Справа № 755/5254/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фетірки, Волочиського району Хмельницької області, українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, непрацюючого, ніде не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) вироком Хмельницького обласного суду від 20 вересня 1991 року за ст. 93 п. «Е», ст.ст.100, 42 КК України до 12 років позбавлення волі;
2) вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 липня 1994 року за ч. 2 ст. 183-3, ст. 43 КК України до 2 років позбавлення волі; звільненого 23 травня 2005 року з Кременчуцької ВК Полтавської області №69 по відбуттю строку покарання;
3) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2007 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі; звільненого 03 липня 2007 року з Бучанської ВК Київської області №85 на підставі ст.3-А Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року;
4) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2009 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі; звільненого 10 квітня 2012 з Березанської ВК Київської області умовно-достроково, з невідбутою частиною покарання 1 рік 6 місяців 29 днів;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и л а:
06 квітня 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва з Київської місцевої прокуратури №4 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні з відповідними додатками по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні уважає, що обвинувальний акт може бути призначений до судового розгляду.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 вважає, що обвинувальний акт в такій редакції не може бути призначений до судового розгляду, більш того звернув увагу суду, що розписка про отримання обвинувального акту підписана не обвинуваченим, а невідомою особою.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав свого захисника та заперечив факт отримання обвинувального акту з додатками та складання розписки про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Обвинувачення повинно бути конкретним, без будь-яких суперечностей та зрозумілим, з метою уникнення порушення права обвинуваченого на захист і це чітко визначено національним законодавством в тому числі і рішенням Європейського суду з прав людини, на які правомірно послався суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору.
Всупереч викладеному, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 , при викладенні фактичних обставин кримінального провадження, йдеться не лише про обставини вчинення кримінального правопорушення останнім, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а фактично, викладаються дії ОСОБА_6 , як особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.
Крім того, в обвинувальному акті вказано, що «діючи за раптово виниклою мовчазною домовленістю із ОСОБА_5 , яка проявилась у тому, що останній жестом вказав на потерпілого, чим дав зрозуміти про намір направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 наніс потерпілому удар кулаком в область голови, від якого останній упав на землю, після чого схопив його за руки та став утримувати, чим застосував насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його злочинні дії є помітними для сторонніх осіб, користуючись тим, що ОСОБА_6 утримував за руки потерпілого ОСОБА_7 відкрито викрав належні йому речі».
Такий виклад фактичних обставин суперечить вимогам КПК України щодо прав сторін кримінального провадження, так як у даному випадку ОСОБА_6 не є стороною даного кримінального провадження, його статус взагалі, виходячи зі змісту обвинувального акта та додатків до нього, не визначений, і суд не вправі давати будь яку юридичну оцінку його діям. Зазвичай, у даному випадку прокурор мав би посилатися лише на особу, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, але при цьому в реєстрі матеріалів досудового розслідування повинні бути відображені дані про відповідне процесуальне рішення, з зазначенням його реквізитів, відповідно до вимог ст. 109 КПК України. Проте в реєстрі така інформація відсутня, більш того, зазначено, що обидва підозрювані повідомлені про підозру 10.02.2017 року.
Крім того, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що у порушення вимог ст.. 217 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України так само - 06 квітня 2017 року надійшов до Дніпровського районного суду м. Києва з Київської місцевої прокуратури №4 та відповідно до ст.. 35 КПК України призначений до розгляду в іншому складі суду.
Крім того, при формулюванні в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_5 прокурором не викладені, у відповідності до змісту об`єктивної сторони ч.2 ст. 186 КК України, конкретні дії, які той вчинював за попередньою змовою групою осіб, а отже таке обвинувачення суд не може вважати конкретним. А також не надано оцінки, тому, що ОСОБА_5 вже був судимий за ст. 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 10.04.2012 року умовно-достроково.
Згідно положення п. (а) ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Таким чином виявлені недоліки унеможливлюють призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.
Згідно п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування. Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 заперечував факт складання розписки, яка додана до обвинувального акту, а візуальне порівняння підпису обвинуваченого у пам`ятці про права та обов`язки не тільки не спростовує цих тверджень, а навпаки свідчить про суттєві відмінності підпису обвинуваченого.
Оскільки строк тримання під вартою, визначений ст. 197 КПК України, стосовно ОСОБА_5 , як з`ясувалось під час підготовчого судового засідання (згідно реєстру запобіжний захід не застосовувався) спливає у 02-00 годині 10 квітня 2017 року, враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого злочину, а також особу останнього, вік та стан його здоров`я, сімейний стан, відсутність місця роботи, майновий стан, наявність минулих судимостей, суд не вбачає достатніх підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу. Дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора в матеріалах кримінального провадження відсутні.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доцільність тримання обвинуваченого під вартою, зокрема в зв`язку з доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 369 КПК України, суд
Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05 червня 2017 року, включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.
Повний текст ухвали буде оголошено 11 квітня 2017 року о 16 год. 00 хв.
Суддя: ОСОБА_1