Справа № 346/1759/17
Провадження № 11-кп/779/398/2017
Категорія ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

секретар судового засідання ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 19 червня 2017 року у кримінальному провадженні про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Кам`янка, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта неповна середня, не працюючого, на утриманні має неповнолітню дитину, судимого:

1. 19.10.2004 року Коломийським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

2. 20.01.2005 року Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за ст.ст. 185 ч.3, 69,75, 104, 70 ч.4 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

3. 31.07.2007 року Коломийським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.3, 186 ч.3, 162 ч.1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 1 міс. позбавлення волі за вироку Яремчанського міського суду від 20.01.2005 р. до відбуття: 4 роки 1 міс. позбавлення волі;

4. 04.03.2009 року Коломийським міськрайонним судом за ст.ст. 162 ч.1, 185 ч.2. 185 ч.3, 263 ч.1 КК України до позбавлення волі на 5 років; на підставі ст. 70 ч.4 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі по вироку Коломийського міськрайонного суду від 31.07.2007 року 5 років 6 місяців позбавлення волі;

5. 08.11.2011 року Коломийським міськрайонним судом за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 307 ч.1, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяців за вироком Коломийського міськрайонного суду від 04.03.2009 року, до відбування покарання 4 роки позбавлення волі;

6. 16.02.2012 року Коломийським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Коломийського міськрайонного суду від 08.11.2011 року, до відбування покарання 5 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України.

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання - 4 роки позбавлення волі.

Строк відбуття ОСОБА_8 призначеного покарання рахувається з дня затримання - 20 березня 2017 року.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 20 березня 2017 року по 19 червня 2017 року що становить 2 місяці 29 днів, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком суду від 19 червня 2017 року ОСОБА_8 , визнано винуватими у тому, що він вчинив повторно відкрите викрадення чужого майна поєднане із насильством, яке не є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого.

Злочини ними вчинено при наступних обставинах:

18 березня 2017 близько 03 год. ОСОБА_8 ,будучи неодноразово судимий, останній раз вироком Коломийського міськрайонного суду від 16.02.2012 року за ст. 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, і маючи не погашену судимість перебуваючи у м. Коломия по вул. Січових Стрільців неподалік від нічного клубу «Карабас Барабас», діючи умисно та повторно, керуючись корисливими мотивами спрямованими на відкрите викрадення чужого майна, застосувавши фізичне насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_10 , однією рукою схопив її за руки, а іншою рукою наніс їй удар в область шиї після чого, шляхом ривка відкрито викрав належну їй бувшу у використанні жіночу сумочку вартістю 500 гривень в якій знаходилися бувший у використанні вирівнювач для волосся вартістю 800 гривень, дві бувші у використанні жіночі туші загальною вартістю 140 гривень, бувша у використанні жіноча помада вартістю 60 гривень, дві бувші у використанні щітки для макіяжу загальною вартістю 120 гривень, бувша у використанні жіноча тоналка вартістю 150 гривень, бувші у використанні жіночі духи вартістю 300 гривень, жіночі колготки вартістю 160 гривень, пляшка вина «Мікадо» вартістю 80 гривень та грошові кошти в сумі 2100 гривень, після чого місце вчинення кримінального правопорушення покинув, грошові кошти залишив собі, а сумку з речами викинув. Вказаними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 4410 гривень.

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим через невідповідність призначеного покарання внаслідок суворості. Стверджує, що поза увагою місцевого суду залишились наявність двох пом`якшуючих обставин, а саме те, що його дружина на теперішній час вагітна та те, що він був неофіційно працевлаштований охоронцем. Вказує на те, що після винесення вироку суду він одружився з ОСОБА_11 , яка є матір`ю його дитини та вагітна другою дитиною, що підтверджується висновком лікувально-діагностичного центру «Благомед».

Вважає, що вищевказані обставини , повинні бути визнані як обставини , які пом`якшують покарання, що дає підстави для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче нижчої межі визначеної санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Вважає, що міський суд помилково не застосував ст.69 КК України та порушив принцип індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання. Просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.69 ч.1 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Під час апеляційного розгляду:

-обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили змінити вирок суду в частині призначеного покарання і призначити обвинуваченому більш м`яке покарання;

-прокурор заперечив з приводу поданої апеляційної скарги, оскільки вважає, що суд призначив обвинуваченому законне, обґрунтоване та справедливе покарання, а тому просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він не оскаржує правильність встановлених судом першої інстанції обставин, правову кваліфікацію своїх дій та доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення., однак, вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон та призначив покарання, яке є занадто суворим.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 щире каяття та те, що він сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та те, що потерпіла просила суворо його не карати.

Таким чином, суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого і призначив йому справедливе покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів.

Колегія суддів приймає до уваги, що після постановлення вироку судом першої інстанції обвинувачений одружився з ОСОБА_11 , яка є матір`ю його дитини та вагітна другою дитиною, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 05 липня 2017 року та висновком лікувально-діагностичного центру «Благомед» від 25 квітня 2017 року.

Разом з тим, наявність вищевказаних обставин не дає підстав для пом`якшення покарання ,яке призначено обвинуваченому ОСОБА_8 в мінімальних межах санкції ч.2 ст.186 КК України і не може вважатися надто суворим.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що сукупність встановлених судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи винного,який раніше неодноразово був засуджений за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, не свідчить про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дає підстав для застосування ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкції частини статті Особливої частини КК України.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , а також попередження нових злочинів та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 19 червня 2017 щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5