Номер провадження: 11-кп/785/109/17
Номер справи місцевого суду: 501/486/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черноморськ (Іллічівськ) Одеської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , від 09.12.2016 року, та прокурора відділу Генеральної Прокуратури України ОСОБА_12 , від 12.12.2016 року, на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області, від 02.12.2016 року, якою визнані незаконними дії та бездіяльність слідчого ОСОБА_13 та процесуального керівника прокурора відділу Генеральної Прокуратури України ОСОБА_12 , а також повернутий прокурору обвинувальний акт в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, в кримінальному провадженні № 0000186, за обвинуваченням:

- ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.191, ч.1 ст.358 КК України,

- ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області, від 02.12.2016 року, визнані незаконними дії та бездіяльність слідчого ОСОБА_13 та процесуального керівника прокурора відділу Генеральної Прокуратури України ОСОБА_12 , а також повернутий прокурору обвинувальний акт в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, в кримінальному провадженні № 0000186, за обвинуваченням:

- ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.191, ч.1 ст.358 КК України,

- ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України.

Незаконність бездіяльності слідчого та прокурора, згідно з оскарженою ухвалою, полягає тому, що слідчий та прокурор не вжили відповідних процесуальних заходів для продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000186.

Незаконність дій слідчого та прокурора, згідно з оскарженою ухвалою, полягає в здійсненні процесуальних дій за межами строків досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000186.

На зазначену ухвалу прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 09.12.2016 року, та прокурором відділу Генеральної Прокуратури України ОСОБА_12 12.12.2016 року подані апеляційні скарги.

Прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 в апеляційній скарзі стверджує, що ухвала суду є необгрунтваною, що слідчим та прокурором не було допущено протиправних дій та бездіяльності, а обвинувальний акт в повній мірі відповідає вимогам КПК України, тому підстави для його повернення прокурору відсутні.

За таких обставин прокурор ОСОБА_11 просить скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції.

Прокурор відділу Генеральної Прокуратури України ОСОБА_12 в апеляційній скарзі посилається на аналогічні доводи, стверджує, що досудове розслідування проведено в межах процесуального строку, а також, що підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Прокурор ОСОБА_12 також просить скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції.

Крім того, прокурор ОСОБА_12 в апеляційній скарзі просить визнати оскаржену ухвалу завідомо неправосудним рішенням.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 в повному обсязі підтримав обидві апеляційні скарги, просив скасувати оскаржену ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції, а також - визнати оскаржену ухвалу завідомо неправосудним рішенням.

Обвинувачені та їхні захисники в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційних скарг, наполягали на тому, що оскаржене судове рішення є законним, обгрунтованим та вмотивованим і не підлягає скасуванню.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржена ухвала підлягає скасуванню, з призначеням нового судового розгляду.

До таких висновків апеляційний суд прийшов зважаючи на такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що 27.10.2016 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000186, за обвинуваченням:

- ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.191, ч.1 ст.358 КК України,

- ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України.

Згідно з вимогами ст.291 ч.4 КПК України, до обвинувального акту були додані реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

За результатами проведення підготовчого судового засідання суд першої інстанції прийняв рішення про визнання незаконними дій та бездіяльності слідчого та прокурора, які полягають, відповідно, в не продовженні строків досудового розслідування та у здійсненні процесуальних дій поза межами строків досудового розслідування.

Викладені обставини, на думку суду першої інстанції, є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

Апеляційний суд вважає, що таке рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, в зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції в оскарженій ухвалі зазначив в якості підстав для його повернення затвердження обвинувального акту після закінчення строків досудового розслідування.

Однак апеляційний суд звертає увагу на те, що, відповідно до положень п.3) ч.3 ст.314 КПК України, обвинувальний акт може бути повернутий прокурору лише за умови його невідповідності вимогам КПК України.

При цьому, вимоги до обвинувальний акту передбачені ст.291 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувальний акт, який надійшов до суду, згідно з положеннями ч.1 ст.291 КПК України, складений слідчим і затверджений прокурором.

