Справа № 199/5269/17
УХВАЛА
01.08.2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого, про накладення арешту на транспортний засіб,

В С Т А Н О В И В:
01 серпня 2017 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про накладення арешту на транспортний засіб.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001796 від 20.07.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України.

Так, 19.07.2017 року в ЖЄО АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було зареєстровано рапорт, про те, що 19.07.2017 року, до ТСЦ № 1249 РСЦ МВС в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 31-Д. 49026. звернулась гр. ОСОБА_5 , діючи на підставі доручення НВІ 534441, від імені ОСОБА_6 , з питання «Перереєстрації ТЗ на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ», автомобіля FORD ESCORT, д/з НОМЕР_1 . В результаті проведення експертного дослідження, було встановлено, що номер двигуна автомобіля підлягав змінам.

Вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та залишений на зберіганні на парковці АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Новоселівська, 17.

Судом заслухано прокурора та досліджено додані до клопотання документи.

З метою забезпечення арешту майна, суд розглядає вказане клопотання, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, тобто без повідомлення власника майна ОСОБА_7 та фактичного володільця майна ОСОБА_7 .
Суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.

Предмети, що матеріальні об`єкти, які, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять інші відомості, з урахуванням вимог ст. 98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна єп. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним з завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

Суд вважає обґрунтованими доводи слідчого про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Зокрема, арешт переліченого майна є необхідним та достатнім для запобігання можливості його подальшого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На підставі викладеного, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на:

-автомобіль марки FORD ESCORT, д/з НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , та яким на підставі довіреності НВІ 534441 керував ОСОБА_7 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 видане на автомобіль марки FORD ESCORT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1988 року випуску видане Дніпропетровським ВРЕР-1 ДАІ УМВСУ в Дніпропетровській області 05.088.2008 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1