Справа № 743/539/17
Провадження №1-кп/743/44/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки кримінальне провадження № 0000139, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Новочеркаське Астраханського району Целіноградської області Республіки Казахстан, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не військовозобовязаного, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 , постраждалого від аварії на ЧАЕС ІІ категорії, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України;

ВСТАНОВИВ:
26.05.2016 року близько 12 години 15 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись на ринку розташованому по вул.Привокзальна площа в м.Славутич Київської області, на грунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_4 один удар рукою в обличчя, чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження у вигляді набряку та забиття мяких тканин правої вилицевої ділянки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 583 від 13.06.2016 року, не спричинили короткочасного розладу здоровя чи незначної стійкої втрати працездатності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винність у вчиненні злочину визнав частково та показав, що він тривалий час знає потерпілу, оскільки їх сімї проживають в одному багатоквартирному будинку, розташованому в Невському кварталі м.Славутича. ОСОБА_4 перебувала в приязних відносинах з матірю обвинуваченого - ОСОБА_7 і достовірно знала, що остання, являючись особою похилого віку, має поганий стан здоровя, в тому числі гіпертонічну хворобу. ОСОБА_4 постійно спілкувалася з ОСОБА_7 , періодично проводила з нею дозвілля, давала поради щодо облаштування сімейного життя, в тому числі родини самого обвинуваченого. Вказані поради потерпілої суперечили інтересам сімї ОСОБА_6 та шкодили його взаємовідносинам з матірю. Будучи обізнаною про стан здоровя ОСОБА_7 , потерпіла разом зі своїм чоловіком декілька разів возили матір обвинуваченого на власну дачу та, ймовірно, використовували її працю на земельній ділянці. Остання така поїздка мала місце в період з 15 по 16 травня 2016 року, а після цього, 19.05.2016 року у ОСОБА_7 стався крововилив у головний мозок. Раніше обвинувачений неодноразово просив потерпілу не втручатися в його сімейне життя, але вранці 25.05.2016 року, коли ОСОБА_6 з дружиною знаходився в лікарні у матері, до палати зайшла ОСОБА_4 , котра почала дорікати обвинуваченому, ображала його дружину і вчинила скандал. Наступного ранку обвинувачений з дружиною збиралися до лікарні і біля підїзду будинку побачили чоловіка потерпілої - ОСОБА_8 . ОСОБА_6 попередив останнього про неприпустимість втручання в приватне життя. В подальшому обвинувачений, разом з дружиною, на автомобілі заїхали в аптеку, а також в гараж, де взяли частину необхідних речей, в тому числі сокиру, щоб рубати мясо. Після цього ОСОБА_6 , у супроводі дружини, приїхав на ринок в м.Славутич, де вони також придбали речі, необхідні для догляду за хворою матірю. Потім обвинувачений підійшов до робочого місця ОСОБА_4 , поряд з якою, на відстані близько 0,5 метра, знаходилась жінка похилого віку. На той момент обвинувачений тримав у правій руці пакет, в якому заходились подушка і сокира. ОСОБА_6 в черговий раз висловив потерпілій претензії з приводу неприпустимості втручання у його приватне життя, однак ОСОБА_4 почала його ображати і він, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, намагався налякати останню сокирою, але дружина завадила йому дістати це знаряддя з пакету. Після цього ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_4 лівою рукою в область грудей, внаслідок чого остання зачепилася за приступок і впала спиною назад. Обвинувачений жодних ударів потерпілій не завдавав та після інциденту поїхав з дружиною до лікарні. Вказаний інцидент мав місце 26.05.2016 року і внаслідок дій ОСОБА_6 у ОСОБА_4 не могло утворитися тілесних ушкоджень. Разом з цим синець, про який йдеться у висновку судово-медичної експертизи, міг виникнути від побоїв нанесених потерпілій її чоловіком, оскільки ОСОБА_6 відомо, що ОСОБА_4 раніше, у різний час, близько 5-6 разів викликала працівників поліції з приводу насильства в сімї. Заявлений по справі цивільний, позов обвинувачений не визнає, так як тілесних ушкоджень ОСОБА_4 він не спричиняв, а доказів заподіяння потерпілій моральної шкоди та втрати нею доходу, потерпіла не надала.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому діяння, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 показала, що вона тривалий час знає сімю обвинуваченого і перебувала в приязних відносинах з матірю ОСОБА_9 - ОСОБА_7 , періодично проводила з нею дозвілля, запрошувала на святкування, а також на прохання останньої, разом з чоловіком забирала на дачу в с.Шибиринівка Чернігівського району. ОСОБА_4 була обізнана про те, що матері обвинуваченого 75 років і вона має гіпертонічну хворобу. Матір ОСОБА_6 проживає в одному будинку з обвинуваченим, але у відокремленій квартирі і потерпілій відомо, що ОСОБА_6 зловживає алкогольними напроями та має прояви неадекватної поведінки. 27.02.2014 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного спяніння, затіяв сварку з чоловіком потерпілої, зламавши останньому ребра, однак до правоохоронних органів по даному факту ніхто не звертався. Після 12.05.2016 року самопочуття матері обвинуваченого погіршилося, але ОСОБА_4 , на прохання останньої, разом з чоловіком забирали ОСОБА_7 на дачу в с.Шибиринівка, де остання рвала собі щавель. ОСОБА_4 , з огляду на вік і стан здоровя, ніколи не залучала до фізичної праці матір обвинуваченого. Коли ОСОБА_4 дізналася про те, що ОСОБА_7 перебуває в лікарні, вона, спільно з чоловіком, 26.05.2016 року прибули до медичного закладу, однак в палаті де знаходилась хвора, дружина обвинуваченого вчинила сварку та вигнала відвідувачів. Наступного дня, у пятницю 27.05.2016 року, коли ОСОБА_4 знаходилась на своєму робочому місці на привокзальному ринку м.Славутича, їй зателефонував чоловік, повідомивши, що біля підїзду будинку мав розмову з ОСОБА_6 , котрий був агресивно настроєний, висловлював претензії та розшукував потерпілу. Через деякий час, близько 12 години, до робочого місця ОСОБА_4 , в супроводі власної дружини, підійшов обвинувачений, котрий тримав у правій руці поліетиленовий пакет, в якому знаходилась лише сокира. ОСОБА_6 перебував у неадекватному стані, декілька разів діставав сокиру з пакету, погрожував ОСОБА_4 фізичною розправою, але на вмовляння своєї дружини помістив вказане знаряддя назад до пакету. Почувши заперечення потерпілої, ОСОБА_6 наніс їй один удар кулаком чи долонею лівої руки в праву сторону обличчя, внаслідок чого ОСОБА_4 упала спиною назад, опинившись в приміщенні контейнера, в якому зберігала свої речі. Потім ОСОБА_6 підійшов до потерпілої, знову дістав з пакету сокиру, висловлював погрози позбавити її життя, однак на вмовляння своєї дружини залишив місце події. Безпосереднім очевидцем дій і висловлювань ОСОБА_6 була ОСОБА_10 , котра сиділа поруч, однак вказана особа, на момент розгляду справи судом, має вік близько 80 років і за станом здоровя не може залишати свого житла. Разом з цим, ОСОБА_10 може розповісти і показати на місці, яким чином ОСОБА_6 наносив удар і погрожував сокирою потерпілій. Того ж дня ОСОБА_4 звернулася до відділення поліції в м.Славутич, а також до СМСЧ-5 за медичною допомогою. Спочатку в поліції потерпілій рекомендували не писати заяву про злочин і ОСОБА_4 на це погодилась, однак наступного дня звернулася із заявою повторно і вказане звернення було зареєстровано та переадресоване до Ріпкинського ВП ГУНП. В подальшому потерпіла, за направленням Ріпкинського відділення поліції, на третій день після отримання ушкоджень, була освідувана судово-медичним експертом, якому також надала первинну медичну документацію. Як до дня побиття її ОСОБА_6 , так і після цієї дати, ОСОБА_4 не отримувала тілесних ушкоджень від інших осіб. Синець, котрий було виявлено на нозі потерпілої, міг утворитися внаслідок падіння від удару ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_4 , падаючи в контейнер, вдарилася ногою об металевий поріжок. Заявлений по справі цивільний позов потерпіла підтримує в повному обсязі, оскільки внаслідок умисних винних дій ОСОБА_6 вона перенесла фізичний біль, душевні страждання, а також три дні не виходила на роботу, у звязку з чим не отримала очікуваний дохід. Уточнюючи свої покази ОСОБА_4 зазначила,що тілесні ушкодження обвинувачений їй наніс 26.05.2016 року, і того ж дня, після звернення до Славутицького відділення поліції, посадові особи поліції преконали її не писати заяву про побиття. Наступного дня, 27.05.2017 року ОСОБА_4 , після спілкування з членами своєї родини, повторно офіційно звернулась до поліції та до СМСЧ-5 м.Славутича, де була оглянута лікарем. Неспівпадіння у своїх показах щодо точної дати побиття її ОСОБА_6 , потерпіла пояснила тривалим часом ведення досудового слідства.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показав, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з потерпілою і вони підтримували дружні відносини з матірю обвинуваченого, сімю якого знають з 1989 року. В той же час, починаючи з 2015 року, свідок припинив спілкування з обвинуваченим, оскільки між ними сталася бійка на побутовому грунті. 26 чи 27 травня 2016 року, у період часу між 11 та 12 годинами, коли ОСОБА_11 вийшов із квартири та направився до власного автомобіля, до нього підбіг ОСОБА_6 , який перебував у збудженому стані та висловив претензії з приводу того, що сімя ОСОБА_11 негативно впливає на матір обвинуваченого. При цьому ОСОБА_6 запитав у ОСОБА_11 про місцезнаходження його дружини і почувши що вона знаходиться на ринку, сказав, що піде відрубувати їй голову. На той момент обвинувачений тримав у руці пакет, в якому знаходився невідомий предмет. Дружина ОСОБА_6 , котра знаходилася поряд, підтвердила намір йти до місця роботи потерпілої. У той період часу в користуванні сімї обвинуваченого був мікроавтобус Мерседес, однак вони удвох направлялися до ринку в пішому порядку. Після цього ОСОБА_11 зателефонував своїй дружині та повідомив про агресивні наміри дружжя ОСОБА_12 . Згодом, близько 17 години того ж дня, ОСОБА_11 бачив на обличчі своєї дружини почервоніння, зовні схоже на слід від удару та дізнався від неї, що перебуваючи на ринку, ОСОБА_6 ударив потерпілу та висловлював намір відрубати їй голову, демонструючи сокиру. Того ж вечора дружина повідомила ОСОБА_11 про те, що вже зверталася до поліції, а наступного дня свідок возив потерпілу до СМСЧ-5 м.Славутича за наданням медичної допомоги. Що стало дійсною причиною агресивної поведінки ОСОБА_6 , свідку невідомо. ОСОБА_11 , разом з дружиною, раніше неодноразово забирали матір обвинуваченого на дачну ділянку в с.Шибиринівка Чернігівського району, однак не використовували працю ОСОБА_7 на земельній ділянці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він являється субєктом підприємницької діяльності, а його робоче місце знаходиться на привокзальному ринку м.Славутич, неподалік від місця роботи потерпілої ОСОБА_4 . Свідок наочно знайомий з обвинуваченим ОСОБА_6 , однак він не перебуває ні в родинних, ні в неприязних відносинах зі сторонами обвинувачення та захисту. ОСОБА_13 був очевидцем конфлікту, який відбувся на ринку між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , однак за давністю часу точно не може вказати день і детальний перебіг події. Привокзальний ринок в м.