Справа №295/4816/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.06.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
За участю прокурора ОСОБА_3 ,
Захисника ОСОБА_4 ,
Представника УВП №8 ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гостомель Київської області, громадянина України, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
Захисник ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_6 .
Засуджений, будучи повідомлений про дату і час судового розгляду справи надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.
Захисник підтримала своє клопотання, оскільки вважала, що поведінка засудженого, в тому числі відсутність стягнень, закінчення виконавчого провадження зі стягнення з засудженого шкоди, стан здоров`я засудженого, в тому числі хвороби, 3 група інвалідності дають підстави для задоволення клопотання, просила звільнити свого підзахисного умовно-достроково з викладених підстав.
Представник УВП № 8 та прокурор заперечували проти задоволення клопотання, пояснили, що засуджений не довів свого виправлення, за станом здоров`я він мав можливість працевлаштуватись на роботи, де не використовується тяжкий труд, мав можливість провити ініціативу у роботах з благоустрою, але не виявив такого бажання. Він має не завжди охайний вигляд та характеризується не завжди тактовною поведінкою, а тому звільнення його умовно-достроково є передчасним.
Заслухавши захисника, представника УВП № 8, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, матеріали судової справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 п. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 засуджений 22 липня 2010 року Апеляційним судом Київської області за ст.ст.115 ч.2 п.п.6,11,12, 187 ч.4, 70КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Засуджений з 10.09.2015 року відбуває покарання в УВП №8 Початок строку 24.03.2009 року, кінець строку 08.01.2016 року. Засуджений за станом здоров`я на виробництві не працевлаштований. Дотримується встановленого режиму тримання та правил поведінки тільки під контролем адміністрації установи. На заходи виховного впливу реагує слабо, висновки робить не завжди своєчасно. Вину у вчиненому злочині не визнає, за виконавчим листом позову не має. Вирок суду і міру покарання вважає не справедливим, бажання приймати участь в програмах диференційованого виховного впливу не виявив.
Матеріали справи свідчать про те, що за період відбування покарання засуджений 1 раз порушив вимоги режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, на сьогодні стягнення погашене, заохочень не мав.
Відомості щодо приймання участі у громадському житті колективу чи у суспільно-корисній праці по благоустрою установи матеріали особистої справи не містять.
В цілому засуджений характеризується УВП № 8 як такий, що не довів своє виправлення.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Сумлінна поведінка, в розумінні ст. 81 КК України, є не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загального рівня, сумлінне ставлення до навчання, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та ін..
Сумлінна поведінка це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність заохочень і відсутність стягнень.
Сумлінне ставлення до праці, в розумінні ст. 81 КК України, є свідома участь у суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна, інструментів, суворе додержання правил охорони праці і техніки безпеки тощо.
Враховуючи усі обставини справи в сукупності: дані про особистість засудженого, який хоч і має протипоказання до тяжкої праці, але його поведінка характеризується відсутністю ініціативності, участь в громадському житті не приймає, не має заохочень, заходи виховного характеру відвідував під контролем адміністрації, реагував на них не завжди правильно, вину у скоєному не визнає, вид і міру покарання вважає несправедливими, суд приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд вважає, що строк відбутого засудженим покарання є недостатнім для його виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, на протязі того ж строку з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1