Справа №472/972/16-к 16.12.2016
Провадження: № 11-кп/784/967/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 ОСОБА_1
ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000495 апеляційну скаргу прокурора Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Березани Закарпатської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8

в с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000495 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору для приведення у відповідність вимогам кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На думку прокурора висновок суду про невідповідність обвинувального акта вимогам закону є безпідставним.

Апелянт вважає обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПКк України, в тому числі п. 5, оскільки містить виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та інші дані.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
В підготовчому судовому засіданні при розгляді обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000495 відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України повернув обвинувальний акт прокурору.

Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що в порушення ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить однієї з обов`язкових складових частин формулювання обвинувачення.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 т. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

При вивченні матеріалів провадження апеляційним судом не встановленні суттєві порушення вимог ст. 291 КПК України, які б перешкоджали призначенню провадження до судового розгляду.

Згідно вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З тексту обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000495 відносно ОСОБА_7 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини злочину, формулювання обвинувачення, із зазначенням часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення, яке полягає в посиланні на те, що ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями, які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення майна ОСОБА_9 , вчинено повторно з проникненням до житла, кваліфікованого за ст. 15 ч. 3 ст. 185 ч. 3 КК України, а також у таємному викраденні (крадіжці) майна ОСОБА_10 , кваліфікованому за ст. 185 ч. 2 КК України (а.к.п. 3).

Проте, всупереч цього судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок про те, що вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України порушено.

Таким чином, ухвала суду про повернення обвинувального акта прокурору є необґрунтованою, а вимоги, зазначені судом в ухвалі, не перешкоджають призначенню судового розгляду, тим більш, що прокурор, відповідно до ст. 338 КПК України, під час судового розгляду має право змінити обвинувачення, конкретизувавши його з урахуванням встановлених обставин, що не порушує право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 291, 314 ч.4, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: