Дата документу Справа № 332/2109/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/2109/16-к Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/562/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22 грудня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжі, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 12.07.2006 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання та встановленням іспитового строку 2 роки;
- 11.03.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 15.03.2012 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 345, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання та встановленням іспитового строку 3 роки;
- 15.08.2012 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 18.02.2013 р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 69, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.11.2014 р. невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке підставі ст. 82 КК України у виді виправних робіт на строк 1 рік 5 місяців 25 днів з відрахуванням в дохід держави 15 % заробітку; ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2016 р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання;
- 05 лютого 2016 р. Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту; звільнений 07.05.2016 р. по відбуттю строку покарання,
визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили не обрано.
Колегія суддів
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 09.05.2016 року близько 05.40 год. перебуваючи біля нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив вчинити крадіжку майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, за допомогою знайденого неподалік каменя розбив скляну вставку вхідних дверей та проник до нежитлового приміщення А за вказаною вище адресою, яке належить ОСОБА_8 , де був затриманий працівниками поліції, які після встановлення всіх обставин його відпустили.
Продовжуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 у той самий день близько 07.00 год., знов прийшов за адресою: АДРЕСА_3 , де, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, через раніше зроблений отвір проник до нежитлового приміщення А, звідки таємно викрав: електричний дриль марки УРАЛ ЕЛЕКТРО ДУ-500, вартістю 150 грн., кутову шліфувальну машину марки DWT WS 13-150, вартістю 600 грн., набір для зварювання пластикових труб FORTE POWER TOOLS WP 6318, вартістю 1650 грн., спортивні штани та спортивну куртку, що не представляють матеріальної цінності, які належать ОСОБА_9 та почав переносити вказане майно з місця крадіжки, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки він був затриманий співробітниками поліції з викраденим майном біля виходу з приміщення.
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання, ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого та призначити покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі з випробуванням, відповідно до положень ст. 75 КК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає вирок суду законним та обгрунтованим і просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим та заперечував проти задоволення апеляції, провівши дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 414 КПК України самостійною підставою для скасування вироку є невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості або суворість.
Згідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального Кодексу України і відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з обов`язковим урахуванням тяжкості злочину та особи обвинуваченого.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини які обтяжують покарання, пом`якшуючі покарання обставини, і згідно до положень ч. 2 ст. 374 КПК України, належно мотивував у вироку всі висновки з питань, пов`язаних із призначенням покарання та навів переконливі мотиви прийнятого рішення.
Всі обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які посилається ОСОБА_7 в своїй апеляційній скаргі, повністю враховані судом при призначенні покарання.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону та призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав вважати призначене ОСОБА_7 покарання надмірно суровим колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22 грудня 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді:1. 2. 3.