АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/640/17 Справа № 191/14/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року, якою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, засудженого Вільногірським міським судом Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі.

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року засудженому ОСОБА_6 в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого виходив з того, що останній у скоєному злочині не розкаявся, своєю поведінкою виправлення не довів, його поведінка не є сумлінною, тому суд вважає, що засуджений не став на шлях виправлення.

Так, суд в оскаржуваному рішенні зазначає, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення тяжкого злочину, відбув 2/3 частини призначеного судом покарання з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України, на теперішній час не працевлаштований, але залучається до робіт з благоустрою колонії та рішенням комісії установи від 29 квітня 2016 року відмовлено у застосуванні ст.81 КК України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою умовно-достроково звільнити його від відбування покарання відповідно до ст.81 КК України.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги засуджений зазначає, що став на шлях виправлення, що підтверджує адміністрація колонії та працює при будівничій бригаді по благоустрою колонії.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, доводи засудженого ОСОБА_6 , який просив ухвалу суду скасувати та звільнити останнього умовно-достроково від подальшого відбування покарання, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а тому просив апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи засудженого в апеляційній скарзі про те, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Із матеріалів провадження та звукозапису судового розгляду вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2013 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України та призначено покарання у виді 4 років 7 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2016 року ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано попереднє увязнення з 19 червня 2013 року по 07 жовтня 2013 року та з 31 жовтня 2013 року по 23 грудня 2013 року.

Як убачається з матеріалів провадження, а саме характеристи, наданої начальником відділення СПС №8 СВК-94 засуджений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, двічі вчинював кримінальні правопорушення в період іспитового строку, до СВК-94 прибув 15 січня 2014 року, не працевлаштований, але залучається до робіт з благоустрою колонії, має два стягнення, які погашені та два заохочення.
15 жовтня 2015 року ОСОБА_6 відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.
Рішенням комісії установи від 29 квітня 2016 відмовлено в застосуванні ст.81 КК України як особі, що не довела своє виправлення.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2016 року ОСОБА_6 також відмовлено у застосуванні положень ст.81 КК України.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання є зразковою, сумлінною та свідчить про його повне виправлення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2017 року щодо ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4