АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/5801/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/346/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який діє в його інтересах, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , який діє в його інтересах, прокурора у кримінальному провадженні на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000816 відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кірове, Долинського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта повна середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , в порядку ст.89 КК України раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 4, ст.. 186 ч. 2, ст.. 185 ч. 2 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта основна середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований: АДРЕСА_3 , проживає: АДРЕСА_4 , раніше судимого:

- 01.02.2007 року Центрально-Міським р/с м. Кривого Рогу за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, 69, 70 КК України до 5-ти років позбавлення волі. Звільнився 16.09.2011 року по відбуттю строку покарання

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_11

обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_8

захисники обвинувачених, адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити та пом`якшити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, застосувавши до нього положення ст. 69 КК України.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині визнання його підзахисного винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та закрити кримінальне провадження в цій частині за відсутності події злочину, а за обвинуваченням ОСОБА_10 за ст. 186 ч.2, 185 ч.2 КК України призначити менш суворе покарання ніж за вироком суду першої інстанції, та застосувати по відношенню до нього положення ст. 69, 75 КК України, а також скасувати вирок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та постановити своє рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного йому покарання та призначити покарання менш суворе ніж за вироком суду першої інстанції.

Прокурор у кримінальному провадженні в зміненій апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року, обвинувачений ОСОБА_10 , 05.08.2016 року приблизно о 22.00 годині, перебуваючи на неосвітленій ділянці місцевості, розташований поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 , разом з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вступив у злочинний зговір направлений на напад з метою заволодіння майном потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_12 , 05.08.2016 року приблизно о 22.20 годині знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 діючи умисно, та маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, здійснили напад на подружжя потерпілих ОСОБА_14 , та ОСОБА_13 , тобто ОСОБА_10 виконуючи усну домовленість підійшов ззаду до ОСОБА_13 , та шляхом ривка обома руками зняв з її обох вух належні їй золоті сережки 583 проби загальною вагою 1,67 грамів, вартість яких відповідно до висновку товарознавчої експертизи №134 від 10.10.2016 року складає 1038,14 гривень, тим самим відкрито заволодів ними, а ОСОБА_12 в цей час, виконуючи свою роль у скоєні вказаного кримінального правопорушення, що виражалась у надані ОСОБА_10 можливості безперешкодно вчиняти свої протиправні дії, наносив чисельні удари кулаками, та ногами у ділянки голови та тулубу ОСОБА_14 , тим самим подавив його можливість опору, та наданні допомоги своїй дружині ОСОБА_13 . Заволодівши майном потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_14 , та наніс йому декілька ударів ногами у ділянку тулуба.

Таким чином, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_12 спричинили потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини. Перелому 7, 8, 9 ребер ліворуч, розрив лівої легені, який ускладнився розвитком травматичного гемо пневмотораксу та підшкірною емфіземою, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1968 від 21.10.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння.

Після цього, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_12 заволодівши майном потерпілих з місця скоєння кримінального правопорушення втекли і розпорядились їм на свій розсуд, тим самим заподіяли ОСОБА_13 майнового збитку на загальну суму 1038,14 гривень, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження.

Крім того, в період часу з 08.30 години 07.09.2016 року по 09.00 годину 08.09.2016 року, ОСОБА_10 , повторно, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , де скориставшись відсутністю свідків та очевидців таємно викрав належний ОСОБА_15 спортивний велосипед «Stern Dynamik», колеса розміром R-26, вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №134 від 10.10.2016 року складає 2519,00 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втік і розпорядився ним на свій розсуд, тим самим заподіяв ОСОБА_15 майнового збитку на вказану суму.

Крім того, 06.10.2016 року, приблизно о 22.00 годині, ОСОБА_10 , повторно, перебуваючи поблизу ринку «Карачуни» по вул. Алмазна в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу з раніше йому знайомим ОСОБА_8 , вступив у злочинний зговір направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я випадково зустрінутої їм ОСОБА_16 , що проходила повз них, та обернення його на свою користь. Реалізуючи свій злочинний намір, та виконуючи усну домовленість, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_8 прослідували вслід за ОСОБА_16 , яку в цей час настигли поблизу будинку №50 по вул. Івана Добровольського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де ОСОБА_8 підійшовши зі спини до ОСОБА_16 , обома руками обхопив її, тим самим подавив її волю до опору, а ОСОБА_10 в цей час рукою шляхом ривку відкрито заволодів з руки ОСОБА_16 належним їй мобільним телефоном «JY-G3» імеі: НОМЕР_1 , вартістю 1679,00 гривень, який перебував у селікованому чохлі бампері, вартістю 83,00 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втекли і розпорядились їм на свій розсуд, тим самим заподіяли ОСОБА_16 майнового збитку, згідно висновку товарознавчої експертизи №134 від 10.10.2016 року, на загальну суму 1762,00 гривень.

