Справа № 487/4627/16-к
Провадження № 1-кп/487/101/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2017 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі колегії суддів:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
із секретарем ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, проходив військову службу у Окремій механізованій бригаді НОМЕР_1 батальйону, командир минометного розрахунку, старший сержант, мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий Корабельним районним судом м. Миколаєва 19.12.2006 року за ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений від подальшого відбування покарання 25.12.2012 року на підставі постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 5 днів невідбутого строку покарання, -
у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152КК України,-
ВСТАНОВИВ:
24.03.2016 року, більш точний час під час слідства не встановлено, ОСОБА_7 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 з потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , де ОСОБА_8 розпивала спиртні напої.

Після розпиття спиртних напоїв ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту з нею, ОСОБА_7 вирішив позбавити життя останню.
З метою доведення виниклого умислу до кінця, у вищевказаний період часу, перебуваючи на ліжку в кімнаті квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , зв`язавши руки ОСОБА_8 за спиною за допомогою електричного подовжувача з метою попередження опору останньої, почав душити ОСОБА_8 руками в області шиї.

В цей час на ліжку біля ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знаходилась малолітня донька ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , яка стала свідком вчинення дій ОСОБА_7 , направлених на позбавлення життя її матері, при цьому малолітня ОСОБА_9 усвідомлювала, що дії ОСОБА_7 направлені на позбавлення життя її матері.

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_7 . ОСОБА_8 втратила свідомість та перестала пручатися. У зв*язку з цим ОСОБА_7 вирішив, що довів свій злочинний умисел до кінця, а ОСОБА_8 померла.

В подальшому ОСОБА_7 з метою приховання вчиненого злочину та уникнення кримінальної відповідальності, будучи впевненим в тому, що довів свій умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 до кінця та остання померла, вирішив заподіяти смерть малолітній ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_7 усвідомлював, що на момент виникнення у нього умислу на вбивство ОСОБА_9 він раніше вчинив умисне вбивство ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , взявши подушку, яка знаходилась на ліжку та, поклавши її на обличчя ОСОБА_9 , почав душити нею малолітню. В цей час малолітня потерпіла ОСОБА_9 , маючи на меті припинити стосовно себе насильницькі дії, зімітувала свою смерть, удаючи з себе померлу.

ОСОБА_7 , вважаючи, що виконав всі необхідні дії для заподіяння смерті ОСОБА_9 , відпустив подушку, та ОСОБА_9 нанесла один удар в область голови ОСОБА_7 і втекла до ванної кімнати, яка знаходилась в квартирі.

Після того як ОСОБА_9 втекла до ванної кімнати, у ОСОБА_7 виник умисел на задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування, а також з використанням безпорадного стану щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_9 .

Діючи повторно, маючи непогашену та не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення злочинів, передбачених ст. 152, ст. 153 КК України, маючи умисел на вчинення злочинних дій, що зазіхали на статеву свободу та статеву недоторканість ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , в момент, коли мати ОСОБА_9 знаходилась у безпорадному стані на ліжку, обвинувачений ОСОБА_7 почав вмовляти малолітню ОСОБА_9 щоб та вийшла з ванної кімнати та підійшла до нього, обіцяючи при цьому не вчиняти відносно неї насильницьких дій. При цьому ОСОБА_7 усвідомлював, що ОСОБА_9 в силу свого малолітнього віку фактично знаходиться у безпорадному стані.

Через малолітній вік та безпорадний стан, довірливо поставившись до умовлянь ОСОБА_7 , малолітня потерпіла ОСОБА_9 відчинила двері ванної кімнати та підійшла до ліжка в кімнаті, на якому знаходився ОСОБА_7 та її мати ОСОБА_8 . В цей час ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом малолітньої ОСОБА_9 , із погрозою застосування фізичного насильства, що виразилося в погрозі повторного душіння подушкою, та із застосуванням фізичного насильства у вигляді ударів по голові малолітньої ОСОБА_9 , проти її волі на ліжку кімнати, розташованої в квартирі за вищевказаною адресою, вступив з малолітньою потерпілою ОСОБА_9 в статевий контакт шляхом орогенітального контакту, тим самим задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом.

Після цього обвинувачений ОСОБА_7 , поклавши малолітню потерпілу ОСОБА_9 на ліжко, вчиняв непристойні дотики до оголених статевих органів та оголеного тіла малолітньої потерпілої ОСОБА_9 . А далі, обвинувачений ОСОБА_7 , висловлюючи погрози вбивством, наносячи удари ОСОБА_9 , використовуючи безпорадний стан останньої та виконуючи свій злочинний намір, вступив з нею у статеві зносини природним способом.

