Справа № 591/3417/17
Провадження № 1-кп/591/404/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0000074 від 13 червня 2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Метрофанівка, Новгороднівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою базовою повною освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (військова частина - польова пошта НОМЕР_1 ), не одруженого, що має на утриманні неповнолітню доньку, раніше не судимого, призваного на військову службу за контрактом 26.02.2016 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проходить військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира бойової машини 5 обслуги 2 вогневого взводу 11 реактивної артилерійської батареї 4 реактивного артилерійського дивізіону, має військове звання «сержант»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 407 КК України

Встановив :
ОСОБА_4 26.02.2016 призваний на військову службу за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 28.04.2016 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №100 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та призначений на посаду командира бойової машини 5 обслуги 2 вогневого взводу 11 реактивної артилерійської батареї 4 реактивного артилерійського дивізіону.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

У такий спосіб, на даний час в Україні діє особливий період (листи Міністерства оборони України від 20.10.2016 р. № 316/1/906, від 18.10.2016 № 322/2/6917, від 01.10.2015 р. № 322/2/8417). Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" з моменту оголошення Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17 березня 2014 року №303/2014 в Україні настав особливий період. Рішення про демобілізацію з унесенням його на затвердження Верховною Радою приймає Президент України. На цей час відповідних рішень Президентом України не приймалося.

Також Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа №800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду.

Під час проходження військової служби за контрактом сержант ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

23.05.2017 наказом командира військової частини № НОМЕР_2 сержанту ОСОБА_4 надано відпустку за сімейними обставинами строком на 5 діб в період з 23.05.2017 по 28.05.2017 включно, та цього ж дня ОСОБА_4 вибув з розташування підрозділу. Тобто, сержант ОСОБА_4 зобов`язаний був 29.05.2017 прибути з відпустки за сімейними обставинами до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до вимог ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі, зокрема, відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Однак, 29.05.2017 сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, маючи об`єктивні причини для повернення на службу, не з`явився до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 після закінчення строку відпустки за сімейними обставинами.

Факт відсутності сержанта ОСОБА_4 на військовій службі встановлено командуванням частини під час ранкового шикування підрозділів о 08 год. 00 хв. 29.05.2017. Під час незаконної відсутності у військовій частині сержант ОСОБА_4 обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, постійно перебуваючи за місцем проживання своєї бабусі ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , нікуди не відлучаючись, допомагаючи своїй бабусі по веденню домашнього господарства, тобто справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

08.06.2017 сержант ОСОБА_4 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо незаконної відсутності на військовій службі, добровільно з`явився до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 08.06.2017 останній відданий як такий, що повернувся до військової частини (місця служби), приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.

Отже, сержант ОСОБА_4 був незаконно відсутній на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 29.06.2016 по 08.06.2017 включно, в умовах особливого періоду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що в обвинувальному акті все викладене вірно, він дійсно був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період з 29.06.2016 по 08.06.2017. У вчиненому розкаявся. Просив його суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів справи, що характеризують її особу.

Аналізуючи матеріали справи суд вважає, що ОСОБА_4 , займаючи посаду командира бойової машини 5 обслуги 2 вогневого взводу 11 реактивної артилерійської батареї 4 реактивного артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за контрактом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та зобов`язаний повернутися до розташування військової частини після закінчення строку відпустки, без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в період з 29.05.2017 по 08.06.2017 включно, був безпідставно (незаконно) відсутній на місці служби в умовах особливого періоду, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, після відпустки, в умовах особливого періоду, вчинене особами, зазначеними в ч. 2 ст. 407 КК України і його дії органами досудового слідства кваліфіковані правильно.

Обставинами, що пом`якшують провину ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, утримання неповнолітньої доньки. Матеріальної шкоди злочином не завдано.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується посередньо.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його провину .

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З урахуванням декількох пом`якшуючих обставин що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого суд вважає, що покарання повинно бути призначено ОСОБА_4 з урахуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу, що буде сприяти його виправленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 374 КПК України, суд -

Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 5100 гривень.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1