Крім того, 06.10.2016 року, приблизно о 22.40 годині, ОСОБА_10 , повторно, за попередньою змовою з раніше йому знайомим ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, та обернення його на свою користь, усвідомлюючи, що їх дії є явними для потерпілої ОСОБА_17 , знаходячись поблизу магазину «Геліос», який розташований по вул. Алмазна, 21Б (к.н. вул. Погребняка) в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, відкрито викрали належну ОСОБА_17 , жіночу сумку з шкірозамінника вартістю 150 гривень, яка знаходилась поряд з останньою на парапеті, у якій знаходився мобільний телефон Samsung GT-S5660 імеі: НОМЕР_2 , вартістю 926,00 гривень, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втекли і розпорядились їм на свій розсуд, тим самим заподіяли ОСОБА_17 майнового збитку, згідно висновку товарознавчої експертизи №134 від 10.10.2016 року, на загальну суму 1076,00 гривень.

Дії ОСОБА_10 органами досудового слідства кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, ч.2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, за ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, з чим погодився суд першої інстанції.

Дії ОСОБА_8 органами досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, з чим погодився суд першої інстанції.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 187 ч. 4, ст.. 186 ч. 2, ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

за ст. 187 ч.4 КК України - 9 років позбавлення волі.

за ст. 186 ч.2 КК України - 5 роки позбавлення волі.

за ст. 185 ч.2 КК України - 1 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, визначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою, залишено до набрання вироку законної сили. Строк відбуття покарання рахувати з 11 жовтня 2016 року.

Зарахувано ОСОБА_10 , строк попереднього ув`язнення з 11 жовтня 2016 року до дня винесення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на підставі ст.. 72 ч. 5 КК України.

ОСОБА_8 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначено йому покарання за ст. 186 ч.2 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід тримання під вартою, залишити до набрання вироку законної сили. Строк відбуття покарання рахувати з 11 жовтня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_8 , строк попереднього ув`язнення з 11 жовтня 2016 року до дня винесення вироку, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, на підставі ст.. 72 ч. 5 КК України.

Питання з речовими доказами вирішено.

Цивільний позов прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 в інтересах КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 3 ДОР» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 3 ДОР» кошти на лікування потерпілого ОСОБА_14 у розмірі 6 415,71 грн .

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник ОСОБА_9 зазначає, що при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції не врахував всі пом`якшуючи обставини, які. На думку апелянта, суттєво знижують відповідальність його підзахисного, а саме: позитивну характеристику ОСОБА_8 , повне визнання провини, щире каяття, часткове відшкодування шкоди, відсутність позовних вимог до нього, активне сприяння органу досудового слідства в розкритті злочину, а також не враховано думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранню.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував його щире каяття, повне визнання вини, позитивну характеристику з місця проживання, відсутність претензій з боку потерпілих та призначив покарання, яке на думку апелянта, є занадто суворе.

Прокурор у кримінальному провадженні в обгрунтування вимог зміненої апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.2 ст. 59 КК України при призначенні вироку ОСОБА_10 за сукупністю злочинів не призначив йому додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке передбачене ч.4 ст. 187 КК України. Крім того, вирок суду першої інстанції містить невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки в мотивувальній частині вироку суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочин разом із ОСОБА_12 , однак відносно останнього постановою прокурора виділені матеріали в окреме провадження і до теперішнього часу обвинувальний вирок відносно ОСОБА_12 не ухвалювався та матеріали провадження не закривалися, а тому зазначення висновків суду про вчинення злочину ОСОБА_10 разом із ОСОБА_12 є необґрунтованим. Крім того, в мотивувальній частині вироку суд допустив неточність при визначенні об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК україни, оскільки зазначив що ОСОБА_18 спільно з ОСОБА_19 відкрито заволоділи чужим майном, що відповідно до ч.1 ст. 186 КК України є грабіжом.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги що він та ОСОБА_8 не вступали в змову під час вчинення кримінального правопорушення 06 жовтня 2016 року, а також що при вчиненні кримінального правопорушення спільно с ОСОБА_19 05 серпня 2016 року між ними також була відсутні попередня змова. Крім того, ОСОБА_18 зазначає, що пояснення на досудовому слідстві він давав під тиском моральним та фізичним з боку працівників міліції без присутності адвоката. Крім того, при призначенні покарання судом не було враховано його щире каяття, а також що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 зазначає, що суд при призначенні покарання його підзахисному за ч.2 ст. 185. Ч.2 ст. 186 КК України не застосував положення ст. 69, 75 КК України. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не було дано оцінки поясненням ОСОБА_10 який заперечував факт злочинного зговору з ОСОБА_12 щодо вчинення злочину за ч.4 ст. 187 КК України, якого не було допитано в судовому засіданні і матеріали відносно нього виделені в окреме провадження. Також не дано оцінку поясненням ОСОБА_10 що останній не наносив ударів ногами потерпілому ОСОБА_14 і не зазначено конкретної кількості нанесених ударів. При призначенні покарання ОСОБА_10 судом не було враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин. а саме те. що він раніше не був судимий, розкаявся у вчиненому, не перебуває під наглядом лікаря нарколога та психіатра, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім того, мотивувальна частина вироку суду першої інстанції не містить зазначення підстав з яких було задоволено цивільний позов прокурора.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги учасниками кримінального провадження подані не були.

