Провадження 1-в/485/116/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2017 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
учасники провадження:
прокурор Снігурівського відділу Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 ,
представник установи ОСОБА_3 ,
засуджений ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким,
встановив: 04 серпня 2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить замінити невідбуту частини покарання більш м"яким на підставі ст.82 КК України. Клопотання прийнято до провадження Снігурівського районного суду Миколаївської області в порядку ст.ст.537, 539 КПК України.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав. Суду пояснив, що відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Попередньо працював на виробництві установ за місцем відбування покарання, має три заохочення.
Представник установи виконання покарань заперечив проти задоволення клопотання. Ствердив, що за час відбування покарання засуджений характеризується посередньо, поведінкової активності не виявляє та на шлях виправлення не став. Пройшов курс протитуберкульозного лікування, від працевлаштування на загальних засадах відмовився. Отриманні ним заохочення не системні, останнє у 2014 року, крім того до засудженого вісім разів застосовувалися міри стягнення.
Прокурор рахував клопотання необґрунтованим і у його задоволенні просив відмовити.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд прийшов наступного.
ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком апеляційного суду Запорізької області від 18 серпня 2010 року за ст.ст.69, 93 п.п. "ж", "і", 215-3 ч.3, 17, 142 ч.3, 42 КК України (у редакції 1960 року), міра покарання чотирнадцять років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто належного майна.
Строк покарання рахується з 18 листопада 2008 року, кінець строку 04 листопада 2020 року із зарахуванням в строк відбування покарання терміну попереднього ув"язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону №838-УІІІ від 26.11.2015 року за ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2016 року.
Згідно до положеннями, викладеними ч.ч.1,3 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати не відбутого строку покарання, призначеного вироком.
Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення .
Відповідно до п.3 ч.4 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення при заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
В силу ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
При цьому, з матеріалів клопотання та особової справи вбачається, засуджений за час відбування покарання має посередню характеристику. На виробництвах установ за місцем відбування покарання періодично працював до 2014 року. У подальшому, за задовільного стану здоров"я, від працевлаштування, у тому числі у відділенні на громадських засадах відмовляється, оскільки запропоновані роботи не за його спеціальністю. ОСОБА_4 має три заохочення у 2011, 2013 та 2014 роках. За період відбування покарання до нього застосовано вісім стягнень, які хоча і погашені в установленому законом порядку, та за кількісними показниками переважають над заохоченнями.
Посилання засудженого на дотримання режиму відбування покарання як підставу застосування ст.82 КК України, не відповідає нормі ст.9 КВК України, за якою засуджені зобов"язанні виконувати встановлені законодавством обов"язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, ввічливо ставитися до персоналу, а також до інших засуджених.
Тож, дотримання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов"язком, а не правом засудженого.
На підставі викладеного, суд приходить висновку, що засуджений не став на шлях виправлення, та ухвалює про відмову у задоволенні клопотання.
Керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів після вручення засудженому копії судового рішення.
Суддя