Крім того, після вчинення вказаних дій, ОСОБА_7 , зрозумівши, що його умисел на позбавлення життя ОСОБА_8 не доведений до кінця, оскільки остання подала ознаки життя, вирішив продовжити злочину діяльність та спричинити смерть останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення смерті ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що у безпосередній наближеності до місця вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_8 перебуває малолітня донька останньої - ОСОБА_9 , його дії, спрямовані на позбавлення життя ОСОБА_8 , є очевидними для малолітньої ОСОБА_9 та завдають їй особливих психічних та моральних страждань, тобто діючи із особливою жорстокістю, схопив ремінь, виготовив петлю та накинув на шию ОСОБА_8 , після чого, шляхом здавлення органів шиї, спричинив смерть ОСОБА_8 в присутності її малолітньої доньки - ОСОБА_9 .
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні визнав себе винним у тому, що від його дій настала смерть потерпілої ОСОБА_8 , пояснивши наступне.
22.03.2016 р., або 23.03.2016 р. він приїхав до м. Миколаєва, де зустрівся зі ОСОБА_8 , яку знав близько 10 років та періодично проживав з нею. Він заздалегідь орендував однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на дві доби, куди вони приїхали разом зі ОСОБА_8 та її донькою ОСОБА_9 приблизно ввечері. На прохання ОСОБА_8 він купив пиво, але сам спиртні напої не вживав, оскільки був у військовій формі. В кухні під час спілкування зі ОСОБА_8 у них двічі виникав словесний конфлікт, нібито, через стосунки ОСОБА_8 з жінкою нетрадиційної сексуальної орієнтації. Крім того, під час цієї сварки він зв*язував руки ОСОБА_8 шнуром-подовжувачем. Він декілька разів виходив на вулицю, виносив сміття, а потім повернувся до квартири. Після цього ОСОБА_8 пішла укладати доньку, а він залишився в кухні, та коли зайшов до кімнати, побачив, як оголена ОСОБА_8 , яка роздягнулась ще в кухні, перебуваючи на ліжку накарачках над ОСОБА_9 , торкалась правою рукою статевих органів своєї доньки, при цьому ОСОБА_9 пручалась. Він відтягнув ОСОБА_8 за волосся до коридору, дав їй запотиличника так, що вона відскочила до кухні, а потім вони продовжили сваритися в кімнаті, при цьому в кімнаті він ОСОБА_8 ударів не наносив. Малолітня потерпіла ОСОБА_9 втекла до кухні. Він схопив ОСОБА_8 за горло, вони впали на підлогу в кімнаті, та він душив ОСОБА_8 , мабуть, руками, ОСОБА_8 чинила опір. Не пам*ятає, чи душив він ОСОБА_8 ременем, та скільки часу тривали його дії. Після цього він поклав ОСОБА_8 на ліжко, перевірив її пульс, намагався робити штучне дихання, а потім пішов до ванної кімнати, де порізав вени, отямився вже у лікарні.
Замах на вбивство малолітньої потерпілої ОСОБА_9 та вчинення щодо неї насильницьких дій сексуального характеру обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував.
Уточнений цивільній позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав у повному обсязі.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, його винність в умисному вбивстві потерпілої, замаху на вбивство потерпілих та вчинення щодо малолтіньої потерпілої насильницьких дій сексуального характеру за обставин, вказаних в обвинувальному акті, підтверджується сукупністю досліджених судом належних, допустимих та узгоджених між собою доказів.
В судовому засіданні були заслухані покази малолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 07.07.2016 р., отримані в порядку ст. 225 КПК України.
Суд визнав недоцільним присутність малолітньої потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового розгляду та висновок судово-психіатричного експерта №227 від 31.05.2016 року, з метою уникнення психотравмуючого впливу на малолітню потерпілу ОСОБА_9 . Так, відповідно до вказаного висновку малолітня потерпіла ОСОБА_9 стає замкнутою під час спогадів про психотравмуючу ситуацію, при спробі з*ясування обставин справи. Про себе розповідає небагато, воліє мовчати. Відособлена, потайлива. При цьому потайливість носить особливо захисний характер і пов*язана з витисканням негативної інформації, враховуючи її психотравмуючий вплив.
З показів малолітньої потерпілої ОСОБА_9 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 зустрів їх з матір*ю ОСОБА_8 на вокзалі в м. Миколаєві та відвіз на орендовану ним квартиру по АДРЕСА_3 . У квартирі вона залишилась в кімнаті, де дивилась телевізор, а ОСОБА_7 та її мати в кухні пили пиво. Потім ОСОБА_7 та її мати оголені прийшли до кімнати, а вона заснула. Малолітня потерпіла ОСОБА_9 прокинулась, оскільки її мати кричала, бо ОСОБА_7 вбивав її: зав*язав руки подовжувачем, душив руками за шию і бив по голові, по обличчу. Мати кликала по допомогу. Малолітня потерпіла ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з її матір*ю були на одному ліжку. Мати була мертвою, а після цього ОСОБА_7 почав душити малолітню потерпілу ОСОБА_9 подушкою, поклавши її на обличчя, бив три рази по голові. Вона прикинулась мертвою, а потім вдарила ОСОБА_7 по обличчю та втекла до ванної кімнати, де сховалась від ОСОБА_7 , зачинившись. Деякий час малолітня потерпіла ОСОБА_9 перебувала у ванній кімнаті, але ОСОБА_7 вмовив її вийти. Коли вона вийшла, ОСОБА_7 положив її на ліжко та вступив у статеві зносини шляхом орогенітального контакту. При цьому ОСОБА_7 сказав малолітній потерпілій ОСОБА_9 , що якщо вона буде робити все що він скаже, то більше не буде душити її. Її мати в цей час була на ліжку, втративши свідомість, але малолітня потерпіла ОСОБА_9 відчувала її подих. Крім того, ОСОБА_7 проникав до статевих органів малолітньої потерпілої ОСОБА_9 руками та своїм статевим органом, вона відчувала біль, боялася. Коли ОСОБА_8 почала щось казати, ОСОБА_7 знову її душив, а малолітню потерпілу ОСОБА_9 замотав у простирадло, кажучи, щоб вона не дивилась, не підглядала, як він душить її матір. Після цього вони всі втрьох лежали на кроваті, ОСОБА_7 розмотав простирадло з малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , накривши її, а сам пішов купатись. Вранці вона також милась у ванній кімнаті, а потім ОСОБА_7 відправив малолітню потерпілу ОСОБА_9 до кухні, де вона перебувала, поки не прийшла власниця квартири о 12.00 год., а сам різав собі вени.
Таким чином, вищевказаними показами малолітньої потерпілої ОСОБА_9 підтверджується вчинення ОСОБА_7 неправомірних дій щодо потерпілої ОСОБА_8 , внаслідок яких настала її смерть, та спростовується твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що потерпіла ОСОБА_8 нібито вчиняла насильницькі дії сексуального характеру щодо своєї малолітньої доньки потерпілої ОСОБА_9 . Так, малолітня потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що в неї були добрі стосунки з матір*ю - ОСОБА_8 , остання ніколи не робила їй боляче, а описані вище малолітньою потерпілою ОСОБА_9 дії сексуального характеру були вчинені щодо неї вперше саме обвинуваченим ОСОБА_7 , про інших осіб малолітня потерпіла ОСОБА_9 не повідомляла.
