провадження №1-кс/279/980/17
Справа № 279/3199/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2017 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Коростенського ВПГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001468 від 16 серпня 2017 року за ознаками злочину передбаченого ст. 246 КК України про арешт майна ,-
В С Т А Н О В И В:

В клопотанні слідчого вказано, що невстановлена особа у невстановлений слідством час, перебуваючи на території Ушомирського лісництва ДП «Коростенське ЛМГ» здійснила незаконну порубку 397 дерев породи «дуб».

16 серпня 2017 року СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, відомості про вказане кримінальне правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001468, за ознаками злочину, передбаченого ст.246 КК України.

Слідчий просить накласти арешт на вилучене в ході огляду місця події майно.
Перевіривши матеріали клопотання, суд приходить до висновку , що воно не підлягає до задоволення.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації,наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення,розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваних, третіх осіб.

Водночас, статтями 7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове , до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину чи знаряддям вчинення злочину , підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб , конфіскації у юридичної особи , для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ст.171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма узгоджується з ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт , який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини , які передбачені для арешту майна або відмови у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до ч.2ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення :

-збереження речових доказів;

-спеціальної конфіскації;

-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.

За правилами ч.3ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно , слідчий зазначив, що метою застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову, забезпечення конфіскації.

З протоколу огляду місця події видно, що було вилучено транспортний засіб, лісо продукцію. Однак, з невідомих причин слідчим не вказано в протоколі огляду місця події про те, що водієм надано відповідні документи на перевезення вказаної лісо продукції. Як зазначено в протоколі огляду місця події учасником вказаної дії, що фактично автомобіль було зупинено о 19 годині 30 хвилин. В матеріалах кримінального провадження № 0001468 наявний рапорт про те, що о 22 годині 35 хвилин до чергової частини надійшло повідомлення про те, що біля Чолівського переїзду в м. Коростень по вулиці Грушевського зупинено вказаний автомобіль.

Постановою слідчого від 18 серпня 2017 року вказані речі (автомобіль марки Volvo» білого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 та причеп з реєстраційним номером НОМЕР_2 завантажений лісо продукцією, які були вилучені під час огляду місця події) визнано речовими доказами.

Проте, ні в протоколі огляду місця події, ні в постанові про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, не зазначено яка саме лісо продукція була вилучена ( її форма, довжина, назва дерев, кількість деревини).

Витяг з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, який був доданий слідчим до клопотання про арешт майна, містить загальний характер, без прив`язки до тих подій і осіб, про яких вказує сторона обвинувачення у самому клопотанні.

Так, положення ст.171 КПК України, серед іншого, зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися до суду з клопотанням про арешт майна, зазначити мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження і вказати на обставини, які дають підстави для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.
Слідчим до матеріалів клопотання додано лист ДП «Коростенське лісомисливське господарство», копію рапорту , яка не співпадає з подіями вказаними в протоколі огляду місця події, а також протокол огляду місця події.

За таких обставин суд приходить до переконання, що матеріали судового провадження переконливо не свідчать про те, що майно, яке зазначене в клопотанні слідчого про накладення арешту, відповідає критеріям ч.1ст.170 КПК України, оскільки не містить на собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин , котрі на даний час встановлюються органом досудового розслідування та визнано речовими доказами, що в своїй сукупності не слугує підставами для застосування обмежувальних заходів у даному кримінальному провадженні.

Суд враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170 - 173 Кримінально - процесуального кодексу України ,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити слідчому СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно автомобіль марки « Volvo» білого кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , та причіп НОМЕР_2 , який завантажений лісопродукцією.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом 5-ти діб після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1