Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 27 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня 2016 року, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК,
в с т а н о в и л а:
За вироком Садгірськогорайонного суду м. Чернівців від 24 грудня
2016року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК, і виправдано.
За цим же вироком ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК, і призначено йому за цим законом із застосуванням ст. 69 цього Кодексу покарання у виді штрафу в розмірі
250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить4250 грн без призначення додаткового покарання у видіпозбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.
Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він 15 квітня 2013 року в приміщенні Камянської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, будучи службовою особою та достовірно знаючи, що рішення про укладення договору оренди землі
з ОСОБА_8 , а також про розірвання договору оренди землі, укладеного
18 жовтня 2004 року Сторожинецькою районною державною адміністрацією
з громадянами ОСОБА_9 таОСОБА_10 , сесією сільської ради не приймалось, особисто підписав витяг із рішення Камянської сільської ради
від 14 лютого 2013 року № 22-15/2013, який містив завідомо неправдиві відомості, та три договори оренди землі, укладені між ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 на земельну ділянку водного фонду площею 9,77 га на 49 років, що також містили завідомо неправдиві відомості проприйняття рішення сесією сільської ради та про надання земельної ділянки в оренду ОСОБА_11 . Після підписання вказаних документів ОСОБА_12 проставив на них відтиски гербової печатки Камянської сільської ради.
Крім того, орган досудового розслідування обвинувачував ОСОБА_7 в тому, що він, будучи головою вищевказаної сільської ради, тобто службовою особою, що займає відповідальне становище, вчинивзлочини, передбачені ч. 1 ст. 364, ч. 4ст. 368 КК, за таких обставин.
На початку 2013 року ОСОБА_11 вирішив взяти в оренду земельну ділянку водного фонду озеро (загальною площею 9,77 га) на території Камянської сільської ради. Дізнавшись про те, що вирішення питання про надання в оренду цієїземельної ділянки відноситься до компетенції сільської ради, ОСОБА_11 вирішив звернутисядо ОСОБА_13 .
У ході зустрічей останній повідомив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що вказана земельна ділянка водного фонду перебуває в оренді згідно з договором оренди землівід 18 жовтня 2004 року, укладеним між Сторожинецькою РДА
та громадянами ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на15 років, тобто до 2019 року.
В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що цей договір не може бути ним розірваний чи змінений без відома зазначених орендарів, повідомив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , що лише заумови надання йому в якості хабара (120 тис. дол.США) зможе надати в оренду вказану земельну ділянку водного фонду в іншому випадку цієїземельної ділянки в оренду ОСОБА_11 не отримає.
Згодом ОСОБА_7 повідомив, що за позитивне вирішення надання вищевказаної земельної ділянки в оренду ОСОБА_16 та за укладення договору оренди земельної ділянки між останнімта Камянською сільською радою на 49 років розмір хабара (винагороди) буде становити не 120тис.,
а 130 тис. дол. США, на що ОСОБА_17 та ОСОБА_15 були змушені погодитися.
14 лютого 2013 року приблизно о 15.00 год.було проведено сесіюКамянської сільської ради. Питання щодо розірвання договору оренди земельноїділянки водного фонду площею 9,77 га, укладеного 18 жовтня
2004 року між Сторожинецькою РДА та громадянами ОСОБА_9
і ОСОБА_10 на 15 років, а також питання про укладення нового договору оренди на вказану земельну ділянку з ОСОБА_8 на розгляд сесії не виносилось і на голосування не ставилось.
Цього ж дня після проведення сесії ОСОБА_12 , усвідомлюючи незаконність своїх дійі зловживаючи своїм службовим становищем дав незаконну вказівку спеціалісту-землевпоряднику ОСОБА_18 , яка не була присутня на сесії, томуне знала,які питання були прийняті, і не перебувала
у змові з ОСОБА_19 , підготувати витяг із рішення від 14 лютого 2013 року
№22-15/2013 Камянської сільської ради, згідно з якимсільська рада вирішила внести зміни до вищевказаного договору оренди земельноїділянки водного фондувід 18 жовтня 2004 року шляхом укладення нового договору оренди цієї ж ділянки між сільською радою та приватним підприємцем ОСОБА_8 на
49 років, що було доручено сільському голові ОСОБА_20 . Крім вказівки про виготовлення цього витягу з рішення, ОСОБА_12 дав ОСОБА_18 вказівку також підготувати три екземпляри договору оренди земельної ділянкиводного фонду.