Суд оцінює покази малолітньої потерпілої ОСОБА_9 як достовірні, виключаючи вигадування з її боку, оскільки вони узгоджуються з показами, наданими в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_10 , свідками та іншими доказами по справі.
Крім того, відповідно до висновку комплексної судово-психіатричної експертизи №227 від 31.05.2016 р. на час проведення експертизи малолітня потерпіла ОСОБА_9 була здатна правильно сприймати зовнішню сторону обставин, що мають значення для справи. Виявлені у неї індивідуально-психологічні особливості свідчать про перенесене нею фізичне та психологічне насильство.
Згідно з висновками вказаної експертизи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не страждала будь-яким душевним захворюванням і не страждає ним в теперішній час. Враховуючи її психічний стан здоров*я і індивідуально-психологічні особливості ОСОБА_9 під час дачі пояснень у неї наявна мала деталізованість і неповнота відображення, недостатня сформованність процесів запам*ятовувавання, сінкретний і афективний характер мислення, обмеженість осмислення дійсності. Ці особливості обумовлюють здатність сприймати обставини, що мають значення для справи, тільки з зовнішнього, фактичного боку, в межах чуттєвого відзеркалення. Враховуючи недостатню сформованність механізмів довгочасної пам*яти у ОСОБА_9 , відстроченість ситуації допиту дитини можливі ефекти «заміщення», «витіснення» або «раціоналізації» інформації, що зберігається і переробляється у пам*яті, тобто чим більше буде проміжок часу між кримінальною ситуацією і допитом, можливо зниження її здатності аж до повної нездатності давати правильні покази, навіть за умови, що вона на даний час здатна правильно сприймати зовнішню сторону обставин, що мають значення для провадження. У ОСОБА_9 виявлені ознаки соціально-педагогічної занедбаності: недорозвинення інтелекту, обмежений кругозір; недостатня сформованість мотиваційно-вольової і ціннісної сфер; її уява про зовнішній світ, соціальний досвід не відповідають її віку і реальним інтелектуальним можливостям.
Доводи сторони захисту щодо визнання показів малолітньої потерпілої ОСОБА_9 недопустимим доказом із посиланням на те, що протокол її допиту разом із звукозаписом не були відкриті стороні захисту не заслуговують на увагу, оскільки допит малолітньої потерпілої ОСОБА_9 в порядку ст. 225 КПК України відбувався за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , яка скористалась своїми правами ставити запитання потерпілій. Крім того, 13.09.2016 р., 14.09.2016 р. підозрюваномоу ОСОБА_7 у присутності захисника ОСОБА_6 був наданий доступ до матеріалів кримінального провадження, ніяких доповнень та зауважень ні підозрюваний, ні його захисник не висловлювали, про що свідчать відповідні протоколи.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що вбита ОСОБА_8 його донька, а малолітня потерпіла ОСОБА_9 онука. З обвинуваченим ОСОБА_7 він раніше не був знайомим, а бачив лише один раз та чув про нього зі слів доньки, яка повідомила, що ОСОБА_7 був засуджений та після відбуття покарання розшукав її і вони спілкуються. Донька з онукою мешкали удвох в АДРЕСА_4 , орендуючи житло. Зі слів онуки йому відомо, що ОСОБА_7 зустрів їх зі ОСОБА_8 на автовокзалі та повіз на квартиру по АДРЕСА_3 . Онука дивилась телевізор, а ОСОБА_7 зі ОСОБА_8 сперичались в кухні. Потім ОСОБА_9 заснула, прокинувшись через те, що ОСОБА_7 душить ОСОБА_8 , яка стала нібито мертвою. Після цього ОСОБА_7 почав душити подушкою ОСОБА_9 . ОСОБА_9 прикинулась мертвою, вдарила ОСОБА_7 рукою по обличчю та втекла до ванної кімнати. Проте ОСОБА_7 вмовив її вийти, почав роздягати, коли прокинулась ОСОБА_8 . Тоді ОСОБА_7 закутав ОСОБА_9 в простирадло і продовжив далі вбивати ОСОБА_8 . Накривши мертву ОСОБА_8 ковдрою, він згвалтував ОСОБА_9 . Також ОСОБА_9 розповідала йому про те, що ОСОБА_7 тричі вдарив її кулаком в обличчя, та він особисто бачив у онуки на тілі синці.
У його доньки ОСОБА_8 були гарні стосунки з донькою ОСОБА_9 . Його онука ОСОБА_9 ніколи не розповідала йому проте те, що мати чіплялася до неї, і він сам ніколи не помічав нетрадиційних сексуальних намірів з боку своєї доньки.
Свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_10 , в судовому засіданні пояснювала, що 25.03.2016 року їй стало відомо про смерть доньки її чоловіка ОСОБА_8 . ОСОБА_9 донька ОСОБА_8 перебувала в лікарні, вона особисто бачила у дівчинки синці на лобі, на шиї, червоні очі. Коли вони з чоловіком забрали ОСОБА_9 до себе, остання деякий час була переляканою, замкненою, розмовляла тихо, іноді шепотіла на вухо, фрагментами розповідала їй, що сталося. Так, ОСОБА_9 повідомила їй, що її матір ОСОБА_8 душив дядько ОСОБА_12 , який працює на війні, він її вбив, а потім душив подушкою дівчинку. ОСОБА_7 бив ОСОБА_8 кулаками по голові, обзивав, вона пручалась, намагаючись бити його по спині, але він зв*язав їй руки подовжувачем. Коли ОСОБА_8 втратила свідомість, ОСОБА_7 примусив ОСОБА_9 роздягнутися, погрожуючи, що зробить з нею те, що зробив з її матір*ю, при цьому кричав, бив дівчинку по голові. ОСОБА_9 повідомила їй, що під час вищеописаних подій вона розуміла, що помре, але хотіла жити. Дівчинка відхилила голову набік, вдаючи з себе мертву, вдаривши ОСОБА_7 по обличчю, втекла до ванної кімнати, але ОСОБА_7 її звідти виманив. ОСОБА_9 повідомила їй, що ОСОБА_7 торкався її статевих органів, робив з нею нехороші речі, про які, на думку дівчинки, не можна розповідати, бо це соромно. Коли ОСОБА_7 гвалтував дівчинку, ОСОБА_8 отямилась, і ОСОБА_7 почав душити її, при цьому ОСОБА_9 він казав, щоб відвернулася, але вона не відверталась. Події тривали до ранку 25.03.2016 року. Також ОСОБА_9 повідомила їй, що вона просила ОСОБА_7 помитися та він відпустив її, але митися у ванні не дозволив, а сам довго і ретельно мив її над унітазом, тримаючи душ.
ОСОБА_8 вона знає з дитинства, ніяких відхилень вона за нею не помічала. З донькою ОСОБА_9 у неї були гарні стосунки, дівчинка ніколи не скаржилась їй на матір. На її запитання про те, чи знущалась над нею матір, чи робила з нею так як ОСОБА_7 , дівчинка категорично заперечувала.
В теперішній час дівчинка ОСОБА_9 виховується нею та її чоловіком потерпілим ОСОБА_10 в їх родині.
