В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/293/17

20 березня 2017 року смт.Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000021 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, який працює сезонно, не одруженого, не судимого,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 263-1 КК України;

в с т а н о в и в:
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 допустив незакінчений замах на незаконну переробку вогнепальної зброї.

Злочин вчинив при таких обставинах.

У 2015 році ОСОБА_5 у невстановленої особи через мережу Інтернет придбав пневматичну гвинтівку, яку зберігав по місцю проживання в АДРЕСА_1 .

В подальшому, у другій половині січня 2017 року у ОСОБА_5 виник умисел переробити пневматичну гвинтівку на вогнепальну зброю. Протягом січня та лютого 2017 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з метою переробки пневматичної гвинтівки на вогнепальну зброю, вніс конструктивні зміни в будову складових частин пневматичної гвинтівки, а саме розсверлив казенну частину ствола (виготовив патронник), що дозволяє розміщення в ньому спортивно-мисливського (малокаліберного) патрону кільцевого запалювання калібру 5,6 мм або його гільзи. Крім того, у ствольну коробку шляхом приварювання вмонтував ряд металевих елементів, що в сукупності відіграють роль колодки з ударником. Однак довести свої злочинні наміри до завершення, тобто вчинити усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця він не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки 09.02.2017 року в його господарстві працівниками поліції під час обшуку вилучено гвинтівку яку він переробляв на вогнепальну зброю.

Під час досудового розслідування між начальником Богородчанського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 08 березня 2017 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.1 263-1 КК України, а також зобов`язався співпрацювати з правоохоронними органами у виявленні та припинення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушеннях.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене із застосуванням ст. 69 КК України більш м`яке покарання ніж передбачене санкцією статті 263-1 ч. 1 КК України у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до категорії тяжких, угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 .

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

у х в а л и в :
угоду від 08 березня 2017 року по кримінальному провадженню № 0000021 про визнання винуватості укладену між начальником Богородчанського відділу Надвірнянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винуватим за ч.3 ст. 15 ч.1 263-1 КК України та призначити узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 ч.1 КК України у виді штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 4250 грн.

Речовий доказ металеву конструкцію, зовні схожу на саморобну зброю та боєприпаси до вогнепальної нарізної зброї 5,45 мм патрон центрального бою, промислового виробництва знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя