Провадження № 1-кп/200/37/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001172, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-02 серпня 2013 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Ухвалою Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2014 року, на підставі ст.6 Закону України «Про амністію» від 19.04.2014 року, невідбутий строк 4 роки 2 місяці 22 дні, скорочено на ?, тобто 2 роки 1 місяць 11 днів, звільнився 19.08.2015 року умовно-достроково за вироком Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 11.08.2015 року на підставі ст.81 КК України, невідбутий строк 9 місяців 20 днів;

-12.04.2016 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.;

-07.06.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 1 місяць;

-11.11.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та 6 місяців,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.П`ятихатки, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-01.06.2009 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.263, ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

-21.05.2010 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. На підставі ст.71 КК України частково приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 01.06.2009 року та остаточно призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років із заліком тримання під вартою з 26.08-26.10.2009 року;

-27.08.2010 року Жовтоводським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та 6 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднати 2 роки позбавлення волі за вироком суду П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2010 року та остаточно призначити до відбуття 7 років та 6 місяців позбавлення волі;

-23.02.2011 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.332 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 27.08.2010 року, до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та 6 місяців, із заліком тримання під вартою з 10.03-02.06.2010 року. Звільнений умовно-достроково 12.10.2015 року з Дніпропетровської виправної колонії №89 за ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.10.2015 року за ст.81 КК України, на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 8 днів,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
18 квітня 2016 року о 12 год. 30 хв., ОСОБА_9 разом із раніше знайомим ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №30, розташованого по вул.Запорізьке шосе в м.Дніпро, побачили раніше незнайому їм дівчину потерпілу ОСОБА_4 , яка йшла біля вищевказаного будинку, тримаючи у кишені мобільний телефон «Samsung Galaxy АЗ», чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 й реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, повторно, діючи з корисливих мотивів, вступили між собою у попередню злочинну змову, розподіливши ролі кожного у скоєнні злочину.

Після чого, ОСОБА_9 разом із ОСОБА_6 , переконавшись, що потерпіла ОСОБА_4 знаходиться сама, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, діючи з корисливих мотивів, вчиняючи злочин повторно, згідно відведеної ОСОБА_9 ролі, підійшов до потерпілої впритул та висунув вимогу передачі йому мобільного телефону «Samsung Galaxy АЗ», чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , на що потерпіла відмовила.

На це ОСОБА_9 руками штовхнув потерпілу на земельну ділянку, в результаті чого остання впала та не могла чинити опору. В цей час ОСОБА_6 , згідно відведеної йому ролі, повторно, діючи в групі із співучасником злочину ОСОБА_9 , підійшов до потерпілої ОСОБА_4 , перевірив її кишені на наявність цінних предметів, у результаті чого виявили та заволоділи мобільним телефоном «Samsung Galaxy АЗ», чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 , вартістю 4 546 грн. 87 коп., чим спричинили ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_9 , діючі в групі з ОСОБА_6 , шляхом відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, вчиненому повторно, заволоділи майном потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 4 546 грн. 87 коп., після чого утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_9 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст. 186 КК України.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами обвинуваченого ОСОБА_9 , який провину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав частково та вказав, що 18 квітня 2016 року о 12.30 год. він разом із ОСОБА_6 перебували біля будинку №30 по вул.Запорізьке шосе в м.Дніпро, де побачили раніше незнайому дівчину, як потім дізналися потерпілу ОСОБА_4 , з кишені у якої виглядала навушники з мобільним телефоном. Він та ОСОБА_6 домовилися разом заволодіти цим телефоном. З цією метою, переконавшись, що потерпіла сама й сторонніх людей поблизу не має, він підбіг до потерпілої, став вимагати у неї передати мобільний телефон, на що потерпіла відмовила. Потім, потерпіла стала кричати, через це він став закривати потерпілій рот рукою, від чого вона рухаючись назад, впала на землю. Вказав, що потерпілу він не штовхав, тобто насильства до неї не застосовував. В цей час ОСОБА_6 підбіг та дістав з кишені потерпілої мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору. Після скоєння злочину вони вдвох покинули місце його вчинення, викрадений мобільний телефон продали, виручені грошові кошти розділили між собою.

В скоєному щиросердно покаявся.

В ході досудового розслідування заходи фізичного та психологічного примусу з боку робітників поліції до нього не застосовувалися.

Показами обвинуваченого ОСОБА_6 , який провину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав частково та вказав, що 18 квітня 2016 року о 12.30 год. він разом із ОСОБА_9 перебували біля будинку №30 по вул.Запорізьке шосе в м.Дніпро, де побачили раніше незнайому дівчину, як потім дізналися потерпілу ОСОБА_4 , з кишені у якої виглядали навушники з мобільним телефоном. Він та ОСОБА_9 домовилися разом заволодіти цим телефоном. З цією метою, переконавшись, що потерпіла сама й сторонніх людей поблизу не має, ОСОБА_9 , згідно відведеної йому ролі, підбіг до потерпілої, став вимагати у неї передати мобільний телефон, на що потерпіла відмовила. Потім він побачив, що потерпіла лежить на землі, напевно вона перечепилася, а він в цей час підбіг та дістав з кишені потерпілої мобільний телефон. Після скоєння злочину вони вдвох покинули місце його вчинення, викрадений мобільний телефон продали, виручені грошові кошти розділили між собою.

В скоєному щиросердно покаявся.

Вказав, що не бачив щоб ОСОБА_9 штовхав потерпілу, від чого остання би впала на землю, тобто насильство вони до потерпілої не застосовували.

В ході досудового розслідування заходи фізичного та психологічного примусу з боку робітників поліції до нього не застосовувалися.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що 18 квітня 2016 року десь о 12.30 год. вона йшла додому й проходячи повз буд. АДРЕСА_3 , до неї підійшов невідомий хлопець, як потім дізналася ОСОБА_9 , став вимагати передати йому її мобільний телефон, на що вона відмовила. Після чого ОСОБА_9 штовхнув її, від чого вона впала на землю. Далі вона стала кричати й ОСОБА_9 закрив рукою їй рота. В цей час підбіг інший хлопець, як потім дізналася обвинувачений ОСОБА_6 , який вихопив з її кишені мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A3 чорного кольору. Після чого обвинувачені втекли з місця скоєння злочину з її мобільним телефоном.

Вважає, що обвинувачені діяли спільно. При цьому, саме з метою заволодіти її мобільним телефоном, ОСОБА_9 штовхнув її на землю, спричинив їй фізичного болю, завдяки чому вона не змогла чинити опору, а обвинувачені змогли заволодіти її майном.

В процесі досудового розслідування вона впевнено впізнала саме обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які відкрито заволоділи її мобільним телефоном та впізнала їх, оскільки їх добре розгледіла й запам`ятала.

Просила покарати обвинувачених на розсуд суду.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:
Протоколом огляду від 18 квітня 2016 року, відповідно до якого оглянуто місце скоєння злочину, під час якого нічого не вилучено (том 1 а.с.71).

Копією видаткової накладної від 21.08.2015 року та квитанції щодо вартості мобільного телефону марки «Samsung Galaxy A3 та аксесуарів (том 1 а.с.76, 78).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10 червня 2016 року з фототаблицею, під час якого потерпіла ОСОБА_4 серед пред`явлених осіб, впізнала особу під №3, яка разом з іншим співучасником злочину, відкрито заволоділа її майном. Відповідно до протоколу впізнаною особою є ОСОБА_9 ( том 1 а.с.81-85).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10 червня 2016 року з фототаблицею, під час якого потерпіла ОСОБА_4 серед пред`явлених осіб, впізнала особу під №3, яка разом з іншим співучасником злочину, відкрито заволоділа її майном. Відповідно до протоколу впізнаною особою є ОСОБА_6 ( том 1 а.с.86-90).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15 червня 2016 року з фототаблицею, під час якого ОСОБА_6 на місці скоєння злочину розповів про обставини та показав механізм скоєння грабежу потерпілої ОСОБА_4 , за участю співучасника злочину ОСОБА_9 ( том 1 а.с.107-111).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15 червня 2016 року з фототаблицею, під час якого ОСОБА_9 на місці скоєння злочину розповів про обставини та показав механізм скоєння грабежу потерпілої ОСОБА_4 , за участю співучасника злочину ОСОБА_6 ( том 1 а.с.123-127).

Даними висновку судово-товарознавчої експертизи №1287 від 15.06.2016 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «Samsung Galaxy A3» чорного кольору, IMEI НОМЕР_1 станом на 18.04.2016 року складає 4 546 грн. 87 коп. ( том 1 а.с.179-182).