Славутичі працює без вихідних і того дня обвинувачений підійшов до ОСОБА_4 разом з жінкою. ОСОБА_13 бачив, що ОСОБА_6 на той момент перебував у збудженому стані, кричав на потерпілу, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. При цьому обвинувачений тримав у руці пакет чи сумку, однак що там знаходилось, ОСОБА_13 не бачив. В свою чергу, ОСОБА_4 відходячи від ОСОБА_6 , зайшла до належного їй металевого контейнера, а обвинувачений проник слідом, після чого з контейнера почувся звук, схожий на звук удару або падіння. Конфлікт між обвинуваченим і потерпілою тривав близько 30 секунд, а потім ОСОБА_6 забрала з місця події жінка. Потерпіла ОСОБА_4 реалізує на ринку вінки, квіти, постільну білизну, взуття та інші негабаритні предмети і ОСОБА_13 раніше не бачив, щоб ОСОБА_4 у своїй підприємницькій діяльності використовувала працю жінки похилого віку. Декілька днів після вказаного інциденту, роботу ОСОБА_4 на ринку виконував син потерпілої. Під час досудового розслідування ОСОБА_13 двічі допитували працівники поліції, однак ці допити носили формальний характер, а покази свідка були зафіксовані поверхово і могли містити неточності.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі та проживає однією сімєю з обвинуваченим. Між свідком і потерпілою тривалий час існують неприязні відносини, оскільки ОСОБА_4 втручається в життя сімї ОСОБА_14 , негативно впливає на свекруху останньої. Крім того, приблизно в 2015 році, між обвинуваченим ОСОБА_6 та чоловіком потерпілої ОСОБА_11 , мав місце конфлікт на побутовому грунті. Матір обвинуваченого - ОСОБА_7 підпала під вплив сімї потерпілої і ОСОБА_4 , разом з чоловіком неодноразово забирали її до себе на дачу, а також на святкування дня народження. 15.05.2016 року сімя потерпілої в черговий раз забрала ОСОБА_7 на дачу, а через декілька днів у останньої погіршився стан здоровя, що призвело до госпіталізації. Згодом, коли свідок перебувала в лікарні у ОСОБА_7 , до медичного закладу прийшла ОСОБА_4 зі своїм чоловіком, де між свідком і потерпілою виникла сварка. Наступного дня, а саме близько 11 години 26.05.2016 року, коли ОСОБА_14 спільно з обвинуваченим вийшли з підїзду будинку, вони побачили чоловіка потерпілої. Після цього ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_11 і декілька разів попередив його про неприпустимість втручання у приватне життя. Розмова ОСОБА_6 і ОСОБА_11 спочатку носила спокійний характер, а потім обвинувачений розхвилювався і став кричати. В подальшому ОСОБА_6 пішов до свого гаража, з метою взяти певне майно, а свідок направилась до Привокзального ринку. Згодом, зустрівшись на ринку з чоловіком, ОСОБА_14 побачила у нього в руках поліетиленовий пакет, в якому знаходилась лише подушка. Після цього, йдучи з речового на продуктовий ринок, подружжя ОСОБА_12 помітило ОСОБА_4 , котра знаходилась на своєму робочому місці. Зустрівшись із ОСОБА_4 у період часу з 11 години до 12 години 30 хвилин, обвинувачений підійшов до неї і також став докоряти з приводу негативного впливу на його матір, а потерпіла у відповідь висловилась на адресу обвнуваченого нецензурною лайкою. В свою чергу, ОСОБА_6 розхвилювався, підійшов впритул до потерпілої і штовхнув її лівою рукою в область грудей, внаслідок чого ОСОБА_4 , відходячи від обвинуваченого, зачепилась ногою за поріжок контейнера і впала спиною назад. Після падіння потерпілої обвинувачений не підходив до неї, не погрожував вбивством, не діставав з пакету сокиру. Вказане знаряддя ОСОБА_14 побачила в пакеті, який тримав у руці її чоловік, лише зогодом, але ще перебуваючи на ринку. Після того, як подружжя ОСОБА_12 залишило місце події, вони зайшли на автостоянку, де обвинувачений залишив сокиру в автомобілі. Вказану сокиру ОСОБА_6 взяв того дня вранці у гаражі, з метою рубати мясо, яке вони придбали на ринку. У звязку з тим, що сокиру незручно було нести до лікарні, після конфлікту із ОСОБА_4 обвинувачений залишив її в автомобілі, а ввечері донька ОСОБА_6 , за дорученням батьків, принесла це знаряддя додому. Безпосереднім очевидцем конфлікту між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , була також жінка літнього віку - ОСОБА_10 , яка знаходилась поряд.

Висновком судово-медичної експертизи № 583 підтверджується, що за наслідком огляду ОСОБА_4 , проведеного 13.06.2016 року, та дослідженням наданої медичної документації, у потерпілої були встановлені тілесні ушкодження у вигляді набряку та забиття мяких тканин правої вилицевої ділянки; садна зовнішньої щиколотки зліва, котрі виникли від дії тупих предметів або при ударі об такі по механізму удару та тертя, і як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя чи незначної стійкої втрати працездатності.

Виходячи із кількості зовнішніх ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , їх характеру та розташування, можна припустити, що вона могла піддаватися впливу, як мінімум двох травмуючих дій.

Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_4 , по давності утворення можуть відповідати даті 26.05.2016 року, як на це вказує потерпіла і могли утворитися в короткий проміжок часу.

Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , утворення їх комплексу при падінні з висоти власного зросту - виключається. Не виключена можливість, що частина тілесних ушкоджень, з локалізацією в ділянці зовнішньої щиколотки зліва, могла утворитися при падінні з висоти власного зросту.

З дослідницької частини вказаного висновку вбачається, що експерт, проводячи дослідження, здійснювала огляд потерпілої та зясовувала у ОСОБА_4 дату і механізм утворення тілесних ушкоджень.

Крім того, експертом досліджувалася медична документація, зокрема листок наступності № 394, виданий СМСЧ № 5 м.Славутича і медична карта амбулаторної хворої.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_15 показала, що на підставі постанови слідчого, вона проводила судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_4 на предмет наявності у останньої тілесних ушкоджень. 13.06.2016 року потерпіла особисто була присутньою в ЧОБ СМЕ і експерт її оглядала, проводила співбесіду та досліджувала надану ОСОБА_4 медичну документацію, в тому числі лист наступності СМСЧ-5 та медичну картку амбулаторної хворої. Згідно постанови слідчого, тілесні ушкодження ОСОБА_4 були заподіяні 27.05.2016 року, однак за наслідками опитування потерпілої та інформації, яка містилася в медичній документації, експерт зазначила у висновку, що тілесні ушкодження могли утворитися 26.05.2016 року. Експерт підтвердила механізм утворення та локалізацію тілесних ушкоджень. Результати опитування потерпілої, в сукупності з інформацією відображеною в медичній документації, містили достатньо даних для надання експертного висновку, незважаючи на те, що на момент огляду видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 виявлено не було, так як садна, зазвичай зникають на 11-12 день, після їх утворення, а ознаки набряку і забиття - ще раніше.

З протоколу слідчого експерименту, проведеного 07.04.2017 року за участю потерпілої, вбачається, що ОСОБА_4 безпосередньо на місці події розповіла і показала, яким чином ОСОБА_6 завдав їй тілесні ушкодження, вдаривши рукою в область обличчя, після чого вона упала.

З протоколу слідчого експерименту від 10.04.2017 року і додатків до ного, вбачається, що ОСОБА_6 наполягав на тому, що він не наносив удару ОСОБА_4 , а лише штовхнув потерпілу рукою в область грудної клітини, внаслідок чого остання упала.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення підтверджується, що ОСОБА_4 звернулась до Славутицького відділення поіліції із заявою про побиття її ОСОБА_6 27.05.2016 року, вказавши, що неправомірні дії по відношенню до неї мали місце 26.05.2016 року.

Витягом із Журналу реєстрації амбулаторних хворих ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України та повідомленням начальника вказаного медичного закладу підтверджується, що ОСОБА_4 зверталась за медичною допомогою 27.05.2016 року і у неї було виявлено забій обличчя з правої сторони та садно в області правої кісточки зліва.

Із записів у листку наступності № 394 ДЗ СМСЧ № 5 МОЗ України, вбачається, що 27.05.2016 року у ОСОБА_4 було виявлено набряк і почервоніння в оласті правої скули та садно зовнішньої щиколотки зліва. Вказані тілесні ушкодження утворилися у потерпілої 26.05.2016 року, внаслідок удару по голові, з послідуючим падінням.

Згідно записів у медичній картці амбулаторного хворого на імя ОСОБА_4 , остання 30.05.2016 року зверталась до лікаря-терапевта зі скаргами з приводу травми, отриманої 26.05.2016 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що час виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої 26.05.2016 року, а також механізм їх утворення, підтверджено належними і допустимими засобами доказування.

Будь-яких інших доказів про отримання ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень від третіх осіб, органом досудового розслідування не встановлено, а стороною захисту не надано.

Версія сторони захисту, про можливість спричинення потерпілій тілесних ушкоджень її чоловіком, спростовується показами як самої потерпілої так і показами ОСОБА_11 , допитаного в судовому засіданні.

Крім того, під час розгляду справи, сторона захисту не ініціювала перевірку судом фактів звернення ОСОБА_4 до правоохоронних органів з приводу насильства щодо неї зі сторони власного чоловіка.

Розбіжності в показах потерпілої щодо точної дати отримання тілесних ушкоджень, можуть бути обумовлені тривалим часом ведення досудового слідства та психо-емоційним станом ОСОБА_4 , обумовленим діями ОСОБА_6 щодо неї.

Суд критично ставиться до показів ОСОБА_6 про непричетність його до умисного заподяння ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень і вважає такі покази спрямованими на уникнення передбаченої законом відповідальності.

Викладене підтверджується також розбіжностями в показаннях обвинуваченого і свідка ОСОБА_14 , котрі являються подружжям, отже є особами, заінтересованими в результатах розгляду справи.

Зокрема, покази обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 є суперечливими в тій частині, що за версією обвинуваченого, 26.05.2016 року він разом з дружиною на автомобілі спочатку заїхали в гараж, де ОСОБА_6 взяв сокиру, а потім спільно прибули на транспортному засобі до ринку, де ОСОБА_14 під час конфлікту з ОСОБА_4 завадила обвинуваченому дістати сокиру з пакету.

За версією свідка ОСОБА_14 , 26.05.2016 року вони з чоловіком окремо один від одного, в пішому порядку, прибули на ринок, а сокиру, яка знаходилася при обвинуваченому, свідок побачила вже після конфлікту, який відбувся між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . У суду також відсутні підстави для висновків, що на момент вчинення інкримінованого йому діяння, ОСОБА_6 перебував у стані сильного душевного хвилювання, обмумовленого неправомірними діями потерпілої.
З ініціативи сторони зихисту судом досліджено виписний епікриз № 1774 на імя матері обвинуваченого - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якого вбачається, що в період часу з 20.05.2016 року по 07.06.2016 року, остання перебувала на стаціонарному лікуванні з основним діагнозом - церебросклероз та гіпертонічна хвороба ІІІ ступеню.
В той же час, будь-яких обєктивних даних про причинно-наслідковий звязок між захворюванням ОСОБА_14 і неправомірними діями чи бездіяльністю ОСОБА_4 , по відношенні до особи похилого віку, судом не отримано, а така обовязкова ознака як раптовість виникнення сильного душевного хвилювання - відсутня.
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки він умисно зподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної втрати працездатності,а дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

Разом з цим, суд вважає необхідним виключити з обвинувачення посилання на раптово виниклі неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілою, оскільки згідно їх показів та показів свідків, неприязні відносини між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 виникли ще до 26.05.2016 року.

Водночас, дана обставина не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, а також відомості про особу обвинуваченого.

Обставин пом`якшуючих та обтяжуючих покарання ОСОБА_6 , по справі не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_6 характеризується формально-посередньо, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, являється пенсіонером та постраждалим від аварії на ЧАЕС ІІ категорії, має захворювання шкіри та гіпертонічну хворобу.

З досудової доповіді вбачається, що органом пробації визначено середній ризик повторного вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та середній рівень його небезпеки для суспільства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що стосовно обвинуваченого необхідно визначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України, оскільки застосування щодо нього громадських або виправних робіт неможливе, в силу ч.3 ст.56, ст.57 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов заявлений потерпілою, підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні належними і допустимими засобами доказування доведено факт заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , у звязку з чим остання перенесла фізичний біль та душевні страждання, що потребувало від потерпілої додаткових зусиль для організації власного життя. В той же час, потерпіла не довела факту втрати доходу внаслідок неможливості здійснення підприємницької діяльності упродовж трьох днів після отримання тілесних ушкоджень. За наслідками розгляду справи судом також не отримано даних, які підтверджували б причинно-наслідковий звязок між діями обвинуваченого та захворюванням органів ендокринної системи, яке виявлено у ОСОБА_4 14.06.2017 року. Таким чином, з урахуванням засад розумності, справедливості та співмірності, з обвинуваченого на користь потерпілої підлягає стягненню 3000 грн., в якості відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ - оптичний носій з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту, необхідно залишити в матеріалах справи.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 - визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнути з ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 3000 грн., в якості відшкодування моральної шкоди.
Речовий доказ - оптичний носій, залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів, з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1