Провадження № 1-в/317/244/2017
Справа № 317/1928/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, громадянина України, не одруженого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

06.01.2015 р. Старобільським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 146, ст.ст. 75-76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

засудженого вироком Старобільського районного суду Луганської області від 23.07.2015 р., за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_5 про заміну покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі. Клопотання мотивоване тим, що рішенням комісії йому було відмовлено в застосуванні заохочувальної пільги, хоча за законом він має право на таку пільгу.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання, зазначив, що провину на час розгляду кримінального провадження в суді, він не визнавав, на теперішній час визнає свою провину частково. В промисловій зоні він працював за період відбування покарання приблизно місяць.

Захисник ОСОБА_6 висловив думку про доцільність задоволення клопотання, оскільки засуджений визнає провину, не має порушень.

В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений не став на шлях виправлення у повній мірі, не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу, в самодіяльних організаціях, не проявляє соціальної активності, не працевлаштований промисловій зоні. Раніше був працевлаштований приблизно один місяць, але норму не виконував, в подальшому бажання працювати в промисловій зоні не висловлював.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку, що клопотання слід задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши засудженого, його захисника, представника адміністрації колонії та прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Строк, визначений ч. 4 ст. 82 КК України, необхідний для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений ОСОБА_5 відбув.

Водночас, суд звертає увагу на те, що під становленням на шлях виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно наданої суду характеристики, підписаної начальником відділення СПС Біленьківської ВК № 99, узгодженої з заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи і затвердженої начальником установи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 09.01.2015 р. Під час тримання у Старобільському слідчому ізоляторі характеризувався негативно. Допустив три порушення режиму тримання, які виразилися у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника СІЗО. Стягнення накладені до набуття вироком законної чинності, заохочень не мав. З 07.05.2016 р. відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії (№99), характеризується посередньо. Грубих порушень режиму відбування покарання не допускає. За сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався один раз правами начальника відділення СПС. На виробництві установи не працевлаштований, у взаємовідносинах до засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими, як негативної так і позитивної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний вигляд, не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, належного догляду за ними не здійснює, може використовувати не за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Роботи із самообслуговування виконує лише під контролем персоналу установи, до виконання робіт з благоустрою установи відноситься посередньо. Порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці не допускає, участі у організації виховних заходів у відділені СПС не приймає, не бере участі реалізації програм диференційованого виховного впливу, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисної активності в організації їх роботи, до складу самодіяльних секцій не входить. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, отримує від них передачі та посилки. У скоєному злочині вину визнає повністю, але робить це з метою отримання поблажливості, за вироком суду позову не має.

В даній характеристиці адміністрація колонії вказує, що засуджений ОСОБА_5 у повному обсязі не став на шлях виправлення, тому застосовувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 82 КК України, передчасно.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 має одне заохочення, мав три стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання не була стабільно позитивною та активною. Наразі засуджений має лише одне заохочення, яке датоване ще 01.11.2016 р., він не приймає участі у суспільному житті установи, програмах диференційованого виховного впливу, роботі самодіяльних організацій, на виробництві установи не працевлаштований, лише намагається утримувати у чистоті та порядку спальне ліжко та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання тільки за призначенням, виконує роботи із самообслуговування тільки під контролем, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться посередньо.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_5 не у повній мірі виконує обов`язки, визначені у ч. 3 ст. 107 КВК України та розділі ІІІ Правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань.

Суд також враховує, що попередні характеристики на засудженого за 2016 рік також є задовільними.

Крім того суд враховує, що наразі засуджений вважає себе винним лише частково, не визнавав своєї провини й під час розгляду кримінального провадження у суді, не розкаявся.

При визначених обставинах, на теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, оскільки встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не свідчать про те, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 336, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1