Отже, покази потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються з показами малолітньої потерпілої ОСОБА_9 та спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо вчинення ОСОБА_8 насильницьких сексуальних дій щодо своє доньки ОСОБА_9 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що познайомився з потерпілою ОСОБА_8 влітку 2015 року, підтримував з нею стосунки. Про ОСОБА_7 йому розповідала потерпіла ОСОБА_8 , та один раз він особисто бачив його восени 2015 року. ОСОБА_8 повідомила йому про те, що ОСОБА_7 вимагав від неї близьких стосунків, притискав до стіни, душив, між ними були сварки, які супроводжувались побиттям ОСОБА_8 . Також ОСОБА_8 розповідала йому, що побоюється за доньку ОСОБА_14 , оскільки ОСОБА_7 заходив до ванної кімнати, коли дівчинка купалась, та намагався помити її.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснювала, що обвинувачений ОСОБА_7 є чоловіком, який орендував у неї квартиру на дві доби по АДРЕСА_5 в березні 2016 року. В наявності у неї тільки два комплекти ключів, один з яких вона особисто близько 15.00 год. передала біля під*їзду ОСОБА_7 , а другий залишила собі. Вона перевіряла документи ОСОБА_7 , який повідомив їй, що ввечері до нього приїде жінка. Коли термін оренди квартири закінчився, вона поїхала у квартиру, а оскільки двері ніхто не відчинив, вона відкрила їх сама. У квартирі в кухні вона побачила перелякану дівчинку, з набряклим оком, синцями на обличчі, яка багато разів просила не заходити до кімнати, не відчиняти двері. Дівчинка сама відчинила кімнату, щоб розбудити маму, на ліжку відкинула ковдру, під якою лежав труп оголеної жінки. ОСОБА_7 вона не бачила, але дівчинка сказала, що її мати в кімнаті, а ОСОБА_7 - у ванній, що мама з папою сварились. Після цього вони з дівчинкою вибігли на вулицю, де вона викликала поліцію. Коли вже приїхала поліція, у ванній кімнаті вона побачила ОСОБА_7 , який лежав з порізаними венами.
Відповідно до договору між ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , останній з 23.03.2016 р. по 25.03.2016 р. орендував квартиру АДРЕСА_5 .
З заяви ОСОБА_15 від 25.03.2016 року вбачається, що вона надає добровільну згоду на огляд квартири АДРЕСА_5 .
Так, з рапорту слідчого СВ Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_16 від 25.03.2016 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 був виявлений труп ОСОБА_8 , 1983 року народження з зовнішніми ознаками насильницької смерті.
Згідно з даними протоколу огляду місця події з фототаблицею однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , 25.03.2016 року в кімнаті на ліжку виявлений оголений труп жінки, накритий ковдрою, обличчя майже накрито подушкою, труп має численні синці, у тому числі - в області шиї. Крім того, на підлозі в кімнаті виявлений подовжувач білого кольору, ремінь жіночій коричневого кольору.
Висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_8 , 1983 року народження, розпочатої 26.03.2016 р. о 12.00 год, закінченої 05.05.2016 р., встановлено, що смерть ОСОБА_8 , 1983 р.н. настала від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї петлею, що підтверджується наявністю нерівномірно вираженої замкненої практично горизонтально орієнтованої смуги вдавлення в верхній та середній третині шиї з наявністю крововиливів в підлеглі м*які тканини, наявністю множинних крапкових підшкірних крововиливів фіолетового кольору в ділянці обличчя, темно-фіолетовими трупними плямами, рідким станом крові в порожнинах серця та крупних судин, наявністю крапкових крововиливів в сполучні оболонки очей, на поверхні серця та легень, емфіземою та набряком легень.
При судово-медичному дослідженні трупа окрім странгуляційної борозни на шї виявлені тілесні ушкодження у вигляді:
-крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи зі сторони порожнини рота справа;
-садна в ділянці кореня носу;
-садна та синця на нижній повіці правого ока;
-садна на нижній повіці лівого ока;
-смугастої форми дугоподібно відкритого вниз крововиливу на задній поверхні лівого передпліччя в нижній третині;
-смугастої форми дугоподібно відкритого вниз крововиливу на задній поверхні лівого променево-зап*ястного суглобу;
-двох паралельно розташованих, горизонтально орієнтованих, кільцеподібно замкнених крововиливів в ділянці правого променево-зап*ястного суглобу.
Всі вищевказані тілесні ушкодження носять ознаки прижиттєвих, могли утворитися від дій твердих предметів, в короткий проміжок часу до настання смерті, що розраховується хвилинами.
Не виключене утворення тілесних ушкоджень у вигляді саден, синця в ділянці обличчя, крововиливу на слизовій оболонці нижньої губи від дії та нігтів рук, або інших твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею.
Тілесні ушкодження у вигляді крововиливів в ділянці променево-зап*ястних суглобів могли утворитись в наслідок зв*язування рук на даному рівні, на що також вказує червоно-фіолетове забарвлення шкірних покривів в ділянці кистей рук.
Странгуляційна борозна на шиї утворилась від здавлення шиї петлею шириною близько 0,5 см, яка була обернена навколо шиї кілька разів.
По ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді саден, синця, крововиливів, відносно живих осіб, носять ознаки легких тілесних ушкоджень, в прямому причинно-наслідковому зв*язку з настанням смерті не знаходяться.
При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 будь-яких тілесних ушкоджень, які б вказували на самозахист чи вчинення нею фізичного супротиву не виявлено.
Відсутні будь-які судово-медичні дані, що вказували б на позу потерпілої, а також взаєморозташування її та нападаючого в момент спричинення їй тілесних ушкоджень.
Під час судово-медичного дослідження трупа потерпілої не вивлені будь-які тілесні ушкодження в ділянці зовнішніх чи внутрішніх статевих органів та анального отвору.
Ступень вираженості трупних явищ свідчить про те, що з моменту смерті і до моменту дослідження трупа пройшло близько півтора-двох діб.
При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_8 виявлений етиловий спирт у концентрації 0,82 %о, що відносно живих осіб, відповідає легкому ступеню алкогольного сп*яніння.
При судово-імунологічному досліджені встановлено: в зразку крові ОСОБА_8 виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО.
Отже, як вбачається з висновку судово-медичної екпертизи трупу ОСОБА_8 , механізм заподіяння та локалізація тілесних ушкоджень на трупі ОСОБА_8 дозволяють стверджувати, що вони виникли при обставинах, зазначених, як частково обвинуваченим ОСОБА_7 в ході судового засідання, так і малолітньою потерпілою ОСОБА_9 , зокрема щодо нанесення ОСОБА_7 ударів потерпілій ОСОБА_8 по обличчу, голові, зв*язування рук подовжувачем, здавлення шиї руками.
Відповідно до висновку експертизи №522, яка розпочата 25.03.2016 року о 14.38 год., закінчена 25.04.2016 року, у потерпілої ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на передній поверхні правого та лівого стегна, на зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині, численні підшкірні крововиливи в області обличчя на шиї, крововилив в з`єднувальні оболонки правого та лівого ока, розриви дівочої пліви.
