Справа № 307/704/16-к
Провадження № 1-кп/307/81/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2017 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження про обвинувачення :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Тячівського районного суду від 16 грудня 2013 року за ст.185 ч.3 КК України на чотири роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання, з іспитовим строком на три роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , близько 23 години 30 хвилин, 15 листопада 2015 року, знаходячись в приміщенні кафе «Берлога», яке розташоване по вулиці Грушевського, 79, в с. Нересниця, Тячівського району, власником якого є ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу, повторно вчинив крадіжку грошових коштів в сумі 3600 гривень, які знаходилися в касі за бар-стійкою кафе «Берлога»,, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму. 3600 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, від дачі показів щодо себе на підставі ст.63 Конституції України відмовився. Просить суд його виправдати.
Розглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину в судовому засіданні повністю доведена і це стверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні ствердив, що він є власником кафе «Берлога», яке знаходиться по АДРЕСА_2 . В листопаді 2015 року, точної дати не пам`ятає, близько 23 години вечора, йому зателефонувала бармен кафе ОСОБА_8 та повідомила, що в ОСОБА_5 з`явилися грошові кошти, хоча їх в нього завжди не було і його пригощали друзі. Бармен ОСОБА_8 йому також сказала, що з каси кафе зникли грошові кошти в сумі 3600 гривень. Близько 23 год. 30 хв. він приїхав в кафе та всередині побачив ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння. В крадіжці грошових коштів ОСОБА_5 не зізнавався. Він сказав обвинуваченому, що в нього є відеозапис, на якому буде видно, хто викрав гроші з каси. Того вечора відеозапис він переглянути не зміг, оскільки в нього чомусь не працював інтернет. Наступного дня він передивився відеозапис, на якому побачив як ОСОБА_5 крав гроші з каси кафе. Того самого вечора, коли сталася подія, в міліцію він не зателефонував, оскільки не був впевнений, що крадіжку вчинив ОСОБА_5 .. Працівників міліції він викликав наступного дня після перегляду відео. Через два дні після події прийшла сестра обвинуваченого і повернула йому викрадені кошти обвинуваченим, попросивши за брата вибачення. На даний час матеріальних претензій до обвинуваченого він не має. При перегляді відеозапису він бачив як ОСОБА_5 два рази підходив до каси кафе та брав грошові кошти. Бармен йому сказала, що після того як вона пішла на кухню зробити ОСОБА_5 їсти, той з каси кафе викрав грошові кошти. Також зазначив, що на встановлені в кафе відеокамері відображаються години, але потрібно враховувати, що години у відеокамері не були переведені на зимовий час, а тому потрібно одну годину віднімати. Відеозапис він давав працівникам міліції наступного дня. Працівники міліції, переглянувши відеозапис, скопіювали собі на електронний носій частину відеозапису, на якому видно як ОСОБА_5 бере гроші з каси. Працівниками міліції складався протокол вилучення, який він підписував. Також він надавав дозвіл на проведення огляду його кафе який проводили працівники міліції. Також зазначив, що викрадені обвинуваченим ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3600 гривень складалися з коштів, які він залишив бармену для закупівлі товару та виручки з кафе.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працює барменом в кафе «Берлога». В той день коли сталася подія, вона була на роботі в кафе «Берлога». В кафе прийшов обвинувачений ОСОБА_5 та замовив чебурек, який вона пішла готувати, а обвинувачений в той час викрав з каси кафе грошові кошти в сумі 3600 гривень. Він виніс кошти, а потім знову зайшов в кафе їсти. Вона сказала обвинуваченому ОСОБА_5 , щоб той повернув грошові кошти, бо зателефонує власнику кафе ОСОБА_7 , однак обвинувачений відповів, що він кошти не брав. Після цього вона зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила йому про крадіжку грошей. Також зазначила, що ОСОБА_5 спочатку викрав сто гривень, які дав їй, щоб вона приготувала йому чебурек, а потім викрав ще 3600 гривень. Вона точно пам`ятає, що було 3600 гривень з номіналами купюр по 20, 50, 100 200 гривень. Кошти знаходились на видному місці за бар-стойкою. під маленькою пластиковою коробкою на прилавку, в якій були копійки і дрібні кошти номіналом по 1-2 гривні. Вона впевнена, що було 3600 гривень, так як рахувала їх, і вже хотіла закривати кафе через півгодини. Частина коштів в сумі 600 гривень була виручкою кафе, а іншу частину коштів в сумі 3000 гривень залишив ОСОБА_7 для закупівлі товару. В її присутності ОСОБА_7 питав в обвинуваченого ОСОБА_5 чи брав той гроші, на що останній відповідав, що не брав. Також зазначила, що ОСОБА_5 спочатку в кафе зайшов з друзями близько 22 години, замовив горілку, за яку розрахувались хлопці та пішли в 23 год. 30 хв. Хлопці розрахувались сумою 50-60 гривень, які вона поклала зверху коштів, які там вже стояли. Коли хлопці розраховувались, вона не бачила відсутність 100 гривень. Потім ОСОБА_5 повернувся в кафе і замовив собі чебурек, при цьому в цей час в кафе з клієнтів вже не було нікого.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що 16 листопада 2015 року, її дядько ОСОБА_10 сказав, що її брат ОСОБА_5 викрав гроші в кафе «Берлога». Тоді вони з бабусею пішли в кафе «Берлога», де потерпілий ОСОБА_7 сказав їм, що ОСОБА_5 викрав в нього грошові кошти, показавши бабусі відеозапис. Після цього вона зателефонувала своєму братові ОСОБА_5 , але той сказав їй, що він не викрадав гроші. Потім бабуся дала їй грошові кошти, які вона віддала ОСОБА_7 . Відеозапис дивилася лише бабуся. Також ОСОБА_7 сказав, що її брат з товаришами сиділи пили пиво, бармен відійшла і він викрав з каси грошові кошти. Її брат ОСОБА_5 казав, що він не брав гроші, про те вони з бабусею вирішили повернути гроші, тому що їм було соромно за брата.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердила, що обвинувачений ОСОБА_5 є її внуком ОСОБА_12 2015 року, точної дати не пам`ятає, відразу як про подію повідомив її син, вона пішла в кафе «Берлога», де ОСОБА_7 їй сказав, що її внук ОСОБА_5 з його кафе вчинив крадіжку грошових коштів та показав їй відеозапис. Після цього через онуку ОСОБА_9 вона віддала ОСОБА_7 грошові кошти в сумі, яку він назвав, і той сказав, що не буде мати претензій. Наскільки вона пам`ятає, онуці вона дала 3800 гривень. Гроші вона віддала потерпілому. бо злякалася за онука ОСОБА_5 , який не давав згоду на те, щоб вона повернула кошти, та казав що не брав кошти. На відеозаписі вона бачила як чоловік, який викрав кошти був одягнутий не в такий одяг як носить її внук. Також зазначила, що її онуку ОСОБА_5 зателефонувала його сестра ОСОБА_9 і спитала чи викрадав він грошові кошти, на що той відповів, що не викрадав.
Відповідно до письмової заяви від 16 листопада 2015 року потерпілий ОСОБА_7 просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка в період з 23 год.40 хв. 15.11.2015 року по 00 год. 55. хв..16.11.2015 року шляхом вільного доступу з каси кафе «Берлога» викрала грошові кошти в сумі 3600 гривень.
З протоколу огляду місця події від 16.11.2015 року з доданими до нього фото-таблицями встановлено місце вчинення злочину.
З переглянутого в судовому засіданні відеозапису події, знятого з допомогою встановленої в кафе «Берлога» камери відео-спостереження, встановлено місце та спосіб вчинення злочину.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За змістом ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
А згідно до ст. 94 цього Кодексу слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
За змістом ст.. 214 ч.ч.1-3 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.
Враховуючи ту обставину, що огляд місця події згідно норм КПК може здійснюватися до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, суд вважає, що доводи захисника ОСОБА_6 щодо недопустимості доказу протоколу огляду місця події від 16 листопада 2015 року з цих підстав є безпідставними.
При цьому, суд приходить до висновку, що не заслуговують уваги також доводи захисника ОСОБА_6 щодо недопустимості доказів постанови про призначення групи прокурорів від 17.02.2015 року та постанови про визнання речовим доказом диску «DVD-R» з записом з камери відео-спостереження,від 19.02.2016 року, оскільки зазначені документи складені прокурором та слідчим у визначеному КПК порядку.
Інших належних і допустимих доказів стороною обвинувачення і захисту не наведено.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Заперечення обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та доводи його захисника що вказаний злочин ОСОБА_5 не вчиняв, суд вважає безпідставними і такою версію обвинуваченого та його захисника надуманою, оскільки це суперечить зібраним по справі та дослідженим в судовому засіданні доказам, які узгоджуються між собою з іншими матеріалами провадження, а саме показанням потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , які в судовому засіданні пояснила про обставини вчинення крадіжки грошових коштів обвинуваченим ОСОБА_5 в сумі 3600 гривень 15 листопада 2015 року з каси кафе «Берлога», свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ,які пояснили про обставини повернення викрадених коштів обвинуваченим ОСОБА_5 , переглянутого в судовому засіданні відеозапису події.
Враховуючи, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не нанадно належних доказів щодо перебування ОСОБА_5 під час вчинення злочину 15 листопада 2015 року, в стані алкогольного сп`яніння, суд виключає з об`єму обвинувачення обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше судимий.
Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відсутні.
Обставиною справи, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є рецидив злочинів.
При призначенні конкретного виду і розміру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з врахуванням наведеного та особи обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину і під час іспитового строку знову вчинив умисний середньої тяжкості корисливий злочин, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно призначити остаточне покарання в виді позбавлення волі на певний строк.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільного позову не заявлено.
Речовий доказ по справі диск із файлом звукозапису, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, слід залишити при матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Тячівського районного суду від 16 грудня 2013 року один рік шість місяців позбавлення волі, і остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити покарання в виді позбавлення волі строком на чотири роки шість місяців.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільного позову не заявлено.
Речовий доказ по справі диск із файлом звукозапису, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий: ОСОБА_1