Під час апеляційного розгляду обвинувачені ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , який діє в його інтересах, обвинувачений ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_9 , який діє в його інтересах, кожен окремо підтримали свої апеляційні скарги, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити; прокурор підтримав змінену апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні і просив вирок суду скасувати, матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд, а в задоволенні апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників просив відмовити.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скаргу прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст.370 КПК України вбачається, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Судове рішення є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права.

Обов`язковою умовою прийняття законного обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду. Порушення, які перешкоджають суду всебічно і повно з`ясувати обставини кримінального провадження та постановити судове рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК України, визнається істотними і тягне за собою його зміну або скасування.

Зі змісту п.4 ч.1 ст.409 КПК України вбачається, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення. є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Так, мотивувальна частина вироку суду першої інстанції щодо обвинувачення ОСОБА_10 містить посилання про вчинення ним кримінального правопорушення 05 серпня 2016 року за попередньою змовою з ОСОБА_12 .. Втім, судом першої інстанції не враховано, що постановою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 від 29.11.2016 року матеріали провадження відносно ОСОБА_12 виділені в окреме провадження і по теперішній час рішення відносно ОСОБА_12 відсутнє, тому, необгрунтованним слід визнати висновки суду першої інстанції щодо вчинення злочину ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_12 , оскільки це суперечить вимогам ст. 337 КПК України, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є слушними та такими, що заслуговують на увагу суду.

Мотивувальна частина вироку, крім іншого, відповідно до п.2 ч.3 ст. 374 КПК України повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Так, суд першої інстанції, погоджуючись із кваліфікацією дій ОСОБА_10 органами досудового слідства за ч.4 ст. 187 КК України, в мотивувальній частині вироку зазначив, що « ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_12 , реалізуючи свій злочинний умисел, 05 серпня 2016 року, приблизно о 22-20 год. знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_5 , діючи умисно, та маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, здійснили напад на подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ».

Зі змісту ч.2 ст. 59 КК України вбачається, що конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках спеціально передбачених в особливій частині цього Кодексу.

Так, суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_10 за обвинуваченням останнього за ч.4 ст. 187 КК України, при призначення покарання за сукупністю злочинів, не призначив останньому додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке передбачене ч.4 ст. 187 КК України, і яке підлягає обов`язковому застосуванню, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги прокурора і в цій частині колегія суддів визнає слушними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно ж до п.19 ч.1 ст. 7 КПК України та ч.1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України. Тоді, як суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень кримінальним процесуальним законом.

Тому, колегія суддів, в цьому випадку була позбавлена можливості самостійно ухвалити свій вирок з огляду на апеляцію прокурора про скасування вироку суду з призначенням нового судового розгляду в якій між іншим ставиться питання про призначення додаткового покарання, яке підлягає обов`язковому застосуванню, оскільки про дослідження доказів жодна зі сторін в суді апеляційної інстанції клопотань не заявляла.

Відповідно до вимог ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Виходячи із загальних засад кримінального провадження, а саме: з вимог ст.ст. 7,20,26 КПК України, оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Висновки і мотиви з яких скасовані судові рішення, відповідно до ч.3 ст. 415 КПК України є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Скасовуючи вирок суду першої інстанції із вищезазначених підстав, колегія суддів не входить в обговорення інших доводів апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , які необхідно перевірити під час нового судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Дніпропетровської області, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 , який діє в його інтересах, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , який діє в його інтересах задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити повністю.

Вирок Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 березня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за 0000816 відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 - скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 продовжити до 05 серпня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3