АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/948/2016 Категорія КК: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0009881 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.04.2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на три роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК У країни,

за участю прокурора: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 , з випробовуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 КК України обов`язки.

Як зазначено у вироку, 14 жовтня 2015 року, приблизно о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 перебував в приміщені ТЦ «Метро», за адресою: м. Київ, пр-т Московський, 26-В-А. У нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 таємно, шляхом вільного доступу, повторно, взяв з полиці відділу 4 (чотири) блоки сигарет «Kent Nanotek 4», ціна за блок 183 грн. 73 коп., на загальну вартість 734 грн. 92 коп. Після чого направився до сусіднього відділу. В сусідньому відділі напоїв він сховав сигарети, а саме засунув 4-ри блоки за пояс попереду себе за футболку та направився до виходу з магазину.

ОСОБА_10 вийшов за лінію кас магазину, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками охорони магазину.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_8 та правильність кваліфікації дій останнього, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.В іншій частині вирок залишити без змін.

Вважає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що внаслідок формального підходу, Оболонський районний суд м. Києва дійшов до помилкового висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, незаконно призначив невиправдано м`яке покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням.

Суд першої інстанції фактично не надав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину проти власності та відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі. Після цього, зухвало ігноруючи можливість призначення суворого покарання, ОСОБА_8 вчинив новий злочин проти власності повторно.

Застосування до обвинуваченого суворих заходів кримінальної репресії за попереднім вироком не стримало ОСОБА_8 від спроб незаконно збагатитися за рахунок чужого майна. Викладене вказує, що обвинувачений наполегливо прагне вести злочинний спосіб життя та не бажає перевиховуватися.

Окрему увагу звертає на себе об`єкт злочинного посягання, а саме сигарети, який у жодному випадку не можна віднести до предметів першої необхідності, на викрадення яких обвинуваченого підштовхнула складна життєва ситуація.

За таких обставин, виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є неможливим. Суд першої інстанції не зміг навести належного обґрунтування на користь свого рішення про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, оскільки таких даних в ході судового розгляду кримінального провадження здобуто не було.

Внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, ОСОБА_8 було призначено явно несправедливе покарання із помилковим застосуванням ст. 75 КК України, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та фактичні обставини провадження ніким не оспорюються і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і призначенні йому покарання вказані вимоги кримінального і кримінального процесуального законодавства дотримані. Керуючись законом суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого і з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, та особи обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, визнання вини та щирого каяття, фактичних обставин провадження, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, прийшов до законного та обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, із застосуванням ст. 75 КК України та звільненням ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 2 (два) роки, яке відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Висновок суду першої інстанції про доцільність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, є обґрунтованим та належним чином вмотивованим.

Доводи апеляційної скарги заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 не є достатніми підставами для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку, оскільки враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку.

За таких обставин вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено, в зв`язку з чим апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02 березня 2016 року у кримінальному провадженні № 0009881 за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

_________________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4