Справа № 473/2599/17
Номер провадження1-кп/473/234/2017
ВИРОК
іменем України
"19" серпня 2017 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000153 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білоусівка Вознесенського району Миколаївської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимий 28.09.2006 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.162, ч.3 ст.186, ч.2 ст.189, ст.304, ст.70 КК України до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі; 08.05.2013 року був звільнений умовно-достроково на 11 місяців 29 днів невідбутого строку покарання,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Наприкінці грудня 2016 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 знаходилися за адресою: АДРЕСА_2 , де вони почали вживати алкогольні напої та в ході розмови ОСОБА_4 повідомив, що йому ніде проживати. ОСОБА_5 надав йому ключі від свого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 та дозволив там тимчасово проживати.

Перебуваючи у будинку ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 виявив сепаратор «Січ», що належить ОСОБА_5 , та в нього виник умисел на незаконне заволодіння цим сепаратором, реалізуючи який, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу ОСОБА_4 викрав сепаратор «Січ», та розпорядився ним на власний розсуд, а саме перепродав його, тим самим спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 1520 грн.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

08 серпня 2017 року потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 уклали угоду про примирення, яка була долучена до обвинувального акту на момент надходження провадження до суду.

Згідно з угодою про примирення обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, сторони дійшли згоди щодо покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; також на період іспитового строку застосувати до ОСОБА_4 наступні обов`язки: на підставі п.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; на підставі п.2 ч.1 ст.76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді про примирення зазначено, що потерпілий ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 ніяких претензій матеріального чи морального характеру не має та що ОСОБА_4 відшкодував потерпілому ОСОБА_5 завдану злочином шкоду в повному обсязі шляхом повернення викраденого май

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні приватного обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє права, визначені частиною 5 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені частиною 1 статті 473 КПК України; обвинувачений вказав, що він повністю визнає свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням, цілком розуміє характер обвинувачення, згоден з видом покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди.

Потерпілий та обвинувачений підтримали затвердження угоди на визначеній в ній умовах.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення, зазначивши, що її зміст, форма та порядок укладання відповідають вимогам чинного КПК України. Також прокурор просив скасувати обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відносно нього будуть застосовані положення ст.?% КК України.

Судом було роз`яснено, що наслідком затвердження угоди про примирення для сторін є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, а для обвинуваченого - відмова від здійснення права на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, в тому числі права мовчати, мати захисника, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. А для потерпілого ОСОБА_5 - позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; відсутні обставини для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, правова кваліфікація діям ОСОБА_4 надана вірно за ч.2 ст.185 КК України; покарання, запропоноване сторонами, узгоджено у межах санкцій ч.2 ст.185 КК України, відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, та вважає, що існують підстави для затвердження угоди про примирення на визначеній в ній умовах.

Під час досудового слідства відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, затверджуючи угоду про примирення, укладену між обвинуваченим та потерпілим, суд затверджує її на визначній в ній умовах. Так, сторони угоди обумовили звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, тому відповідно до ч.1 ст.377 КПК України ОСОБА_4 слід звільнити з-під варти.

Керуючись ст.ст.314, 369, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 08 серпня 2017 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі затвердженої угоди про примирення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, поклавши на нього наступні обов`язки згідно із ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Скасувати обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ч.1 ст.377 КПК України ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.394 КПК України вирок на підставі угоди про примирення може бути оскаржено прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду підпис ОСОБА_1

згідно оригіналу

Суддя: