов ОСОБА_9 та запропонував вирішити питання щодо отримання потерпілим однокімнатної квартири в одному з будинків мікрорайону «Виставка» або «Дубово» у м.Хмельницькому, де мали виділяти житло для військовослужбовців, однак для цього необхідно було передати через ОСОБА_9 для посадових осіб грошові кошти в сумі 4 500 доларів США. Того ж дня, зібравши вказану суму, ОСОБА_15 , сівши в автомобіль таксі червоного кольору, на якому приїхав ОСОБА_9 , в присутності своєї дружини ОСОБА_55 та ОСОБА_56 , які стояли поруч з автомобілем, та в присутності таксиста, що був із ОСОБА_9 , передав останньому грошові кошти в сумі 4 500 доларів США, в якості неправомірної вигоди за вирішення питання щодо отримання житла. Після отримання коштів ОСОБА_9 пообіцяв, що вирішить питання щодо отримання потерпілим житла, оскільки в цей же день він мав намір передати ці кошти посадовим особам. Пізніше, зрозумівши, що питання із житлом не вирішується, ОСОБА_15 відібрав у ОСОБА_9 розписку, в якій останній зобов`язувався повернути отримані кошти.
Вказані покази в судовому засіданні підтвердила й свідок ОСОБА_55 , яка разом із ОСОБА_57 їздила до батьків за частиною коштів, якої не вистачало, зібравши необхідну суму, гроші в розмірі 4500 доларів США вона у вказаний час та місці віддала ОСОБА_15 , а той, знаходячись в автомобілі, на якому приїхав ОСОБА_9 , віддав кошти останньому. ОСОБА_9 , в свою чергу, мав передавати ці кошти посадовим особам для вирішення питання про виділення житла.
Аналогічні покази в судовому засіданні дав й свідок ОСОБА_58 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_59 підтвердив той факт, що в липні 2011 року до військової частини по АДРЕСА_4 , в якості таксиста підвозив ОСОБА_9 на автомобілі «Форд», червоного кольору, куди сідав ОСОБА_15 та щось передавав ОСОБА_9 , а також вів розмову із останнім, подробиць якої свідок не пам`ятає. При даній події була присутня дружина ОСОБА_15 та невідомий чоловік.
Покази потерпілого ОСОБА_15 також узгоджуються із дослідженою в судовому засіданні вищезазначеною розпискою, написаною ОСОБА_9 31.07.2013 р. (т.3 а.с.169).
По епізодах самовільного зайняття земельної ділянки, будівництва на ній гаражів та, під приводом продажу яких, заволодіння коштами громадян.
Вина ОСОБА_9 підтверджується актом на право користування землею, що затверджений рішенням виконкому Хмельницької районної ради депутатів трудящих № 277-в від 23.12.1975 року, відповідно до якого Хмельницькій КЕЧі району ПрикВО Хмельницької області передано в користування 2487,6 га земель, серед яких і землі, що на даний час перебувають за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_11 (т.5 а.с. 8,9).
Згідно з положенням про Квартирно-експлуатаційний відділ м.Хмельницький, КЕВ м.Хмельницький є державною установою, що заснована на базі Хмельницької квартирно-експлуатаційної частини району і є її правонаступником (т.7 а.с. 17-20);
Про те, що КЕВ м.Хмельницького на землях оборони, на території військового містечка № НОМЕР_5 за житловими будинками по АДРЕСА_11 та АДРЕСА_11 , було виявлено незаконне будівництво гаражів, дозвіл на проведення якого КЕВ м.Хмельницького не надалось, підтверджується листами начальника вказаної установи від 24.11.2010 р. та від 01.12.2010 р. (т.5 а.с. 16, 17).
Як зазначено в листі Державної інспекції сільського господарства в Хмельницькій області від 26.06.2012 р., за результатами перевірки вказаним контролюючим органом підтверджено, що на землях Міністерства оборони України (державний акт на право користування землею виданий Хмельницькій КЕЧ району від 23.12.1975 року), невстановленими особами здійснено самовільне зайняття частини зазначеної земельної ділянки площею 1046,39 кв. м. під розміщення гаражів (капітальне будівництво) за адресою: АДРЕСА_4 (т.5 а.с. 26).
Відповідно до акту перевірки Держсільгоспінспекції в Хмельницькій області щодо дотримання вимог земельного законодавства від 26.06.2012 року, зафіксовано, що невстановленими особами на землях Міністерства оборони України (Державний акт на право користування землею виданий Хмельницькій КЕЧ району) по вул.Чорновола у м.Хмельницькому самовільно зайнято чотири земельних ділянки, загальна площа яких становить 1046,39 кв.м., на яких збудовані гаражі (т.5 а.с.38). Що також підтверджується кадастровим планом, збірним кадастровим планом, планом меж, за результатами проведеної КП Проектно-розвідувальних робіт по землевпорядкуванню виконкому Хмельницької міської ради зйомки земельної ділянки по АДРЕСА_4 , що зайнята гаражними приміщеннями, площа зайнятої ділянки складає 2511 кв.м., з яких 1046,39 кв. м. під гаражами (т.5 а.с. 32-35).
Про те, що рішенням сесії міської ради та її виконавчим комітетом земельна ділянка для будівництва гаражів на землях Міністерства оборони України за будинком по АДРЕСА_11 , у власність та користування не передавалась (не надавалась), підтверджується листом Управління земельних ресурсів та земельної реформи Департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів виконкому Хмельницької міської ради від 12.04.2012 р. (т.5 а.с. 48).
Розташування гаражних приміщень на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 , на відстані біля 300 м. з тильної сторони багатоповерхового будинку, у кількості 38 штук, із зазначенням площ вказаних гаражних приміщень, зафіксовано у протоколах огляду від 09.03.2011 р. та від 11.10.2013 р. та доданих до них фото таблицях (т.5 а.с. 51-54, т.6 а.с. 75-84).
Наданими на запит слідчого матеріалами КЕВ м. Хмельницький, зокрема й актом № 79 від 25.07.2007 року приймання передачі будівель та земельної ділянки площею 37,8 га військового містечка № НОМЕР_5 у АДРЕСА_2 по АДРЕСА_12 , відповідно до якого військова частина НОМЕР_3 передала під охорону військовій частині НОМЕР_13 вказану земельну ділянку (в т.ч. і земельну ділянку площею 1096 кв.м., забудовану гаражами), яка в подальшому передала цю земельну ділянку під охорону КЕВ м. Хмельницький, підтверджується факт самовільної забудови індивідуальними гаражами земель оборони у військовому містечку № НОМЕР_5 Хмельницького гарнізону біля житлового будинку по АДРЕСА_11 (т.6 а.с. 111-112, 113-120).
Крім того, з наданих командиром військової частини НОМЕР_13 матеріалів, а саме: акту № 77 приймання передачі будівель та земельної ділянки площею 37,8 га військового містечка № НОМЕР_5 у АДРЕСА_2 по АДРЕСА_12 , 2007 року, акту проведення позапланової інвентаризації військового нерухомого майна по військовому містечку № НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 , 2011 року, наказу командира військової частини НОМЕР_13 № 507 від 20.12.2013 року (з адміністративно-господарської діяльності) "Про організацію служби з охорони вивільнених військових містечок № НОМЕР_5 та № 58 у 2014 навчальному році", підтверджують факт належності та користування земельною ділянкою по АДРЕСА_4 , в районі будинку АДРЕСА_11 , саме Міністерством оборони України, тобто зазначена земельна ділянка віднесена до земель оборони та використовується саме для цих потреб (т.6 а.с. 122-125, 126-130, 131-151).
Про те, що на землях Міністерства оборони, землекористувачем яких є КЕВ м.Хмельницького та які були закріплені за військовою частиною НОМЕР_13 , неподалік будинку по АДРЕСА_4 , було виявлено незаконне будівництво гаражів, в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_60 , який в той час працював інженером ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свідок ОСОБА_54 , який працював на посаді начальника КЕВ м.Хмельницького, дав покази про те, що в 2010 році на земельній ділянці, що була вільна від забудови і належала Міністерству оборони, поблизу будинку АДРЕСА_4 , було виявлено самовільне захоплення земельної ділянки та незаконне будівництво на ній гаражів. Крім того зазначив, що існували заяви від громадян щодо надання дозволу на будівництво гаражів на вказаній ділянці, яка так і не була виведена зі складу земель Міністерства оборони, тому дозвіл на проведення будівельних робіт ніхто не надавав. ОСОБА_9 із заявою про надання дозволу на проведення будівництва на земельній ділянці, що була захоплена, до КЕВ м.Хмельницького не звертався.
Із наявних в матеріалах справи копій заяв за 2006 та 2009 роки на ім`я начальника КЕВ м.Хмельницького від 36 осіб, мешканців будинків АДРЕСА_13 та АДРЕСА_4 , щодо надання дозволу на виділення земельної ділянки для будівництва гаражів, вбачається відсутність прізвища ОСОБА_9 серед вказаних осіб (т.6 а.с. 11, 12). Представнику вказаних мешканців житлових будинків КЕВ м.Хмельницького як у 2006, так і у 2009 роках було відмовлено у виділенні земельної ділянки для будівництва гаражів через призупинення операцій з відчуження земель оборони, технічна документація щодо характеристик забудованої земельної ділянки в КЕВ м. Хмельницький не надавалась (т.6 а.с. 45).
Допитаний в якості свідка ОСОБА_61 , в судовому засіданні дав покази про те, що в 2011 році на будівництві гаражів, що неподалік будинків по АДРЕСА_7 , йому запропонував роботу ОСОБА_62 , рідний брат ОСОБА_9 . ОСОБА_9 , який керував процесом будівництва вказаних гаражних приміщень, розраховувався із будівельниками за виконані роботи та із постачальниками будівельних матеріалів, повідомляв ОСОБА_63 , що будівництво ведеться законно, що дозволи на будівництво є, однак будь-яких угод із останнім про виконання робіт не укладав.
Свідок ОСОБА_64 в судовому засіданні підтвердила, що нею виготовлялась технічна документація на декілька гаражних приміщень, для цього вона разом із ОСОБА_9 , який представився майбутнім головою гаражного кооперативу, виїжджали в гаражний масив по АДРЕСА_4 . Приїхавши на місце, нею було виявлено факт самочинного будівництва гаражів, після проведення відповідних замірів, нею були виготовлені технічні паспорти на декілька гаражних приміщень, з відміткою про самочинне будівництво.
Свідок ОСОБА_65 в судовому засіданні також підтвердив ту обставину, що в 2010 році він довідався про будівництво гаражів, по вул.Чорновола, під час зустрічі із ОСОБА_9 , він за 4200 доларів США придбав гаражне приміщення за вказаною адресою, під час оформлення технічної документації в БТІ отримав технічний паспорт на свій гараж із відміткою про самочинну забудову.
Свідок ОСОБА_66 в судовому засіданні показав, що довідавшись про будівництво гаражів на території колишньої танкової дивізії, неподалік будинків АДРЕСА_7 , придбав у ОСОБА_9 , який керував будівництвом, гараж за 4000 доларів США, після чого отримав в БТІ технічний паспорт без права власності на земельну ділянку, на якій знаходився цей гараж.
Вказані покази свідка повністю узгоджуються із наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_9 від 23.08.2011 року про його зобов`язання передачі ОСОБА_67 гаражів, в тому числі й гаражного приміщення по АДРЕСА_11 , оформленого на ім`я ОСОБА_9 (т.7 а.с. 76), а також із технічним паспортом на гараж по АДРЕСА_14 , на ім`я ОСОБА_68 , згідно з яким право власності на вказане гаражне приміщення не оформлене та з відміткою "Самочинно побудовано" (т.7 а.с. 77).
Потерпілий ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що в грудні 2011 року він домовився із ОСОБА_9 про придбання у власність за 3500 доларів США гаражного приміщення, що по АДРЕСА_4 . ОСОБА_23 передавав ОСОБА_9 вказану суму коштів частинами двічі, а також 500 грн. на оформлення документів в БТІ, при першій передачі коштів був присутній ОСОБА_69 , крім того, ОСОБА_9 , засвідчуючи факт продажу гаража, написав ОСОБА_23 розписку. Отримавши технічний паспорт на гаражне приміщення, яке оформлялось на дружину ОСОБА_23 , останній довідався, що гаражне приміщення, придбане у ОСОБА_9 , було самочинно побудовано, хоча в момент домовленості про придбання гаража ОСОБА_9 переконував, що на вказане приміщення ним буде оформлено права власності потерпілого.
Факт передачі ОСОБА_23 коштів за гаражне приміщення ОСОБА_9 та написання останнім розписки з цього приводу, підтвердив в судовому засіданні й свідок ОСОБА_70 .
Наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_9 підтверджується факт отримання останнім від ОСОБА_23 грошових коштів за гараж № НОМЕР_11 , що по АДРЕСА_4 (т.6 а.с. 206).
Із технічного паспорту на гараж по АДРЕСА_15 , на ім`я ОСОБА_71 , вбачається, що право власності на вказане гаражне приміщення не оформлене, у техпаспорті міститься відмітка "Самочинно побудовано" (т.5 а.с. 202-204).
Свідок ОСОБА_75 в судовому засіданні дав аналогічні покази, зазначивши, що про домовленості ОСОБА_9 із ОСОБА_19 йому стало відомо зі слів останнього.
Відповідно до технічних паспортів на гараж по АДРЕСА_16 , на ім`я ОСОБА_19 , та бокс №4, на ім`я ОСОБА_73 , право власності на вказані гаражні приміщення не оформлене та міститься відмітка "Самочинно побудовано" (т.5 а.с. 29 -30).
Потерпілий ОСОБА_17 в суді показав, що в 2010 році, побачивши будівництво гаражів по АДРЕСА_4 , та довідавшись у будівельників, що будівництвом займається ОСОБА_9 , домовився із останнім про придбання у власність гаража за 4200 доларів США. Передавши частинами в гривневому еквіваленті вказану суму, а також 3700 грн. за оформлення правовстановлюючих документів ОСОБА_9 , про що в останнього ОСОБА_17 відібрав розписку, в якій фіксувались суми переданих коштів та дати їх передачі, які відповідають пред`явленому обвинуваченню, та отримавши технічний паспорт на гараж, ОСОБА_17 довідався, що гараж являється самочинно побудованим та право власності на вказане гаражне приміщення у нього відсутнє. При цьому зазначив, що в момент домовленості із ОСОБА_9 про купівлю гаражного приміщення, останній запевняв, що будівництво ведеться законно, демонстрував документацію за підписами начальника КЕВ м.Хмельницького та начальника гарнізону, з якими начебто було погоджено ведення будівництва гаражів, що ОСОБА_17 буде власником придбаного ним гаража, однак вказана інформація не відповідала дійсності.
Із технічного паспорту на гараж по АДРЕСА_17 , на ім`я ОСОБА_17 , вбачається, що право власності на вказане гаражне приміщення не оформлене, у техпаспорті міститься відмітка "Самочинно побудовано" (т.5 а.с. 104-106).
У технічному паспорті на гараж по АДРЕСА_18 , на ім`я ОСОБА_18 , наявна відмітка "Самочинно побудовано", право власності на вказане гаражне приміщення не оформлене (т.5 а.с. 114-116).
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що влітку 2010 року, довідавшись про будівництво гаражів неподалік будинку АДРЕСА_4 , домовилась із ОСОБА_9 про придбання у вказаному місці за 4000 доларів США гаражного приміщення для її дочки ОСОБА_76 . Разом із останньою, ОСОБА_7 , купуючи гараж, передала вказану суму коштів ОСОБА_9 . Однак, при оформленні в БТІ м.Хмельницького на ОСОБА_77 придбаного гаража, виявилось, що гараж самочинно побудований.
Аналогічні покази в судовому засіданні дала й потерпіла ОСОБА_78 .
Відповідно до технічного паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_79 , гараж по АДРЕСА_19 самочинно побудований, право власності на вказане гаражне приміщення не оформлене (т.6 а.с. 224)
Аналогічні покази в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_81 .
Із технічного паспорту на гараж по АДРЕСА_11 , на ім`я ОСОБА_80 , вбачається, що право власності на вказане гаражне приміщення не оформлене, у техпаспорті міститься відмітка "Самочинно побудовано" (т.6 а.с. 233).
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_25 дала покази про те, що влітку 2012 року її матір ОСОБА_24 , купуючи у власність гаражне приміщення, що по АДРЕСА_4 , передала ОСОБА_9 за гараж 4000 Євро. Кошти ОСОБА_24 передавала двічі, по 2000 Євро, про що відібрала у ОСОБА_9 розписку. Незважаючи на те, що ОСОБА_9 обіцяв, що все буде законно та документи щодо права власності на цей гараж будуть, виявилось, що гараж побудовано самочинно і оформити право власності на вказаний гараж неможливо.
Що також підтверджується технічним паспортом на гараж по АДРЕСА_20 , на ім`я ОСОБА_24 , згідно з яким право власності на вказане гаражне приміщення не оформлене та наявна відмітка "Самочинно побудовано" (т.6 а.с. 180).
Факт отримання від ОСОБА_24 ОСОБА_9 грошових коштів підтверджується і наявною в матеріалах справи розпискою підсудного та доданою до розписки копією паспорта ОСОБА_9 (т.6 а.с. 178, 179).
У протоколі огляду речових доказів зафіксовано проведення оглядів розписок ОСОБА_9 , виданих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 (т.7 а.с. 1), рукописний текст у яких і підписи у розписках про отримання коштів, виконані ОСОБА_9 , що підтверджується висновком експерта №78 П від 24.04.2014 року (т.7 а.с. 6-11).
По епізодах ОСОБА_6 , ОСОБА_26 і ОСОБА_28 .
Потерпіла ОСОБА_6 дала покази про те, що вона, знаючи ОСОБА_9 , який працював юристом у військовій частині, запитала його чи є можливість придбати у власність кімнату АДРЕСА_21 , в якій вона проживала. На що ОСОБА_9 повідомив, що за 2000 доларів США є можливість придбання у гуртожитку секції із двох кімнат, на вказану пропозицію ОСОБА_6 погодилась і на початку грудня 2013 року біля входу у гуртожиток, що по АДРЕСА_2 , передала частину обіцяних коштів в сумі 8100 грн. та свій паспорт. Через декілька днів ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_9 і запитала, чи можливо, щоб ОСОБА_26 придбала ту, кімнату, з якої мала виселятись ОСОБА_6 , на що ОСОБА_9 повідомив, що можливо, однак це буде коштувати 2500 доларів США. ОСОБА_26 цей варіант влаштував, тому вона на початку грудня 2013 року біля готелю «Центральний», що по вул.Гагаріна, 5, у м.Хмельницькому, передала ОСОБА_6 500 доларів США, 4050 грн. і свій паспорт, які остання ввечері того ж дня біля гуртожитку по АДРЕСА_2 , передала ОСОБА_9 . Через декілька днів до ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_9 та цікавився, чи немає ще бажаючих придбати кімнату в гуртожитку, ким виявилась ОСОБА_28 . В середині грудня 2013 року ОСОБА_9 знову зателефонував до ОСОБА_6 та повідомив, що для швидшого оформлення документів, потрібно передати кошти в повній сумі, зокрема, останній потрібно ще віддати 1000 доларів США, ОСОБА_26 1500 доларів США та, у зв`язку з відсутністю ідентифікаційного коду та місцевої прописки, ще 4680 грн., а ОСОБА_28 2500 доларів США, про що останніх повідомила ОСОБА_6 . Наступного дня в середині грудня 2013 року ОСОБА_26 принесла 1100 Євро і 5830 грн., а ОСОБА_28 2265 грн., 300 Євро, 600 доларів США і свій паспорт, які в кімнаті гуртожитку передали ОСОБА_6 , а та, в свою чергу, ввечері біля вказаного гуртожитку передала вказані кошти та своїх 8100 грн. ОСОБА_9 , на що останній повідомив, що ОСОБА_28 потрібно ще принести 4680 грн., оскільки у тої не було ідентифікаційного коду та прописки. Через декілька днів ОСОБА_28 разом з ОСОБА_26 прийшли в гуртожиток до ОСОБА_6 , де остання передала ОСОБА_9 1600 доларів США і 2200 грн., які принесла ОСОБА_28 . В кінці грудня, під час зустрічі з ОСОБА_9 , останній повідомив ОСОБА_6 , що їй необхідно доплатити 9000 грн. за ремонт у секції кімнат, що вона мала придбавати, а ОСОБА_26 та ОСОБА_28 потрібно доплатити по 3820 грн. кожній, за додаткові квадратні метри, вказані кошти останні принесли ОСОБА_6 , а та віддала їх ОСОБА_9 . Враховуючи, що зустрічатись із ОСОБА_26 та ОСОБА_28 . ОСОБА_9 не хотів, в останнього ОСОБА_6 відбирала розписки про позичку грошей, хоча насправді кошти ОСОБА_9 були отримані за придбання житла.
Вказані покази підтвердила в судовому засіданні й потерпіла ОСОБА_28 , яка, довідавшись на початку грудня 2013 року, що ОСОБА_9 , з яким вона спілкувались через ОСОБА_6 , може допомогти за 2500 доларів США придбати кімнату в гуртожитку по АДРЕСА_2 , погодилась на вказану пропозицію. Зазначену суму коштів за придбання кімнати, а також свій паспорт, 4680 грн. за оформлення документів і 3820 грн. за наявні у кімнаті додаткові метри квадратні, вона, ОСОБА_28 , частинами в різній валюті передавала через ОСОБА_6 для ОСОБА_9 . Зокрема, в середині грудня 2013 року вона передала ОСОБА_9 через ОСОБА_6 перший раз 300 Євро, 600 доларів США, 2265 грн., другого разу ОСОБА_28 у вказаний спосіб передавала 1600 доларів США та 2015 грн., а в кінці грудня 2013 року, за додаткові квадратні метри кімнати, віддала для ОСОБА_9 3820 грн. Крім того, ОСОБА_28 зазначила, що не маючи відповідної суми коштів, їй довелось брати в борг гроші у свого батька, ОСОБА_82 , ОСОБА_83 та ОСОБА_84 .
Свідки ОСОБА_82 , ОСОБА_85 та ОСОБА_86 в судовому засіданні підтвердили факт позики ОСОБА_28 коштів, потрібних їй для придбання житла.
Потерпіла ОСОБА_26 в судовому засіданні щодо обставин придбання нею кімнати в гуртожитку та передачі коштів ОСОБА_9 через ОСОБА_6 , дала покази аналогічні останній. Зокрема, ОСОБА_26 підтвердила, що на початку грудня 2013 року вона, погодившись на пропозицію ОСОБА_9 придбати за 2500 доларів США кімнату в гуртожитку, що по АДРЕСА_2 , передала останньому через ОСОБА_6 на початку грудня 2013 року 500 доларів США та 4050 грн., в середині грудня 2013 року 1100 Євро та 5830 грн., а також в кінці грудня 2013 року 3820 грн. за додаткові квадратні метри зазначеної кімнати. Крім того, ОСОБА_26 в своїх показах зазначила, що коштів для придбання кімнати у гуртожитку у неї не вистачало, тому вона брала позику у свого брата, ОСОБА_87 та ОСОБА_88 .
Той факт, що з метою придбання кімнати у гуртожитку ОСОБА_26 позичала у них кошти в грудні 2013 року, підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_87 та ОСОБА_89 , яким також відомо, що кімнату у гуртожитку ОСОБА_26 так і не придбала, оскільки її обманув чоловік, якому передавались кошти за житло.
Покази потерпілої ОСОБА_6 про передачу нею своїх, а також належних ОСОБА_26 і ОСОБА_28 коштів ОСОБА_9 , повністю узгоджуються із дослідженими в судовому засіданні написаними останнім розписками (т.8 а.с.29, 32).
Покази підсудного ОСОБА_9 про те, що він не вчиняв інкримінованих йому злочинів, до уваги судом не приймаються та розцінюються як намір уникнути відповідальності за вчинене, оскільки такі покази спростовуються вищенаведеними, дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою.
Оцінюючи всі зібрані по справі і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина підсудного ОСОБА_9 у вчиненні злочинів доведена і його дії слід кваліфікувати наступним чином: за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілому, (по епізоду заволодіння майном ОСОБА_8 ); за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, (по епізоду потерпілої ОСОБА_12 ); за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, (по епізодам потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_23 , ОСОБА_79 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 ); за ч.2 ст.197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки в зоні особливого режиму використання земель; за ч.4 ст.197-1 КК України, як самовільне будівництво будівель (споруд) на самовільно зайнятій земельній ділянці в зоні особливого режиму використання земель. Оскільки ОСОБА_9 , з метою заволодіння майном потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , вперше схилив їх (кожного зокрема) до передачі йому коштів, нібито для передачі службовим особам як хабара, маючи намір не передавати ці кошти, а привласнити, вказані потерпілі, кожен з яких діяв окремо, намагались надавати хабар вперше, тому ознака повторності по даним епізодам відсутня й підлягає виключенню з обвинувачення, з врахуванням правового висновку, висловленого в ухвалі Верховного Суду України від 26.03.2015 р. у справі №5-3кс15, та вимог ст.5 КК України, дії ОСОБА_9 , як підбурення до закінченого замаху до давання хабара, слід перекваліфікувати: з ч.4 ст.27, ч.2 ст.369 КК України (в ред. від 13.04.2012 р.) на ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369 КК України (в ред. від 13.04.2012 р.) (по епізоду потерпілої ОСОБА_12 ); з ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України (в ред. від 18.04.2013 р., діючої з 18.05.2013 р.) на ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369 КК України (в ред. від 13.04.2012 р.) (по епізодам потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 ); з ч.4 ст.27, ч.3 ст.369 КК України (в ред. від 18.04.2013 р.) на ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369 КК України (в ред. від 07.04.2011 р.) (по епізоду потерпілого ОСОБА_15 ).
Оскільки з дня вчинення ОСОБА_9 злочинів передбачених, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369 КК України (в ред. від 13.04.2012 р.) (по епізодах ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 ) та ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369 КК України (в ред.від 07.04.2011р.) (по епізоду ОСОБА_15 ), які, у відповідності до ч.2 ст.12 КК України, є злочинами невеликої тяжкості, минуло понад 3 роки, тому ОСОБА_9 , у відповідності до ч.5 ст.74 КК України, підлягає звільненню від покарання за ці злочини, оскільки перебіг давності по вказаним злочинам не зупинявся та, після вчинення ним в грудні 2013 року останнього злочину середньої тяжкості, яким було перервано перебіг строку давності, вказаний строк більше не переривався (ч.2, 3 ст. 49 КК України).
При призначенні ОСОБА_9 виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, має на утриманні малолітню дитину .
За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_9 , який систематично вчиняв злочини, можливе в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Однак, враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив злочини середньої тяжкості, на момент вчинення злочинів мав дитину, якій не виповнилося 18 років, суд вважає за можливе, на підставі пункту «в» ст.1, ст.14 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнити його від відбування покарання.
Сам підсудний ОСОБА_9 не заперечував проти застосування відносно нього амністії, і встановлені Законом України «Про амністію у 2014 році» та «Про застосування амністії в Україні» заборони на застосування амністії - відсутні.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , з врахуванням змін позовних вимог, підлягають задоволенню, оскільки вони підсудним визнані, що закону не суперечить, прав та інтересів інших осіб не порушує.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів і призначити йому покарання:
-за ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369 КК України (в ред. від 13.04.2012 р.) (по епізодам ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 ), на підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст. 49 КК України, від покарання звільнити;
-за ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.2 ст.369 КК України (в ред. від 07.04.2011 р.) (по епізоду ОСОБА_15 ) , на підставі ч.5 ст.74, п.2 ч.1 ст. 49 КК України, від покарання звільнити;
-за ч.2 ст.190 КК України 3 роки позбавлення волі;
-за ч.2 ст. 197-1 КК України 1 рік позбавлення волі;
-за ч.4 ст.197-1 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити його у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі п «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання призначеного даним вироком.
Цивільні позови потерпілих задовольнити.
-мобільний телефон «Нокіа Х200» ІМЕІ НОМЕР_14 , який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - повернути потерпілому ОСОБА_13 за належністю.
Диск CD-R 52-х зеленого кольору, марки Kaktuz з серійним номером 805998054 (т.3 а.с.187); флеш-накопичувач «Micro 2 Gb» (т.3 а.с.187); лазерний CD диск марки «Arita DVD-R (т.2 а.с.32); диск CD з відеозаписом з відеокамер КПП в/ч НОМЕР_3 (т.2 а.с.105); CD диск з аудіозаписами розмов ОСОБА_13 (т.2 а.с.154); лазерний CD диск марки «Maximus CD-R» (т.2 а.с.167); лазерний CD-диск марки «Maximus» (т.2 а.с.213); два DVD-R із записами одночасних допитів (т.7 а.с.103, 105) залишити при матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення почеркознавчої експертизи №78 П від 24.04.2014 р., в сумі 707 гривень 62 копійки.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя