Справа №766/8336/17
н/п 1-кс/766/8125/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.08.2017

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням в якому просить скасувати арешт майна накладеного ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області по справі №766/8336/17 від 18.05.2017 р. на рухоме майно, що належить ОСОБА_6 , а саме: БАЗ А148.2 державний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 номер двигуна № НОМЕР_3 , MAN 469 державний номер НОМЕР_4 , номер кузова № НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 .

В судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав.

Слідчий та прокурор заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання судом встановлено, що у кримінальному провадженні №0000734 підозру у вчиненні злочину нікому не оголошено, цивільний позов не пред`явлено, ризики передбачені у ст. 170 КПК України на даний час не доведені та не мають під собою жодного правового підґрунтя, оскільки з моменту початку досудового розслідування не доведена подія кримінального правопорушення, вид, розмір і факт завдання матеріальної шкоди у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозри вважати, що:

1.воно є доказом злочину;

2.підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;

3.конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову;

4.стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди;

5.можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Так, власником арештованого рухомого майна є ОСОБА_6 , при цьому будь яке судове рішення про скасування його права власності відсутнє.

На даний час по кримінальному провадженню, ОСОБА_6 не є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Будь яких об`єктивних даних про завдання шкоди діяльністю ОСОБА_6 чи належними йому транспортними засобами не має.

Частина 2 ст. 1 КПК України зазначає : «кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України».

Статтею 2 КПК України передбачено : «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено : «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством».

Не дотримання норм КПК України призводить до порушення основних конституційних засад: дотримання принципу справедливості як невід`ємного елемента верховенства права (ст. 8 Конституції України), індивідуальний характер відповідальності (ст. 61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до ст. 8 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини».

Конституцією України ( ст.41), ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №457/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2,4,7 та 11 до Конвенції ... Постанова № 457/97-ВР від 16.07.1997», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Виходячи з вимог ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна, з чого випливає, що, скасування арешту майна тягне за собою негайне повернення його особі, у якої воно було вилучене.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, а саме, що по цей час по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0000734 ОСОБА_6 не є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також, що цивільний позов у кримінальному проваджені не пред`являвся, ОСОБА_6 не є цивільним відповідачем, а отже наявні підстави для скасування накладеного арешту майна.

Окрім того, арештовані автобуси не є речовими доказами, які несуть на собі сліди кримінального правопорушення, які у разі скасування арешту можуть бути спотворені чи знищені, ризики передбачені у ст. 170 КПК України на даний час не доведені та не мають під собою жодного правового підґрунтя, з моменту початку досудового розслідування не доведена подія кримінального правопорушення, вид, розмір і факт завдання матеріальної шкоди у кримінальному провадженні, відсутні докази, які підтверджують ті обставини, що на час продажу транспортних засобів їх попередній власник ОСОБА_7 був недієздатним, або наявність шахрайських дій відносно нього, зі сторони ОСОБА_6 . У подальшому арешті належних ОСОБА_6 транспортних засобів потреба відпала, та при цьому, заявником доведено, що і на час звернення до суду з клопотанням про його арешт така потреба була відсутня у органу досудового слідства. Скасування арешту майна ніяким чином не перешкоджає продовженню досудового слідства по кримінальному провадженню.

На підставі вищевикладеного та керуючись вимогами ст.174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 18.05.2017 по справі №766/8336/17 н/п 1-кс/766/5097/17 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000734 на майно, належне ОСОБА_6 , а саме, на транспорті засоби:

-БАЗ А148.2 державний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 номер двигуна № НОМЕР_3 ,

-MAN 469 державний номер НОМЕР_4 , номер кузова № НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6

Зобов`язати слідчого у проваджені якого перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000734 повернути власнику ОСОБА_6 вищевказані транспортні засоби, а саме:

- БАЗ А148.2 державний номер НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 номер двигуна № НОМЕР_3 ,

- MAN 469 державний номер НОМЕР_4 , номер кузова № НОМЕР_5 , номер двигуна НОМЕР_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1