15 лютого 2013 року ОСОБА_12 особисто підписав витяг із рішення Камянської сільської ради від 14 лютого 2013 року № 22-15/2013, який містив завідомо неправдиві відомості, та три договори оренди земельної ділянки водного фонду площею 9,77 га на 49 років, що також містили завідомо неправдиві відомості, зокрема про прийняття такого рішення на сесії Камянської сільської ради. Після підписання вказаних документів ОСОБА_12 проставив на них відтиски гербової печаткиКамянської сільської ради.
15 лютого 2013 року приблизно о 13.15 год.ОСОБА_11 під час зустрічі
з ОСОБА_19 біля ресторану «Імас» на вул. Шевченка, 64 у с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області в автомобілі марки «Ауді 100» (державний номерний знак № НОМЕР_1 ) отримав від ОСОБА_21 витяг із рішення Камянської сільської ради від 14 лютого2013 року № 22-15/2013, а також три договори оренди земельної ділянки зазначеного водного фонду. Після чого за виконання дій щодо оформлення цих документів передав ОСОБА_7 хабар на суму 130 тис. дол.США (згідно з офіційнимкурсом Національного банку України 1 039 090 грн), а ОСОБА_12 цей хабар отримав і був затриманий на місці злочину.
Вказані дії ОСОБА_21 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 4 ст. 368 КК(в редакції від 07 квітня 2011 року) як одержання службовою особою в будь-якому вигляді хабара за виконання в інтересах того, хто дає хабар будь-якої дії з використанням наданої особі влади та службового становища, яке вона займає, за такими кваліфікуючими ознаками: одержання хабара в особливо великому розмірі службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням хабара.
Крім того, внаслідок зловживання ОСОБА_19 своїм службовим становищем було заподіяно істотної шкодиохоронюваним законом державним інтересам, а такожохоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, яка полягає в тому, що діями ОСОБА_21 було порушено охоронювані законом права та інтереси громадянина ОСОБА_10 , а також його дії призвели до того, що у мешканців селата інших громадян Чернівецької області виникло уявлення про те, що державний службовець сільський голова через бажання власного збагачення готовий знехтувати своєю присягою державного службовця України, що підірвало авторитет та престиж Камянської сільськоїради Сторожинецького району Чернівецької області.
Такі дії ОСОБА_21 орган досудового розслідування кваліфікував
за ч. 1 ст. 364 КК як зловживання владою або службовим становищем тобто умисне використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе або іншої фізичної чи юридичної особи, якщо таке використання завдало істотної шкоди охоронюваним законним правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
У результаті розгляду кримінального провадження місцевий суд
з урахуванням положень ст. 62 Конституції України та сукупності досліджених у судовому засіданні доказів дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК, не ґрунтується на доказах, здобутих законним шляхом, а тому виправдав ОСОБА_7 через недоведеність винуватості останнього у вчиненні вказаних злочинів.
Апеляційний суд Чернівецької області скасував вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 й ухвалив новий, за яким останнього визнав винним
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК,
і призначив засудженому покарання:
за ч. 1 ст. 364 КК (в редакції від 07 квітня 2011 року) у виді арешту на строк 3 місяці з позбавленням права обіймати посади,пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 роки та зі сплатою штрафу врозмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн;
за ч. 1 ст. 366 КК (в редакції від 07 квітня 2011 року) у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить
3400 грн, із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 1 рік 6 місяців;
за ч. 4 ст. 368 КК (в редакції від 07 квітня 2011 року) у виді позбавлення волі на строк 8 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 3 роки з конфіскацією майна, окрім житла.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів суд призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зіздійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 3 роки зі сплатою штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить
4250 грн, із конфіскацією майна, окрім житла, та штрафу в розмірі
200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн, який виконується самостійно.
На підставі ст. 54 КК суд позбавив ОСОБА_7 7-го рангу державного службовця.
У касаційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок апеляційного суду і закрити кримінальне провадження за відсутності складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 368 КК, а також
у разі скасування вироку апеляційного суду з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції просить змінити ОСОБА_7 вид запобіжного заходу. Обґрунтовуючи свої вимоги, захисник наводить доводи про те, що апеляційний суд поверхнево розглянув кримінальне провадження і дійшов помилкового висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вказаних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 4 ст. 368 КК. На думку захисника, цей суд не звернув належної уваги на те, що основні докази, якими орган досудового слідства доводить винуватість ОСОБА_7 у вчиненому і які є неналежними й недопустимими, отриманими всупереч положенням КПК. Апеляційний суд, як вважає ОСОБА_6 , належним чином не перевірив , чи надав слідчий суддя апеляційного суду дозволи на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, передбачених кримінальним процесуальним законом. Крім того, скаржник наголошує на тому, що досудове розслідування було проведено з порушенням правил підслідності, на що також не звернув належної уваги апеляційний суд.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , котрий повністю підтримав свою касаційну скаргу з доповненнями і просив її задовольнити, пояснення прокурора, який вважав, що доводи, викладені в касаційній скарзі з доповненнями, є безпідставними, а вирок апеляційного суду законним таобґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені в касаційній скарзі з доповненнями доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга захисника ОСОБА_6 підлягаю частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ч. 2 ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. За ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього ж Кодексу, тобто
з точки зору належності, допустимості й достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з положеннями статей 404, 405 КПК апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг. Цей суд зобов`язаний перевірити всі доводи, наведені у скаргах, у тому числі
за необхідності і шляхом дослідження доказів. Відповідно до вимог ч. 3
ст. 404 КПКза клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, якщо суд першої інстанції встановив їх не повністю або з порушеннями, і може дослідити докази, які
не досліджувалися цим же судом, виключно в тому випадку, якщо учасники судового провадження заявили клопотання про дослідження таких доказів під час розгляду в суді першої інстанції або коли про ці докази стало відомо після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, встановивши, що під час судового провадження не було отримано
і не надано безсумнівних допустимих доказів, які свідчили бипро вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 368 КК, дійшов висновку, що за вказаними статтями ОСОБА_7 слід виправдати у зв`язку
з недоведеністю його винуватості.
Не погоджуючись із виправдувальним вироком місцевого суду
в частині виправдання ОСОБА_7 , прокурор подав апеляційну скаргу
до апеляційного суду. У своїй скарзі прокурор, наголошуючи на тому, що орган досудового розслідування отримав докази у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, які є належними та допустимими, наводив доводи про те, що місцевий суд ухвалив виправдувальний вирок
із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки необґрунтовано й незаконно визнав недопустимими всі докази, зібрані в ході досудового розслідування, а тому прокурор просив скасувати вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 й ухвалити новий, яким визнати останнього винним у вчиненні інкримінованих злочинів і призначити відповідне покарання.
Також на вказаний вирок подав апеляційну скаргу захисник
ОСОБА_6 , в якій просив скасувати вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 366 КК, а кримінальне провадження закрити на підставі ст. 284 КПК.
Розглянувши кримінальне провадження з урахуванням вимог п. 2 ч. 9 ст. 31 КПК, провівши судове слідство, дослідивши докази, суд апеляційної інстанції скасував виправдувальний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 як необґрунтований І ухвалив свій.
Обґрунтовуючи доведеність винуватості засудженого ОСОБА_7
у вчиненні злочинів, інкримінованих органом досудового розслідування,апеляційний суд в основу обвинувального вироку поклав докази, наявні
в матеріалах кримінального провадження, а також поклав показання свідків, які дослідив безпосередньо під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а саме:
дані, що містяться упротоколі прийняття заяви від ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується)
від 07 лютого 2013 року та в довідці про її прийняття і реєстрацію;
показання засудженого, який не визнав своєї винуватості
у вчиненні злочинів, інкримінованих органом досудового слідства, однак не заперечував самого факту спілкування з ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , часу, дат і місця зустрічі з ними, предмету розмов, а також не заперечував факту отримання ним грошей від ОСОБА_22 ;
сукупність даних, що містяться: удокументах, які підтверджують те, що на момент вчинення злочину ОСОБА_7 обіймав посаду сільського голови;
у договорі оренди землі від 18 жовтня 2004 року, укладеному між Сторожинецькою районною державною адміністрацією (орендодавцем) та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 (орендарями) про передачу в оренду земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,77 га терміном на 15 років; узаяві особи, зазначеної як ОСОБА_11 , від 06 лютого 2013 року; упроекті рішення сесії сільської ради від 14 лютого 2013 року, написаному
ОСОБА_7 власноруч; у витязі з рішення від 14 лютого 2013 року № 22-15/2013 «Про внесення змін до договорів оренди землі на земельну ділянку водного фонду та заключення нових договорів оренди», згідно з якимсільська рада вирішила внести зміни до вищевказаного договору оренди землі від 18 жовтня2004 року шляхом укладення сільською радою в особі ОСОБА_7 нового договору з ОСОБА_11 на вищевказану земельну ділянку водного фонду на 49 років; у листі головного управління Держземагенства у Чернівецькій області від 19 лютого 2013 року № 551/09/7-13 про те, що договір оренди землі від 15 лютого 2013 року не має законної силидо його підписання сторонами та до державної реєстрації в порядку, встановленому законодавством України; у власноруч підписаних
ОСОБА_7 договорі оренди землі від 15 лютого 2013 року та акті прийому передачі земельної ділянки до нього з відтиском гербової печатки сільської ради, яким останньоюпередається земельна ділянка водного фонду в оренду ОСОБА_11 , проте особистий підпис зазначеної особив цих документах відсутній; у висновку експерта від 30 квітня 2013 року № 396-к про те, що рішення сесії Кам`янської сільської ради від 14 лютого 2013 року було виготовлено раніше, ніж було проведено сесію;
досліджені в судовому засіданні апеляційного суду докази, отримані
в результаті проведення таких негласних слідчих (розшукових) дій, як: контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту з метою перевірки дійсних намірів ОСОБА_7 ; аудіо- тавідеоконтроль особи ОСОБА_7 ; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_7 ;
зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_7 , а також протоколи про хід і результати таких негласних слідчих (розшукових) дій;
дані, що містяться в наказі прокурора Чернівецької області
ОСОБА_28 від 06 лютого 2013 року № 60-к, зі змісту якого вбачається, що за відсутності цього прокурора в період із 07-го по 08 лютого 2013 року виконання обов`язків прокурора Чернівецької області було покладено на заступника прокурора області ОСОБА_29 ;
показання свідка ОСОБА_15 , який підтвердив домовленість
із ОСОБА_7 про передачу останньому 120 тис., а в подальшому
130 тис. дол. СШАза швидке вирішення питання щодо оренди земельної ділянки водного фонду загальною площею 9,77 га на 49 років. Крім того, ОСОБА_30 підтвердив, що надавав гроші ОСОБА_7 саме як голові сільської ради;
показання свідків ОСОБА_31 , ОСОБА_32 депутатів сільської ради, які кожен окремо підтвердили, що 14 лютого 2013 року були присутні на позачерговій сесії сільської ради, на якій питання про розірвання договору оренди ставка з існуючими орендарями, а також питання
про передачу оренди земельної ділянки не розглядалися;
показання свідка ОСОБА_18 землевпорядника Кам`янської сільської ради, яка повідомила про те, що було порушено процедуру реєстрації в сільській раді заяв ОСОБА_9 (орендаря) та особи, зазначеної як ОСОБА_11 (без особистого підпису останнього); заява іншого орендаря ОСОБА_10 була відсутня. Крім того, вона повідомила про відсутність протоколу засідання земельної комісії та її рішення; проект рішення земельної комісії вона виготовила з рукописного тексту, написаного
показання свідків ОСОБА_33 (члена земельної комісії та депутата сільської ради)й ОСОБА_34 (депутата сільської ради), які кожен окремо повідомили суду, що того дня були присутні на позачерговій сесії сільської ради, однак не пам`ятають, чи розглядалися заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про передачу земельної ділянки водного фонду в оренду;
інші докази, що містяться у кримінальному провадженні, достовірність яких сумніву в колегії суддів апеляційного суду не викликала, як не викликає в колегії суддів касаційного суду.
Колегія суддів касаційного суду не виявила підстав сумніватись у достовірності вищевказаних доказів, як і даних про їх неналежність, недопустимість і недостовірність, а тому колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції правомірно поклав указані докази в основу обвинувального вироку.
Разом із тим, у судовому засіданні апеляційного суду свідки
ОСОБА_27 , ОСОБА_24 та ОСОБА_23 (депутати сільської ради)показали, що 14 лютого 2013 року були присутні на засіданні позачергової сесії сільської ради, де розглядалася заява ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про передачу ставка в оренду. Такі показання вказаних свідків суд апеляційної інстанції перевірив і прийняв відповідне мотивоване рішення про їх неправдивість, оскільки вони спростовуються показаннями інших зазначених вище свідків та письмовими доказами укримінальному провадженні.
Дії ОСОБА_7 апеляційний суд правильно кваліфікував:
за ч. 1 ст. 364 КК (в редакції від 07 квітня 2011 року) зловживання владою та службовим становищем, тобто умисне використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби з корисливих мотивів, інших особистих інтересах та в інтересах третіх осіб, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, а також державним та громадським інтересам;
за ч.4 ст. 368 КК як одержання хабара в особливо великому розмірі, службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням хабара;
за ч. 1 ст. 366 КК як службове підроблення, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих документів, інше підроблення офіційних документів.
