АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 193/333/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/415/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2017 року м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Кривому Розі кримінальне провадження: №0000576 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чорна Кам`янка, Маньківського району,Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017р.

Вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289, КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду першої інстанції, та призначити менш сурове покарання.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_6 09 грудня 2017р. приблизно об 11 год. 15.хв., знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, умисно і поза волею власника, відчинив автомобільні водійські двері, які не були зачинені на ключ, таким чином незаконно проник в салон автомобіля марки « ВАЗ-21016», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1981 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який належить громадянину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був розташований на прибудинковій території вищезазначеного будинку. Сівши на місце водія та встановивши контроль над транспортним засобом і отримавши можливість керувати ним, ОСОБА_6 завів двигун та почав рухатись, але побача, що на зустріч йому рухається громадянин ОСОБА_10 , та його дії по незаконному заволодінню транспортним засобом можуть стати відкритими, останній повернув автомобіль на початкове місце, цим самим припинив свої дії керування транспортним засобом.
Крім того, ОСОБА_6 04.01.2017р., приблизно о 13 год. 00 хв., знаходячись біля території домоволодіння АДРЕСА_1 , побачив як громадянин ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поставив легковий автомобіль марки «ВАЗ-21016», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова,рами) VIN- НОМЕР_4 , зеленого кольору, яким керує в робочий час, що належить ТОВ « РЕГУЛ АГРО» на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, після чого пішов до будинку. Згідно договору оренди №8 від 01.02.2016р. автомобіль належить на прав власності ТОВ «РЕГУЛ» та переданий у користування ТОВ «РЕГУЛ АГРО».
В цей час у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом та обернення його на свою користь, реалізуючи який, останній проник на огороджену територію вищевказаного домоволодіння де, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, підійшов до автомобіля та відчинив передні водійські дверцята транспортного засобу та побачив в замку запалення ключі після чого, сівши на місце водія та встановивши контроль над транспортним засобом і отримавши можливість керувати ним, завів двигун та почав рухатись по вул.Червонопрапорна, с.Ордо Василівка, Софіївського району, Дніпропетровської області, у напрямку м.П`ятихатки, Дніпропетровської області, тим самим протиправно вилучив транспортний засіб у користувача ОСОБА_11 .
Направляючись у напрямку с.Новоіванівка, П`ятихатського району, Дніпропетровської області на викраденому автомобілі «ВАЗ-21016», реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова,рами) VIN- НОМЕР_4 , зеленого кольору, скоїв дорожньо-транспортну пригоду без постраждалих, вдаривши в задню частину попутно рухаючийся автомобіль марки «MERCEDES», реєстраційний номер НОМЕР_5 , що належить громадянину ОСОБА_12 , в результаті чого припинив свої дії керування транспортним засобом.
Своїми умисними діями, ОСОБА_6 завдав матеріальні збитки ТОВ «РЕГУЛ АГРО» згідно товарознавчої експертизи №18/12.2-031 від 07.02.2017р. на загальну суму 68616,13 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на те, що суд першої інстанції призначив йому покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину.
Також зазначає, що йому в повному обсязі не були роз`яснення судом першої інстанції положення ст.349 КПК України.
Обвинувачений вважає, що покарання призначене у виді позбавлення волі строком на 5 років, не відповідає тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції, повністю підтримав свою апеляційну скаргу, просив змінити вирок суду першої інстанції, та призначити менш сурове покарання.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів, перевірила матеріали справи, прослухала технічний запис судового засідання і встановила, що судове провадження відносно ОСОБА_6 , судом першої інстанції, було проведено з урахуванням ч.3 ст.349 КПК України (ар.пр.64).
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції враховуючи позицію обвинуваченого, який визнав свою вину повністю в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, тобто не оспорював обставини справи, прокурора, який не висловив заперечень проти встановлених обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і ухвалив рішення щодо судового розгляду кримінального провадження за спрощеною процедурою.
При дослідженні доводів апеляційної скарги та посилання обвинуваченого на те, що йому не в повній мірі було роз`яснено положення ст.349 КПК України, суд приходить до висновку, що вони є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 власним підписом підтвердив визнання вини у скоєному правопорушенні за ч.2 ст.289 КК України та підтвердив, що він правильно розуміє значення положень ст.349 КПК України, і повідомлений про те, що не буде мати право оскаржувати данні обставини в апеляційному порядку (ар.пр.61 т.2).
Доводи обвинуваченого, щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості скоєного кримінального правопорушення, внаслідок його суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції, виходячи з приписів ст.ст.50, 65 КК України, при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, призначивши обвинуваченому покарання, яке на думку колегії суддів є необхідне й достатнє для його виправлення, і попередження нових злочинів.
Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 скоїв злочин, який, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії умисних тяжких злочинів, що він раніше не судимий (ар.пр.166 т.1), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває (ар.пр.173,175, т.1).
Обставини, які пом`якшують покарання, суд, згідно ст.66 КК України визнав щире каяття, обставини, які обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлені.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, виходив з тих обставин, встановлених у судовому засіданні, що ОСОБА_6 не працює, не відшкодував потерпілому ТОВ «РЕГУЛ АГРО» завданого злочином збитку в розмірі 68616 грн. 13 коп.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене йому покарання, яке є мінімальним для санкції ч.2 ст.289 КК України, справедливим й достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, тому підстав для зміни судового рішення не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017р., яким ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, за ч.2 ст.289 КК України - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3