Справа №490/3450/17 27.04.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/202/17 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: п.2 ч.1 ст.309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні, в рамках кримінального провадження № 0000171, внесеного до ЄРДР 18 квітня 2017 року, матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2017 року, якою у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, громадянина України, працюючого заступником начальника відділу комплектування та призиву (підготовки до військової служби) ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Учасники судового провадження:
прокурори ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисник ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2017 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з обмеженнями не залишати місце проживання у вечірні та нічні години.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді м. Миколаєва від 22 квітня 2017 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19 червня 2017 року.

Визначено розмір застави у 500 000 грн. (п`ятсот тисяч) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_6 підлягає негайному звільненню з - під варти.
У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_6 на строк до 19 червня 2017 року покладені наступні обов`язки:
- з`являтися за кожним викликом слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження);
- утримуватися від спілкування із усіма свідками у даному кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання та роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У разі порушення підозрюваним ОСОБА_6 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, роз`яснено, що внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Вважає, що слідчий суддя, розглянув клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу формально, однобічно, явно з обвинувальним ухилом, не виконавши вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 21, 22, 23, 95 КПК України, та ухвалив невмотивоване рішення.

Зазначає, що слідчий суддя в ухвалі про обрання запобіжного заходу посилається на дані, що маються у протоколах допиту свідка ОСОБА_10 без його безпосереднього допиту під судового розгляду, що, на думку апелянта, є порушення вимог КПК України, а саме, ст. 21, 22, 23, 95 КПК України.

Вказує, що суд не конкретизував, якими даними безпосередньо, що містяться у протоколах, обґрунтовується підозра.

Стверджує, що застава у розмірі 500000 гривень є явно не помірною для нього та завуальовано приховує прямий умисел на те, щоб ОСОБА_6 залишився під вартою. Вважає для ОСОБА_6 , з урахуванням статків сім`ї, необхідним визначення застави в межах 80 прожиткових мінімумів, що однозначно забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини (Рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «Клішин проти України» від 23 лютого 2012 року, «Новак проти України» від 31 березня 2011 року, «Де Вільде, Оомс і Версип», 18 червня 1971, § 65, Серія А, п.12, та «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24 жовтня 1979, «LаЬіtа проти Італії та Куінн проти Франції» від 22 березня 1995 року, «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, «Амур проти Франції» від 25 червня 1996 року, «Барановський проти Польщі», скарга N0 28358/95, § 52, ЄСПЛ 2000-ІІІ, «Боза проти Франції» від 18 грудня 1986 року, «Веnham проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року, «Маturana проти Італії» від 4 березня 2008 року, «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Чеботарі проти Молдови» від 13 листопада 2007 року), апелянт вказав про необхідність суду перевірити обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалось затримання та подальше тримання під вартою, наявність підстав тримання під вартою, у тому числі, відсутність таких при небажанні особи зізнатися чи дати потрібні показання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи начальником відділу комплектування та призову (підготовки до військової служби) ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, поєднуючи свої дії з вимаганням, 21 квітня 2017 року одержав від громадянина ОСОБА_10 для себе та третіх осіб неправомірну вигоду у загальній сумі 1500 доларів США (що станом на 21 квітня 2017 року за офіційним курсом Національного банку України становило 40125 грн. 00 коп.), за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме, сприянні у вирішенні питання щодо непризову громадянина ОСОБА_10 на строкову військову службу до Збройних Сил України під час чергового призову на весні 2017 року.
Вказані дії підозрюваного ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 3 ст. 368 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь - якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
Слідчий суддя, прийшовши до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, послався на обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, наявність ризиків, а саме, можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчим суддею, з урахуванням майнового стану підозрюваного, заняття ним підприємницькою діяльністю, тяжкості та мотиву злочину, в якому він підозрюється, ступеня вказаних ризиків, визначено у якості застави суму у розмірі 500 000 грн., та, у разі її внесення покладено обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, ч. 5 ст. 194 КПК України.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурорів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, також надані захисником під час апеляційного розгляду копії характеристик, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
Згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначив про причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального і судового провадження, зокрема, дані заяви громадянина ОСОБА_10 , показання свідка ОСОБА_10 , дані протоколу затримання ОСОБА_6 , дані протоколу обшуку транспортного засобу, дані протоколу про результати контролю за вчиненням злочину, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. В ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину на момент його повідомлення.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

З урахуванням наведеного, доводи захисника стосовно відсутності доказів на підтвердження обґрунтованості підозри є неприйнятими.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Крім того, матеріали судового та кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

А саме те, що, не зважаючи на наявність міцних соціальних зв`язків, наявний ризик переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує останньому, неможливості застосування до останнього положень ст. 69, 75 КК України, а також, враховуючи обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а саме, вимагання неправомірної вигоди з погрозою застосування владних повноважень, наявності ризику незаконного впливу на свідків.

З урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , вагомості наявних доказів його вчинення, даних про особу підозрюваного, обставин вчинення, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Відповідно до положень, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, є правом слідчого судді застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений в клопотанні, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч.1 цієї статті.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність звинувачення, пред`явленого підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що просить апелянт.

Наявність позитивних характеристик, постійного місця мешкання, відсутність судимостей, з огляду на характер та вид злочину в якому підозрюється ОСОБА_6 , на думку суду апеляційної інстанції, не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Щодо доводів апелянта відносно необґрунтованого встановлення слідчим суддею завідомо непомірного розміру застави, слід зазначити, що, відповідно ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Слідчий суддя в повній мірі врахувавши вказані норми закону, а також, встановивши наведені вище обставини справи, на думку апеляційного суду, дійшов вірного висновку про виключність даного випадку, а тому правомірно визначив розмір застави більше за вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму.

Судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень слідчим суддею при розгляді клопотання вимог Конституції України, кримінального процесуального закону, у тому числі, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, та які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

Порушень положень рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі, на які посилається апелянт, апеляційним судом також не виявлено. Підставою застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 була встановлена слідчим суддею наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявність ризиків, які давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Небажання підозрюваного давати показання не було підставою для обрання йому запобіжного заходу.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя не допитав свідка ОСОБА_10 , не впливає на обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри та не зменшує ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді, а тому не впливає і на правильність прийнятого рішення. Крім того, вказана особа була допитана органом досудового слідства, і протоколи допиту свідка містяться в матеріалах кримінального та судового провадження.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, постановлення нової ухвали та застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про що просить апелянт.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2017 року у відношенні ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді: