печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 ,прокурора ОСОБА_4 слідчого ОСОБА_5 ,розглянувши провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:
15.12.2016 до Печерського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2015 на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відкритих за договором від 09.12.2013 № ZIDВD.12691.015, у ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (МФО 380719), за адресою м. Київ, Вячеслава Чорновола, 25.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що накладення арешту відбулося за відсутності доказів та достатніх правових підстав, відсутня необхідність для застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, відсутність у особи необхідного процесуального статусу у конкретному кримінальному провадженні та невідповідність арештованого майна та суб`єкту права власності на таке критеріям, визначеним у ст.ст. 132, 167, 170 КПК України.

У судовому засіданні суб`єкт звернення ОСОБА_3 вимоги визначені у клопотанні підтримав та просив задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ньому.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на обґрунтованість ухвали слідчого судді про накладення арешту, вказав, що на даний час дія вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не втратила свою актуальність, а підстави які були на час накладення арешту продовжують існувати.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, заслухавши обґрунтування представника заявника та заперечення слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000931 здійснюється за фактами зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, шахрайства з фінансовими ресурсами, що завдало великої матеріальної шкоди, службового підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом у великих розмірах, за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 209 КК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2016 при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що незастосування арешту грошових коштів може призвести до їх зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення можливої конфіскації.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованість накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження та існують підстави для подальшого збереження арешту майна, а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1