154/3392/16
1-кп/154/28/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000158 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, раніше не судимого, колишнього віськовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , працюючого вчителем фізичного навчання середньої школи № 1 «Азимут» (смт. Приазовське) у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
в с т а н о в и в:

Згідно з обвинувальним актом, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 120 від 08.06.2015 року солдата ОСОБА_4 , зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону.

Згідно Указу Президента України від 14.01.2015 в Україні оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» діє особливий період.

Проходячи військову службу на вказаній посаді солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.

Однак, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби без дозволу командира, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, в період з 08 год. 00 хв. 23.07.2015 по 08 год. 00 хв. 19.10.2016 самовільно залишив територію вищевказаної військової частини та перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з?ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Дії обвинуваченого, котрі виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням вищенаведеного, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України, застосувати дію ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України у вигляді штрафу.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 69 КК України, ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 250 неоподатокованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 ( чотири тисячі двісті п`ятдесят ) грн.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1