На переконання колегії суддів, надуманими є доводи захисника ОСОБА_6 , наведені у касаційній скарзі з доповненнями: про невідповідність відомостей,внесенихдо Єдиного реєстру досудових розслідувань, тим, що зазначено у протоколі заяви від ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07 лютого 2013 року; про незаконність визначення заступником прокурора Чернівецької області ОСОБА_35 всупереч вимогам КПКта п. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» цього Кодексу, підслідності досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні за слідчим відділом прокуратури Чернівецької області; про недостовірність копії наказу прокурора Чернівецької області від 06 лютого 2013 року № 60-к; про провокацію та підбурювання правоохоронними органами ОСОБА_7
на вчинення інкримінованих йому злочинів, а також про незаконність проведення негласних слідчих (розшукових) дій.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вищевказані доводи були предметом ретельної перевірки судом апеляційної інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними і належним чином мотивував у своєму рішенні висновки, з якими погоджується колегія суддів касаційного суду.
Посилання захисника на те, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про наявність удіях ОСОБА_7 такої кваліфікуючої ознаки, як вимагання хабара, колегія суддів вважає безпідставними. Перевіривши матеріали кримінального провадження та врахувавши встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини, колегія суддів дійшла висновку, що в діях ОСОБА_7 наявна така кваліфікуюча ознака, як вимагання хабара.
Така ознака, як вимагання хабара, може бути наявною в діянні в тому випадку, якщо винна особа з метою одержання хабара погрожує вчиненням або невчиненням дій, які можуть завдати шкоди правам чи законним інтересам того, хто дає хабар, або створює такі умови, за яких особа не повинна була, а вимушена дати хабар із метою запобігання шкідливим наслідкам чи шкоди своїм законним інтересам. Тобто законність прав та інтересів, які хабародавець захищає шляхом дачі хабара, має бути однією із основних таобов`язкових ознак вимагання.
Що ж стосується доводів захисника про скасування вироку апеляційного суду та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 на підставі ст. 284 КПК, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки ці доводи суперечать установленим апеляційним судом фактичним обставинам кримінального провадження. Також апеляційний суд із достатньою повнотою спростував висновки суду першої інстанції щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, допущених у кримінальному провадженні органом досудового розслідування при проведенні розслідування, а також при збиранні доказів.
Колегія суддів касаційного суду в результаті перевірки матеріалів кримінального провадження дійшла переконання, що висновки апеляційного суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаних злочинів у частині встановлених фактичних обставин вчинених ОСОБА_7 злочинів є правильними. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнули би безумовне скасування вироку апеляційного суду укримінальному провадженні, не встановлено.
Основне та додаткове покарання засудженому ОСОБА_7 апеляційний суд призначив у межах санкції законів, за якими його було визнано винним, та відповідно до вимог ст. 65 КК.
Разом із тим, зап. 5 ст. 74 КК особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності в разі, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбаченопокарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло більше трьох років.
Як установив суд, ОСОБА_7 вчинив злочин у лютому 2013 року і його дії місцевий суд кваліфікував за ч. 1 ст. 366 КК.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 366 КК за вчинення вказаного злочину передбачено покарання у виді штрафу до 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох роківіз позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Згідно зі ст. 12 КК цейзлочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, за який передбаченопокарання у виді позбавлення волі на строк
не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Під час апеляційного розгляду кримінального провадження передбачений законом строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК закінчився.
Крім того, матеріали справи не містять даних, які би свідчили про ухилення ОСОБА_7 від слідства йсуду або про вчинення ним нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину.
За таких обставин відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від призначеного покарання за
ч. 1 ст. 366 КК у зв`язку із закінченням строків давності.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня

2016 року щодо ОСОБА_7 змінити, на підставі ч. 5 ст. 74 КК звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 366 КК у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Вважати ОСОБА_7 засудженим:
за ч. 1 ст. 364 КК (в редакції від 07 квітня 2011 року) до покарання у виді арешту на строк 3 місяці з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язківЮ, на строк 2 роки та зі сплатою штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн, який виконується самостійно;
за ч. 4 ст. 368 КК (в редакції від 07 квітня 2011 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 3 роки з конфіскацією майна, окрім житла.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, на строк 3 роки зі сплатою штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн, який виконується самостійно, із конфіскацією майна, окрім житла.
На підставі ст. 54 КК позбавити ОСОБА_7 7-го рангу державного службовця.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3