Також з обвинувального акту вбачається, що він містить всі складові, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, в тому обсягу, в якому вони встановлені органом досудового розслідування, включаючи виклад фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення.

Що стосується визнання судом першої інстанції незаконними дій та бездіяльності прокурора та слідчого, такий висновок суду, зроблений за результатами проведенні підготовчого судового засідання, є передчасним.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 291 КПК України, заборонено надання суду інших документів, крім обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

За умови виконання зазначених положень закону, суд фактично позбавлений можливості на цій стадії судового провадження встановити дотримання або порушення процесуальних строків органом досудового розслідування.

Крім того, згідно з положеннями ч.1, 2 ст.294 КПК України, якщо внаслідок складності провадження неможливо закінчити досудове розслідування кримінального проступку (дізнання) у строк, зазначений у п. 1) ч.1 ст. 219 КПК України, він може бути продовжений в межах строку, встановленого п.1) ч.2 ст. 219 КПК України, районним (міським) або іншим прирівняним до нього прокурором.

2. Якщо досудове розслідування злочину (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 2) ч.1 ст. 219 КПК України, він може бути продовжений в межах строків, встановлених п. 2) 3) ч.2 ст. 219 КПК України.

Тобто законодавчо визначена можливість продовження строку досудового розслідування, а не обов`язок продовжити цей строк, тому бездіяльність слідчого і прокурора, яка полягає в не продовженні строку досудового розслідування, не може бути визнана незаконною, або протиправною.

Щодо визнання незаконними дій слідчого та прокурора стосовно проведення слідчих дій поза межами строків досудового розслідування, така незаконність, на думку апеляційного суду, є безумовною і беззаперечною, враховуючи положення ст.219 КПК України.

Однак, за умови виконання вимог ч.3 ст.291 КПК України, тобто за умови відсутності в суду інших документів, крім обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, суд об`єктивно позбавлений можливості з`ясувати такі обставини в підготовчому судовому засіданні.

При розгляді кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення, суд матиме можливість з`ясувати питання проведення певних слідчих дій в межах певних строків і, відповідно, визнати недопустимими докази, отримані поза межами строків досудового розслідування.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що підстави для повернення прокурору обвинувального акту в даному випадку відсутні, а рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту не грунтується на досліджених доказах, тому вимоги апеляційних скарг стосовно скасування оскарженої ухвали підлягають задоволенню, а оскаржена ухвала скасуванню на підставі п.2) ч.1ст.409, п.1) ч.1 ст.411 КПК України.

В частині визнання оскарженої ухвали завідомо неправосудним судовим рішенням, апеляційна скарга, на думку апеляційного суду, задоволенню не підлягає з таких підстав.

Постановлення суддею завідомо неправосудного судового рішення діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ст.375 КПК України.

Тобто визнання судового рішення завідомо неправосудним, фактично є визнанням судді, який його постановив, винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.375 КК України.

Згідно з положеннями ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Оскільки обвинувачення судді не пред`явлено, обвинувальний вирок щодо судді відсутній, підстави для визнання оскарженої ухвали завідомо неправосудним рішенням відсутні, відповідно апеляційна скарга, в цій частині, не підлягає задоволенню.

Враховуючи ті обставини, що суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору, не виконав дій, передбачених статтями 314-316 КПК України для підготовчого провадження, апеляційний суд позбавлений можливості постановити нову ухвалу, як на цьому наполягають апелянти, а вважає за необхідне, керуючись положеннями статей 7, 9 КПК України, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 407, 409, 411, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , від 09.12.2016 року, частково задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної Прокуратури України ОСОБА_12 , від 12.12.2016 року, частково задовольнити.

Скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області, від 02.12.2016 року, якою визнані незаконними дії та бездіяльність слідчого ОСОБА_13 та процесуального керівника прокурора відділу Генеральної Прокуратури України ОСОБА_12 в кримінальному провадженні № 0000186, а також повернутий прокурору обвинувальний акт в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Призначити новий розгляд в Іллічівському міському суді Одеської області, в іншому складі, зі стадії підготовчого провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Одеської області Джулай