Всі вище вказані тілесні пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів в строк не більше доби до освідування потерпілої. Підшкірні крововиливи в області обличчя на шиї, крововилив в з`єднувальні оболонки правого та лівого ока являються видовою ознакою механічної асфіксії та могли утворитися в результаті закриття отворів роту та носу тупим (тупими) предметом (предметами).
За ступенем тяжкості синці на стегнах, підшкірні крововиливи в області обличчя та шиї несуть ознаки легких тілесних пошкоджень.
Розриви дівочої пліви утворилися від дії тупого твердого предмету, як від напруженого статевого члену, так і будь-якого тупого твердого предмету видовженої форми та за ступенем тяжкості несуть ознаки легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров*я.
Ударних дій в область ніжніх кінцівок було спричинено не менше 3-х.
Будь-яких тілесних пошкоджень, характерних для боротьби чи самозахисту, на тілі потерпілої не виявлено.
В момент нанесення тілесних пошкоджень поза потерпілої могла змінюватись.
В області роту, анального отвору потерпілої будь-яких пошкоджень не виявлено.
Вказаним висновком судово-медичної експертизи також спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що ніяких насильницьких дій щодо малолітньої потерпілої ОСОБА_9 він не вчиняв, та підтверджуються покази малолітньої потерпілої ОСОБА_9 щодо обставин та механізму нанесення їй ударів, а саме: по голові, удушення подушкою, а також вчинення з нею насильницького статевого акту. З огляду на зазначений висновок експерту безпідставними є посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те що, ще під час зустрічі з потерпілими на автовокзалі у ОСОБА_9 вже був крововилив ока, який, нібито, як повідомила йому сама ОСОБА_9 , виник внаслідок того, що її вдарила мати ОСОБА_8 . З висновку ж експерта слідує, що крововилив в з*єднувальні оболонки правого та лівого ока являються видовою ознакою механічної асфіксії.
При цьому в судовому засіданні, надаючи покази, обвинувачений ОСОБА_7 пояснював, що в квартирі, яка була місцем події, окрім нього та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 нікого не було. З показів малолітньої потерпілої ОСОБА_9 слідує, що під час вчинення щодо неї насильницьких дій обвинуваченим ОСОБА_7 її мати була без свідомості, а удари їй наносив саме ОСОБА_7 . Таким чином, виключається заподіяння малолітній потерпілій ОСОБА_9 вказаних тілесних ушкоджень іншою особою.
Обвинувачений ОСОБА_7 , заперечуючи свою вину у вчиненні насильницькіх дій сексуального характеру відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , посилався на відсутність будь-яких біологічних слідів, що можуть довести ці обставини, а свідчать про його невинуватість. Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 вжив заходи щодо уникнення кримінальної відповідальності, а саме: будучі раніше судимим за злочини проти статевої свободи і статевої недоторканості, обізнаним щодо засобів доказування у справах такої категорії, після вчинення насильницьких дій сексуального характеру відносно малолітньої потерпілої ОСОБА_9 змив сліди як з останньої, так і з себе, що підтверджується показами потерпілої.
З висновку експерта від 30.03.2016 р. №277 вбачається, що кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО.
Відповідно до висновку експертизи №523, яка розпочата 25.03.2016 р. о 17.20 год., закінчена 10.05.2016 року, у ОСОБА_7 виявлені тілесні пошкодження у вигляді ран в середній третині лівого передпліччя. Характер ран, а саме рівні не осаджені краї, перевага довжини ран над глибиною дає можливість зробити висновок, що вони утворилися від дії якогось гострого предмету та являються різаними, не виключено в строк, як вказано в постанові, тобто 25.03.2016 р. За ступенем тяжкості пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоров*я. В момент спричинення небезпечними для життя не перебували та знаходяться в місцях, доступних для самостійного нанесення.
Згідно з висновком експертизи №278, яка розпочата 10.05.2016 р., закінчена 18.05.2016 р., в зразку крові ОСОБА_8 виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО. Кров ОСОБА_7 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. На простирадлі та двох наволочках, які були вилучені під час огляду місця події 25.03.2016 року та представлені на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб), в групову характеристику якої (яких) входять указані антигени, в тому числі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Висновком експертизи №279, розпочатої 10.05.2016 року, закінченої 18.05.2016 р., встановлено, що на ковдрі, яка була вилучені під час огляду місця події 25.03.2016 року, представленій на експертизу, знайдена кров людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО. Походження крові не виключається від особи (осіб), в групову характеристику якої (яких) входять указані антигени, в тому числі ОСОБА_17 та ОСОБА_7 . На спортивних штанах, футболці, трусах, представлених на експертизу, кров не знайдена.
Згідно з висновком експерта №430 від 04.07.2016 року у змиві з електричного подовжувача, вилученого під час огляду місця події 25.03.2016 року, виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено. Генетичні ознаки клітин у змиві з елктричного подовжувача є змішаними, містять генетичні ознаки не менше 2-х осіб, у тому числі генетичні ознаки зразків крові потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та підозрюваного ОСОБА_7 , 1968 р.н.
Отже, підтверджуються покази малолітньої потерпілої ОСОБА_9 в тій частині, що обвинувачений ОСОБА_7 зв*язував руки потерпілої ОСОБА_8 електричним подовжувачем, наносив удари та душив на ліжку.
Згідно з висновком комплексної судово-психіатричної експертизи №212 від 20.05.2016 року ОСОБА_7 потребує направлення на стаціонарну комплексну психолого-психіатричну експертизу. У ОСОБА_7 відзначаються негативне ставлення як до психологічного обстеження, так і до експертизи в цілому. Мають місце посилені захисні тенденції, поведінка установочна результати обстеження відображають прагнення давати про себе тільки добрі відповіді; вказують на агравацію, прагнення досліджуваного підкреслити важкість своїх симптомів і життєві труднощі, викликати співчуття і спочування. Він відрізняється активністю, амбіційністю, схильністю до новаторства, має лідерські риси, упертий, переважає почуття суперництва, заповзятливий, імпульсивен, самостійний. Для нього характерні висока мотивація досягнень успіху. Його провідна потреба самоствердження, стиль міжособистісної поведінки незалежний. У стресі проявляє надактивність. Захисний механізм реагування зовні і витискання із свідомості негативної інформації. Встановити в якому емоційному стані перебував підекспертний, в тому числі фізіологічного афекту, або в іншому емоційному стані, що суттєво вплинуло на його свідомість і поведінку, не виявляється можливим. Також зі змісту вказаного висновку вбачається, що ОСОБА_7 має високі показники агресії, зокрема фізичної (використання фізичної сили розглядає як можливий спосіб вирішення спірних питань).
