Ухвала
іменем україни

23 березня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на вирок Радехівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :

Вироком Радехівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка народилась та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, 1 грудня 2013 року близько 11 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в домоволодінні АДРЕСА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 , діючи на ґрунті тривалих неприязних відносин, маючи на меті позбавлення життя останнього, умисно схопила його двома руками на шию і утримувала. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 у ОСОБА_8 відбулась раптова зупинка серця внаслідок чого він помер.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджена просить судові рішення змінити та перекваліфікувати її дії з ч.1 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України та одночасно просить звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям. Зазначає, що матеріали справи містять достатні докази для перекваліфікації її дій, а смерть ОСОБА_8 настала внаслідок необережності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та захисника, які підтримали касаційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 злочину, за який її засуджено, та кваліфікація її дій за ч.1 ст. 115 КК України ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та їх сукупність оцінена з точки зору їх допустимості, достатності та взаємозв`язку між собою, в чому сумніватися колегія суддів немає підстав з огляду на таке.

Розглядаючи справи про злочини проти життя та здоров`я особи суд має брати до уваги сукупність всіх обставин справи й ураховувати не тільки поведінку винуватого, потерпілого і їх взаємостосунки до злочину, під час і після його вчинення, але й спосіб учинення злочину, застосовані засоби і знаряддя, сам характер заподіяних потерпілим поранень. Умисне вбивство може бути вчинене з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання.

Як убачається з матеріалів справи засуджена ОСОБА_6 , не оспорюючи факту стискання шиї ОСОБА_8 , заперечувала наявність у неї умислу на його вбивство.

Суд, розглядаючи справу щодо ОСОБА_6 , оцінивши пояснення засудженої щодо механізму спричинення ушкоджень потерпілому у сукупності з висновками судово-медичної експертизи щодо причини настання смерті, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_6 стискаючи шию ОСОБА_8 , тобто життєво важливий орган, свідомо припускала те, що її дії можуть призвести до смерті потерпілого.

Наявність тривалих неприязних стосунків між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 також було враховано судом.

Зважаючи на наведене, рішення суду про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України є правильним, а підстав для перекваліфікації її дій на ст. 119 КК України, як про те ставиться питання в касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винної та призначив їй покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає тяжкості вчиненого злочину, є справедливим і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

При розгляді справи апеляційним судом були належним чином досліджені матеріали провадження, проаналізовані докази, якими суд першої інстанції обґрунтував доведеність вини ОСОБА_6 та обставини, що впливають на призначення покарання. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування судових рішень колегія суддів не встановила.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судові рішення є законними та обґрунтованими і підстав для задоволення касаційної скарги не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 434-436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Радехівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 травня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3