Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3093/16-к
Провадження № 1-кп/553/21/2017
В И Р О К
Іменем України
22.02.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0001055 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.09.2012 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік;
23.10.2013 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі;
19.08.2014 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України до 1 року позбавлення волі; звільнений від відбування покарання 23.03.2015 року на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 13.03.2015 року умовно-достроково на 5 місяців 6 днів,
за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
1. ОСОБА_7 06.06.2016 року близько 24-00 год., правомірно перебуваючи в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , повторно таємно шляхом вільного доступу з однієї з кімнат будинку викрав особисте майно ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки "Lenovo А2010-а", ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 1603 грн. 80 коп. Після цього з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальної шкоди в указаному розмірі.
2. В ніч з 06.07.2016 року на 07.07.2016 року ОСОБА_5 , перебуваючи в районі будинку № 1 по вул. А. Кукоби в м. Полтаві, під приводом необхідності проїхати на належному потерпілому ОСОБА_9 транспортному засобі - мопеді марки "Delta" синього кольору, двигун НОМЕР_3 , шляхом зловживання довірою, повторно заволодів цим транспортним засобом, спричинив потерпілому матеріальну шкоду на cумy 3200 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду № 1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду № 2 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень не визнав. Не заперечуючи факту перебування в будинку гр. ОСОБА_8 у вечірній час в день, коли у потерпілого був викрадений мобільного телефону, пояснив, що до його крадіжки не причетний, вказаний телефон йому передав малознайомий хлопець на ім`я ОСОБА_10 , разом з яким вони відпочивали у потерпілого, пояснив, що ОСОБА_8 віддав йому телефон в рахунок боргу та попросив закласти в ломбарді, що він і зробив заклав телефон в ломбарді на Центральному ринку на точці, де реалізують мобільні телефони, надавши копію власного паспорту, а отримані гроші повернув вказаному хлопцю.

ОСОБА_5 також заперечив причетність до вчинення викрадення мопеда у потерпілого ОСОБА_9 , пояснивши, що він попросив дати йому мопед для поїздки в село і обіцяв повернути після повернення, вказаний транспортний засіб потерпілий передав йому добровільно. Він дійсно з`їздив на цьому мопеді в село, повернувшись залишив його на стоянці неподалік від місця проживання, а наступного дня віддав його двом хлопцям, які представилися друзями ОСОБА_11 , пояснили, що на прохання останнього прийшли забрати мопед.

Незважаючи на пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , його винність повністю доведена під час судового розгляду справи та підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні та перевірених доказів.

По епізоду № 1.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що одного дня в середині літа 2016 року зустрів свого знайомого ОСОБА_5 , запросив його до себе додому до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де вони відпочивали разом з його знайомим ОСОБА_12 . В той день в гостях у нього були також інші знайомі ОСОБА_13 , ОСОБА_10 з дівчиною, які згодом пішли й після їх уходу він користувався належним йому мобільним телефоном "Lenovo А2010-а", який знаходився в житловій кімнаті на зарядці, а після того, як пішов ОСОБА_5 , вони з ОСОБА_14 виявили відсутність телефону, обшукали кімнату, намагались додзвонитись, проте телефон вже був вимкнений.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що здійснює реалізацію мобільних телефонів, що були у використанні, на Центральному ринку м. Полтави. Влітку 2016 року до нього підійшов ОСОБА_16 , запропонував придбати у нього мобільний телефон "Lenovo А 2010-а", пояснив, що являється його власником. Він придбав у нього вказаний телефон, відкопіював при цьому сторінку з паспорта ОСОБА_5 , а через деякий час продав телефон жінці з сином підліткового віку з доплатою в обмін на інший мобільний телефон.
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.08.2016 року свідок ОСОБА_15 серед пред`явлених фотознімків на фото під № 2 впізнав ОСОБА_5 як особу, у якої придбав мобільний телефон "Lenovo А 2010-а".
Показання свідка ОСОБА_15 об`єктивно підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_17 , згідно з якими влітку 2016 року вона на Центральному ринку м. Полтави придбала мобільний телефон "Lenovo А 2010-а" для сина ОСОБА_18 , продавши одночасно його мобільний телефон та доплативши кошти в сумі 500 грн.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.07.2016 року, ОСОБА_18 в присутності матері ОСОБА_17 в приміщенні Відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП у Полтавській області при понятих добровільно видав мобільний телефон "Lenovo А 2010-а", який 08.07.2016 року придбав на Центральному ринку м. Полтави. Під час огляду мобільного телефону встановлено його ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 .
Згідно даних висновку експерта ТзОВ "Регіональна оціночна компанія "Полтаваексперт" № 1208/1 від 12.08.2016 року, вартість мобільного телефону "Lenovo А 2010-а" становить 1603 грн. 80 коп.

Встановлені під час судового розгляду справи обставини, на переконання суду, безперечно доводять той факт, що ОСОБА_5 перебував в будинку потерпілого ОСОБА_8 у день та час, коли зник належний йому мобільний телефон "Lenovo А 2010-а", особисто реалізував його на Центральному ринку м. Полтави, й жодних об`єктивних даних, які свідчать про наявність підстав вважати, що до вчинення злочину може бути причетна інша особа, стороною захисту не надано та в ході судового розгляду справи не встановлено.
Аналізуючи вищевказані докази, суд приходить до переконливого висновку про безпідставність тверджень обвинуваченого ОСОБА_5 про непричетність до вчинення таємного викрадення мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_8 та скоєння злочину іншою особою. Вказані показання обвинуваченого спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, у зв`язку з чим є надуманими та розцінюються судом як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнути кримінальної відповідальності.
Таким чином, суд вважає доведеним причетність ОСОБА_5 до викрадення майна у потерпілого ОСОБА_8 та наявність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
По епізоду № 2
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечуючи наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, стверджував про те, що мопед у потерпілого ОСОБА_9 не викрадав, отримав його у користування з дозволу останнього для здійснення поїздки в село, після чого повернув друзям потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що йому на праві власності належить мопед "Delta", на якому він їхав вночі з 06 на 07 липня 2016 року, коли зустрів знайомого ОСОБА_5 . На прохання останнього підвіз його до вул. Леніна. Коли вони зупинились, ОСОБА_5 попросив у нього проїхатись на мопеді, він дозволив, ОСОБА_5 зробив кілька кругів навколо нього, а потім не питаючи дозволу поїхав в невідомому напрямку. Він почекав трохи та оскільки ОСОБА_5 не повернувся, пішов додому. Зранку 07.07.2016 року він зв`язався з ним через мережу Інтернет "ВКонтакте", ОСОБА_5 пообіцяв повернути мопед через 1-2 дня після того, як повернеться з села, проте так і не повернув, через тиждень він звернувся з заявою до поліції. Згодом дізнався, що ОСОБА_5 нібито продав його мопед, а мати обвинуваченого частково відшкодувала завдану йому матеріальну шкоду, сплативши кошти в сумі 2500 грн.

Пояснення ОСОБА_5 про те, що він залишав мопед ОСОБА_9 на автостоянці поряд з будинком, де проживає, об`єктивно підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_19 , який в судовому засіданні вказав, що працює охоронцем на автостоянці в мікрорайоні Огнівка м. Полтави, де влітку 2016 року ОСОБА_5 разом з іншими особами ставив мопед на одну ніч, та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.08.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_19 серед пред`явлених фотознімків на фото під № 3 впізнав ОСОБА_5 як особу, що залишала на стоянці на зберігання мопед.

Оцінюючи доводи захисника обвинуваченого про відсутність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, з огляду на те, що під час судового розгляду справи не здобуто доказів того, що мопед являється транспортним засобом з об`ємом двигуна більше 50 куб.см та належить на праві власності потерпілому ОСОБА_9 , суд виходить з наступного.
Відповідно до примітки до ст. 286 КК України під транспортними засобами в цій статті та статтях 287, 289 і 290 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші механічні транспортні засоби.
Як встановлено в п. 1.10 Правил дорожнього руху України, транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна; мопед це двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Виходячи з положень Правил дорожнього руху мопед відноситься до механічних транспортних засобів.
При цьому, жодним чинним нормативним актом не визначено, що пристрій набуває статусу механічного транспортного засобу виключно у випадку наявності у нього двигуна об`ємом більше, ніж 50 куб.см.
Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що мопед "Delta", яким заволодів обвинувачений ОСОБА_5 в ніч з 06 на 07.07.2016 року, мав двигун, був в такому технічному стані, що дозволяв його рух, завдяки чому потерпілий та обвинувачений мали можливість пересуватись на ньому.
Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними і такими, що не заслуговують на увагу, твердження захисника про те, що мопед "Delta" не може бути визнаний предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України.
Під час судового розгляду справи достовірно встановлено, що у власності ОСОБА_9 перебував мопед "Delta", яким заволодів обвинувачений ОСОБА_5 та не повернув його потерпілому.
Про ці обставини вказував в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснивши, що придбав мопед "Delta" за 3200 грн. за два тижня до події, цей факт не оспорював також і обвинувачений ОСОБА_5 , підтвердивши факт заволодіння власністю потерпілого, заперечивши лише те, що заволодів мопедом всупереч волі потерпілого і не мав наміру повертати його.
Таким чином, суд вважає доведеним, що мопед, у заволодінні яким обвинувачується ОСОБА_5 , являється предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 КК України, та є власністю потерпілого ОСОБА_9 .
В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" № 14 від 23.12.2005 року роз`яснено, що незаконне заволодіння транспортним засобом слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 289 КК України, характеризується умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину є мета, проте вона в законі не конкретизована, чим підкреслюється, що змістом кримінально-правової заборони заволодіння транспортним засобом може бути як заволодіння ним з наміром ніколи не повертати його власникові (законному володільцю), так і з наміром використати його для проїзду у певний пункт або для прогулянки, а потім повернути власникові (законному володільцю) чи кинути на дорозі.

З огляду на вищенаведене, встановлені під час судового розгляду обставини та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В силу ст.ст. ст. 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, не працює, а відтак не має постійного заробітку, раніше неодноразово судимий, в тому числі, за вчинення злочинів проти власності, судимості за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, а також конкретні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до висновку про неможливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі та за ч. 2 ст. 289 КК України без конфіскації майна. Поряд з цим, з метою забезпечення виконання вироку, суд приходить до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на період до набрання вироком законної сили.

Цивільні позови потерпілими не заявлено.

Судових витрат по справі немає.

Доля речового доказу підлягає вирішенню у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_20 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі;

-за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на період до набрання вироком суду законної сили. Строк покарання рахувати з 22 лютого 2017 року.

Речовий доказ по справі мобільний телефон "Lenovo А 2010-а", переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - залишити йому як власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1