Зі змісту стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №415 від 08.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 схильний до неправди, намагався показати себе з позитивної сторони, змінити розмову на тему його служби в АТО. Відповідно до висновку вказаної експертизи ОСОБА_7 психічним захворюванням в розумінні ст. 19 ч. 2 КК України не страждав і не страждає, виявляє психопатичні риси характеру. В період часу, що цікавить слідство, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності, тоді міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В теперішній час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує.
За таких обставин, не відповідає дійсності та спростовується вищевказаними експертними висновками, версія обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він перебував у стані сильного душевного хвилювання, викликаного незаконними діями потерпілої ОСОБА_8 по відношенню до своєї доньки, до того ж в судовому засіданні не встановлено, що потерпілою ОСОБА_8 взагалі вчинялись такі дії.
Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю; ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України закінчений замах на умисне вбивство двох осіб, в тому числі малолітньої дитини, з метою приховання іншого злочину, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство; ч. 3 ст. 153 КК України задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування та з використанням безпорадного стану, вчинене щодо малолітньої, повторно; ч. 4 ст. 152 КК України зґвалтування малолітньої, вчинене повторно.
Суд вважає необхідним виключити з обвинувачення ОСОБА_7 кваліфікацію його дій за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне вбивство двох осіб, оскільки фактично мало місце вбивство однієї особи потерпілої ОСОБА_8 . Також, судом встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на вбивство двох осіб, позбавив життя лише одну з них, у зв*язку з чим вчинене підлягає кваліфікації лише за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, і за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України. При цьому перший склад злочину відображає факт позбавлення життя одного з потерпілих, а другий закінчений замах на умисне вбивство двох осіб.
Суд вважає зайвою та такою, що підлягає виключенню з обвинувачення кваліфікацю дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 156 КК України вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вчиняв непристойні дотики до оголених статевих органів та оголеного тіла малолітньої потерпілої ОСОБА_9 після задоволення статевої пристрасті неприроднім способом та безпосередньо перед зґвалтуванням малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , тобто ці дії були як етап для вчинення іншого статевого злочину зґвалтування.
Згідно із роз*ясненнями, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи» розпусні дії з потерпілою особою, яка не досягла 16-річного віку, вчинені безпосередньо перед її зґвалтуванням, насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом або статевими зносинами із особою, яка не досягла статевої зрілості, з урахуванням спрямованості умислу винної особи повністю охоплюються диспозиціями відповідних частин статей 152,153,155 КК України і додаткової кваліфікації за ст. 156 КК України не потребують.
Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій вчинених ним злочинів, ступінь їх тяжкості, особу обвинуваченого.
Так, злочини, передбачені п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 , ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України є особливо тяжкими.
Обвинувачений ОСОБА_7 має судимість за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, що свідчить про його схильність до скоєння особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, та є обставиною, характеризуючою його особистість з вкрай негативного боку.
На обліку у лікаря-психіатра та нарколога обвинувачений ОСОБА_7 не перебуває; згідно з інформацією Ленінського районного віськового комісаріату від 13.04.2016 р. ОСОБА_7 був виключений з військового обліку з 29.01.2015 року на підставі Закону України «Про військовий обов*язок і військову службу» як призваний на військову службу; ОСОБА_7 є учасником бойових дій, з 28.03.2015 р. по 12.03.2016 р. брав участь у проведенні антитерористичної операції на Сході України; ОСОБА_7 зареєстрованим в Миколаївській області не значиться, за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_7 характеризується негативно, за місцем утримання - в Миколаївському слідчому ізоляторі - задовільно, згідно з довідкою Миколаївського слідчого ізолятору від 23.05.2016 р. ОСОБА_7 має захворювання розширення поверхневих вен обидвох гомілок, з 28.03.2016 р. заяв про погіршення здоров*я з боку ОСОБА_7 не було, на теперішній час стан здоров*я задовільний.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не виявлено. З висновку експерта №523 вбачається, що в медичній картці стаціонарного хворого мається результат токсикологічного дослідження №1920 від 25.03.2016 р., з якого видно, що в крові ОСОБА_7 етанол не виявлений. Тому, на підставі наведеного, враховуючи покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не вживав алкогольні напої під час вчинення злочинів, суд вважає необхідним виключити з обвинувального акту посилання на вчинення ОСОБА_7 злочинів у стані алкогольного сп*яніння.
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив особливо небезпечні злочини проти життя і статевої свободи та статевої недоторканості, наслідком одного з них є заподіяння смерті молодій жінці - матері, та залишення без батьківського піклування малолітньої дівчинки. При цьому, вбивство потерпілої ОСОБА_8 вчинялось ОСОБА_7 в присутності близької для неї людини її малолітньої доньки ОСОБА_9 , якій на той час виповнилось лише шість років, та остання, в силу свого малолітнього віку не могла чинити опір. Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював, що такими діями завдає малолітній потерпілій ОСОБА_9 особливих моральних страждань, про що свідчать його вимоги до потерпілої - не дивитись, коли він душив потерпілу ОСОБА_8 , доля якої ОСОБА_9 не була байдужа. З показів малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , яка залишилась наодинці з вбивцею своє матері протягом тривалого часу, вбачається, що вона відчувала біль та страх.

Обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи, що позбавив життя потерпілу ОСОБА_8 у присутності її доньки ОСОБА_9 , вирішує позбавити життя і останню, керуючись мотивом приховати вбивство ОСОБА_8 , припинивши злочинні дій відносно потерпілої ОСОБА_9 тільки після того, як вона вдавала з себе мертву.

Суд вважає, що зі способу (здавлення шиї потерпілої ОСОБА_8 , закриття обличчя, в тому числі органів дихання, малолітньої потерпілої ОСОБА_9 подушкою) та обстановки вчинення ОСОБА_7 злочину, підтверджених як вищенаведеними показами малолітньої потерпілої ОСОБА_9 , так і експертними висновками, чітко вбачається єдність умислу обвинуваченого ОСОБА_7 на позбавлення життя саме двох осіб.

Після вчинення вказаних дій обвинувачений ОСОБА_7 не припинив свою злочинну поведінку, не покинув місце вчинення злочину, а скоїв зґвалтування малолітньої потерпілої ОСОБА_9 та задовольнив свою статеву пристрасть неприроднім способом, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 в силу свого віку не може чинити йому опір, і інші особи не зможуть завадити йому.

Також, обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом враховується, що малолітня потерпіла ОСОБА_9 не тільки втратила матір, а і внаслідок пережитого насилля виявляє високий рівень тривожності, формується почуття недовіри до оточуючих, перш за все до дорослих, дитина піддає перевірці доброзичливість, надійність, чесність та істинні наміри, рівень підозрілості у дитини дуже високий, порушені базові потреби у спілкуванні і взаємодії з іншими людьми тощо. ОСОБА_9 потребує тривалої психокорекційної роботи з психологом з метою перебороти відчуженість шляхом встановлення довірливого контакту і нейтралізації афективного стану, в подальшій корекції кризисного стану і поведінки, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №227.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 вживав заходи з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищуючи сліди злочинної діяльності.

