Апеляційний суд Рівненської області
__________________________________________________копія:_____
У Х В А Л А
Іменем України
22 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження (відеоконференції) з державною установою «Рівненський слідчий ізолятор» матеріали судового провадження за клопотанням захисника ОСОБА_4 , засудженого вироком Апеляційного суду Рівненської області від 04 червня 2010 року за ч.4 ст.152; п.п.2, 10 ч.2 ст.115; ч.1 ст.70; ст.71 КК України до остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі, - адвоката ОСОБА_5 про зарахування ОСОБА_4 строку попереднього ув`язнення в строк відбування призначеного покарання;

за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2016 року;

За участі:
секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ;

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2016 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, на підставі вимог ст.72 КК України відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що статтею 51 КК України встановлено, що позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі визначаються, як самостійні види покарання а тому, положення ч.5 ст.72 КК України не можуть бути застосовані відносно ОСОБА_4 , оскільки застосовуються тільки до осіб, які засуджені до строкового виду покарання у виді позбавлення волі, а тому й не знайшов підстав для його задоволення.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 зазначає, що ухвала є незаконною та невмотивованою, оскільки порушує права ОСОБА_4 , так як, покарання у виді довічного позбавлення волі не є остаточним і абсолютним та, у передбачених законом випадках, можлива його заміна іншим видом покарання за клопотанням, після відбуття не менше двадцяти років призначеного покарання, засудженим до довічного позбавлення волі, а тому є всі підстави зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання. Крім того, захисник стверджує, що судова практика України свідчить про те, що положення ч.5 ст.72 КК України відносно засуджених до довічного позбавлення волі, все ж таки застосовуються, а тому суд безпідставно відмовив їй у задоволенні клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_5 , яка повністю підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку засудженого ОСОБА_4 , який підтримав свого захисника та просив задовольнити апеляційну скаргу, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, думку прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали судового провадження за клопотанням захисника ОСОБА_5 , та обговоривши, наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів прийшла до таких висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обгрунтованим, тобто ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані в повній мірі.

24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі Закон) від 26 листопада 2015 року №838--VIII.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, викладеної в новій редакції, на підставі вищевказаного Закону, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Матеріалами судового провадження підтверджується, що вироком Апеляційного суду Рівненської області від 04 червня 2010 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.152; п.п.2, 10 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання: за ч.4 ст.152 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі; за п.п.2, 10 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі. Згідно ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2009 року, більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 призначено у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 28 жовтня 2010 року вирок Апеляційного суду Рівненської області від 04 червня 2010 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін.

Відповідно п.2 Перехідних положень Закону, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами передбаченими ч.5 ст.72 КК України застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Правила, закріплені у ст. 72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на певний строк, тобто на строк від одного до пятнадцяти років (ст.63 КК України). Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого захисника ОСОБА_5 та пояснень засудженого ОСОБА_4 , наданих у судовому засіданні, щодо наявності судових рішень, якими до довічно ув`язнених застосовані вимоги Закону, то вони на думку колегії суддів є непереконливими, оскільки суперечать змісту Закону, який визначив перелік покарань, до яких застосовуються вимоги ч.5 ст.72 КК України.

Посилання засудженого ОСОБА_4 при апеляційному розгляді та його захисника про неповне з`ясування місцевим судом обставин справи суперечать матеріалам провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були би безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції законно та обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування до засудженого ОСОБА_4 положень ч.5 ст.72 КК України та зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк відбування призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ч.5 ст.72 КК України, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про зарахування останньому строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, на підставі вимог ст.72 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення цим судом та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_4 у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя-доповідач підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

Згідно з оригіналом: суддя-доповідач: ОСОБА_1