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_9 , та ОСОБА_6 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_6 не заперечували свою причетність у відкритому викраденні майна потерпілої ОСОБА_4 з розподілом ролей, й послідовно та детально розповіли про обставини його вчинення.
Між тим вказали, що не застосовували насильства до потерпілої ОСОБА_4 й не штовхали її на землю.
Позицію обвинувачених щодо часткового визнання вини, суд розцінює як бажання пом`якшити свою відповідальність, оскільки їх вина повністю знайшла своє підтвердження й спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення.
Про попередню змову ОСОБА_9 та ОСОБА_6 щодо скоєння пограбування із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої ОСОБА_4 , окрім зазначених обставин свідчить послідовність та узгодженість їх дій під час скоєння даного правопорушення.
Також, як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 детально та послідовно розповіла про обставини скоєного відносно неї пограбування, роль кожного із обвинувачених.
Зазначила, що сприймала дії обвинувачених як спільні. Підтвердила, що до неї дійсно було застосовано насильство після того, як на вимогу ОСОБА_9 вона відмовилася передати мобільний телефон. Саме ОСОБА_9 штовхнув її, від чого вона впала на землю, а коли стала кричати, останній закрив рукою їй рота. Наполягала, що саме з метою заволодіти її мобільним телефоном, ОСОБА_9 штовхнув її на землю, спричинивши фізичного болю, завдяки чому вона не змогла чинити опору, внаслідок чого обвинувачені заволоділи телефоном.
Також, потерпіла ОСОБА_4 в ході проведення слідчої дії як впізнання, вказала саме на обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які скоїли відносно неї грабіж, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для її життя і здоров`я ( том 1 а.с.81-85, а.с.86-90).
Дані покази потерпілої ОСОБА_4 не викликають у суду жодних сумнівів в їх достовірності, оскільки судом не встановлено будь-яких підстав з її боку обумовлювати обвинувачених.
Про дану обставину свідчать не тільки покази потерпілої, а й сама поведінка обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , які бачили у потерпілої мобільний телефон й вирішили ним відкрито заволодіти. Потім, саме з цією метою обвинувачені підійшли до потерпілої, й коли на їх вимогу вона відмовила передати мобільний телефон, вони всупереч волі потерпілої, достовірно знаючи, що в інший спосіб не зможуть заволодіти її майном, з метою досягнення свого злочинного наміру, ОСОБА_9 , діючи в змові з ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, що не є небезпечним для її життя і здоров`я, штовхнув потерпілу на землю, яка впала і не змогла чинити опору.
Внаслідок саме таких дій, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, вони змогли заволодіти мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_4 , що тим самим спростовує доводи обвинувачених в цій частині.
Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_9 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна ( грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, вірно кваліфіковані відповідно за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, обставини його вчинення та суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, який перебував на обліку у лікаря нарколога з 01.03.2012 року по 12.06.2014 року з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності», знятий з обліку по відсутністю даних, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, його відношення до скоєного.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд відносить щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд відноситься рецидив злочину.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, суд вважає, що виправлення ОСОБА_9 не можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд незважаючи на те, що останній вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення за вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 02 серпня 2013 року, не вбачає підстав для застосування ст.71 КК України, оскільки покарання за даним вироком суду було враховано при призначенні покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2016 року.
При цьому, суд вважає за необхідне на підставі ч.4 ст.70 КК України врахувати при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2016 року, який набрав чинності.
Водночас, суд не вбачає підстав для застосування правил ч.4 ст.70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_9 за вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 грудня 2016 року, який наразі не вступив в законну силу, а тому не приймається судом до уваги при призначенні покарання.
Крім того, суд вважає повністю доведеним обвинувачення ОСОБА_6 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, вірно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, відношення до скоєного.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відноситься щире каяття та активне сприянні досудовому розслідуванню у розкритті злочину.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відносить рецидив злочину.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що даний злочин ОСОБА_6 скоєно в період умовно-дострокового звільнення за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2011 року, а тому суд вважає, що його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу, що буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст.368, 370-371,373-376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 1 ( один) місяць.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2016 року більш суворим за даним вироком й остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 1 ( один) місяць з відбуттям покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_10 , у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_10 обчислювати з 01 лютого 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 04 травня 2016 року по 01 лютого 2017 року, включно.
Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_10 в строк відбуття покарання термін перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 04.05.2016 року по 01.02.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_11 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 5 (п`ять) місяців.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуте покарання за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 23.02.2011 року та остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та 6 (шість) місяців з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_11 , у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_11 обчислювати з 01 лютого 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_11 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 04 травня 2016 року по 01 лютого 2017 року, включно.
Відповідно до ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_11 в строк відбуття покарання термін перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі з 04 травня 2016 року по 01 лютого 2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 солідарно на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи №1287 від 15.06.2016 року в сумі 215 грн. перерахувавши вказану суму на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в ПАТ «Креді Агріколь Банк» МФО 300614, ФОП ОСОБА_12 , призначення платежу: за експертизу №1287 від 15 червня 2016 року ( том 1 а.с.178).
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1