Наведені обставини справи у їх сукупності свідчать про високу суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Тому, з огляду на вказані обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе з призначенням покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України.

За вчинення злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України суд не вважає за можливе застосувати до ОСОБА_7 позбавлення волі на певний строк, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , з урахуванням всіх вищевикладених обставин відносно скоєння злочинів та характеристики самого обвинуваченого, в повній мірі не усвідомив протиправність своєї поведінки, тому слід призначити ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 115 КК України.
Остаточно покарання обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити за правилами ч. 2 ст. 70 КК України.
Цивільній позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, враховуючи визнання позовних вимог обвинуваченим ОСОБА_7 в судовому засіданні, підлягає частковому задоволенню. Так, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 3590 грн. підлягають задоволенню, оскільки до позовної заяви додані квитанції, що підтверджують її розмір.
Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_10 , суд враховує тяжкість та тривалість душевних страждань потерпілого, пов`язаних із смертю доньки внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , те, що сиротою залишилась його онука ОСОБА_9 , втрата рідної людини не могла не відбитися на їх подальшому житті, та, з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду, заподіяну злочином, в сумі 150 000 грн.
Речові докази мобільний телефон марки «Fly DS 106» з двома сім картами оператору «Лайф» та картою пам*яті, мобільний телефон марки «Nokia 311» з сім картою оператора «Лайф» та картою пам*яті, передані на зберігання до камери схову Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, конфіскуються в дохід держави; мобільний телефон «Samsung GT-E2152», мобільний телефон «Bravis В 501» з сім картою оператора «МТС», альбом з фотографіями та пакет з фотографіями, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 , залишити потерпілому; паспорт громадянина України на ім*я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовий квиток на ім*я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення учасника бойових дій на ім*я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку з Миколаївського обласного наркологічного диспансеру на ім*я ОСОБА_7 , довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції на ім*я ОСОБА_7 передати для зберігання до особової справи ОСОБА_7 за місцем відбуття покарання, пакет, в якому знаходяться дитячі речі, жіноча сумка, в якій знаходяться гаманець, косметика, блокнот, трудова книжка, три фрагменти скла, п*ять зарядних пристороїв до мобільних телефонів, дитячі кросівки біло-коричневого кольору із смугами синього та рожевого кольорів, дитяча спортивна куртка та светр сірого кольору, чоловічі черевики коричневого кольору з сірим хутром, джинси синього кольору, жіноча куртка чорного кольору, дитяча нічна сорочка білого кольору, підковдра, рушник, ковдра, спортивна куртка, футболка, труси, 2 наволочки, покривало, куртка, брюки, сейф пакет №1357872 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №1357874 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №1357882 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №1357873 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №1357881 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №3262935, в якому знаходяться куртка, светр, кепка, сейф пакет №2314943 з ременем, сейф пакет №3140298, в якому знаходиться подовжувач, сейф пакет №0197371, в якому знаходяться ніж, пакет синього кольору з жіночою сорочкою, паперовий конверт білого кольору з двома фрагментами марлевих серветок, сейф пакет №1441964, в якому знаходиться скляна емність об*ємом 50 мл, передані на зберігання до камери схову Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, підлягають знищенню.
Процесуальні витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №430 від 04.07.2016 р., довідка про витрати за проведення якої була досліджена в судовому засіданні, в сумі 3175 грн. 44 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 в дохід держави.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , до набрання викроком законної сили залишається без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 152 КК України і призначити йому покарання:
за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 15. п.п. 1, 2, 9, 13 ч. 2 ст. 115 ККК України 10 років позбавлення волі;
за ч. 3 ст. 153 КК України - 12 років позбавлення волі;
за ч. 4 ст. 152 КК України - 12 років позбавлення волі.
На підставі ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення будь-яких менш суворих покарань довічним позбавленням волі остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
Виключити з обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачення за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 2 ст. 156 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з часу затримання з 25.03.2016 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 3 590 гривень, та в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, в розмірі 150 000 гривень, а всього 153 590 гривень.
Речові докази - мобільний телефон марки «Fly DS 106» з двома сім картами оператору «Лайф» та картою пам*яті, мобільний телефон марки «Nokia 311» з сім картою оператора «Лайф» та картою пам*яті, передані на зберігання до камери схову Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, конфіскувати в дохід держави; мобільний телефон «Samsung GT-E2152», мобільний телефон «Bravis В 501» з сім картою оператора «МТС», альбом з фотографіями та пакет з фотографіями, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 , залишити потерпілому; паспорт громадянина України на ім*я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовий квиток на ім*я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення учасника бойових дій на ім*я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідку з Миколаївського обласного наркологічного диспансеру на ім*я ОСОБА_7 , довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції на ім*я ОСОБА_7 передати для зберігання до особової справи ОСОБА_7 за місцем відбуття покарання; пакет, в якому знаходяться дитячі речі, жіночу сумку, в якій знаходяться гаманець, косметика, блокнот, трудова книжка, три фрагменти скла, п*ять зарядних пристороїв до мобільних телефонів, дитячі кросівки біло-коричневого кольору із смугами синього та рожевого кольорів, дитячу спортивну куртку та светр сірого кольору, чоловічі черевики коричневого кольору з сірим хутром, джинси синього кольору, жіночу куртку чорного кольору, дитячу нічну сорочку білого кольору, підковдру, рушник, ковдру, спортивну куртку, футболку, труси, 2 наволочки, покривало, куртку, брюки, сейф пакет №1357872 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №1357874 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №1357882 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №1357873 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №1357881 з біоматеріалом після проведення експертизи, сейф пакет №3262935, в якому знаходяться куртка, светр, кепка, сейф пакет №2314943 з ременем, сейф пакет №3140298, в якому знаходиться подовжувач, сейф пакет №0197371, в якому знаходяться ніж, пакет синього кольору з жіночою сорочкою, паперовий конверт білого кольору з двома фрагментами марлевих серветок, сейф пакет №1441964, в якому знаходиться скляна емність об*ємом 50 мл, передані на зберігання до камери схову Заводського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, знищити.
Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи №430 від 04.07.2016 р. в сумі 3175, 44 грн.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий-суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3