Провадження № 11-кп/795/355/2017
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 січня 2017 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокурору,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 , ОСОБА_10

адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 січня 2017 року було повернуто прокурору обвинувальний акт з додатками, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що одне і те ж по суті обвинувачення щодо двох підозрюваних різниться за змістом, у зв`язку з чим є неконкретним. Крім того, зі змісту обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_12 є незрозумілим, чому згідно договору № 80 від 01.10.2014 року за ремонт двигунів було перераховано 400 000 грн., а шкода державі внаслідок цього заподіяна лише у розмірі 185 616, 67 грн. Також з обвинувального акту не вбачається, скільки насправді двигунів були предметом договору два чи чотири. Відповідно, обвинувальний акт не містить обґрунтування визначення розміру шкоди, що також вказує на неконкретність обвинувачення.

Також, за змістом інкримінованого обвинувачення, дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 191 КК України кваліфіковані не як привласнення чужого майна, вчинене у великих розмірах, а як заподіяння державі збитків у великому розмірі внаслідок «безпідставного перерахування коштів та незаконних фіктивних операцій», що є неконкретним, оскільки у структурі обвинувачення відсутня об`єктивна сторона інкримінованого діяння привласнення чужого майна, механізм та момент його привласнення.

Крім того, в обвинуваченні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 191 КК України сума, що була перерахована, зазначена у розмірі 400 000 грн, а не 312 000 грн. і на інший рахунок, ніж зазначено у вказаному обвинуваченні. Походження суми 312 000 грн. у обвинувальному акті не відслідковується.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду прокурор Чернігвської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу скасувати, а обвинувальний акт направити в той же суд на новий розгляд. Апелянт мотивують свої вимоги тим, що суд вирішуючи організаційні питання на підготовчому судовому засіданні, безпідставно, без дослідження будь-яких матеріалів, прийшов до висновку про неповноту, незрозумілість та некоректність змісту обвинувачення, вдаючись до аналізу обвинувачення не маючи в розпорядження будь-яких матеріалів кримінального провадження. Так розбіжність в обвинуваченні двох осіб, ніяким чином не свідчить про неконкретне обвинувачення, а навпаки, вказує на те, що кожній особі обвинувачення конкретизоване. Крім того, зазначені в обвинуваченні суми ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження (бухгалтерських і банківських документах) і можуть бути перевірені тільки в судовому засіданні.

Адвокат ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду в частині не розгляду судом частини доводів клопотання про повернення обвинувального акта прокурору і направити в цій частині в той же суд на новий розгляд. Вказує, що підтримує позицію суду першої інстанції стосовно неконкретного та незрозумілого обвинувачення ОСОБА_7 .. Крім того, зазначає, що обвинувальний акт підписано і направлено до суду не уповноваженими особами, відсутні у реєстрі матеріалів досудового розслідування дані про внесення до ЄРДР інформації про продовження строку досудового слідства до п`яти місяців.

Адвокат ОСОБА_6 також подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просив залишити подану апеляційну скаргу прокурором без задоволення.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених в ній підстав, обвинувачених та їх адвокатів, які підтримали позицію викладену в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Частиною 2 статті 291 КПК України визначено вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.

В порушення вказаних вимог, суд першої інстанції вказав на відсутність обов`язкових складових обвинувального акта.

Так, районний суд вказав, що одне і те ж по суті обвинувачення щодо двох підозрюваних різниться за змістом, у зв`язку з чим є неконкретним. Крім того, зі змісту обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_12 є незрозумілим, чому згідно договору № 80 від 01.10.2014 року за ремонт двигунів було перераховано 400 000 грн., а шкода державі внаслідок цього заподіяна лише у розмірі 185 616, 67 грн. Також з обвинувального акту не вбачається, скільки насправді двигунів були предметом договору два чи чотири. Відповідно, обвинувальний акт не містить обґрунтування визначення розміру шкоди, що також вказує на неконкретність обвинувачення.

Аналізуючи вищевказане, колегія суддів приходить до переконання, що розбіжність в обвинуваченні двох осіб, ніяким чином не свідчить про неконкретне обвинувачення, а навпаки, вказує на те, що кожній особі обвинувачення конкретизоване.

Крім того, зазначені в обвинуваченні суми, на які також посилається суд першої інстанції, ймовірно, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і можуть бути перевірені тільки в судовому засіданні, під час розгляду справи по суті, тому з даного приводу висновки районного суду також є помилковими.

Твердження суду першої інстанції щодо неконкретності обвинувачення оскільки за змістом вказаного обвинувачення, такі дії ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 191 КК України кваліфіковані не як привласнення чужого майна, вчинене у великих розмірах, а як заподіяння державі збитків у великому розмірі внаслідок «безпідставного перерахування коштів та незаконних фіктивних операцій», оскільки у структурі обвинувачення відсутня об`єктивна сторона інкримінованого діяння привласнення чужого майна, механізм та момент його привласнення, також не є обґрунтованими.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 338 КПК України, неконкретність пред`явленого обвинувачення може бути усунута шляхом зміни прокурором обвинувачення в суді за результатами судового розгляду.

Стосовно доводів адвоката ОСОБА_6 що обвинувальний акт підписано і направлено до суду не уповноваженими особами, колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування № 0008920 від 12.11.2015 року містять вичерпну інформацію стосовно повноважень прокурора ОСОБА_9 та слідчого ОСОБА_13 , які підписували та направляли обвинувальний акт з додатками до суду.

Твердження адвоката ОСОБА_6 щодо відсутні у реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про внесення до ЄРДР інформації про продовження строку досудового слідства до п`яти місяців, як підстава для повернення обвинувального акта, колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, статтею 109 КПК України визначено, що саме повинен містити реєстр матеріалів досудового розслідування, вичерпного переліку стаття не закріплює.

Крім того, зазначений недолік не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

За вказаних обставин, колегія приходить до переконання, що суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про повернення обвинувального акту, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 січня 2017 року про повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прокурору скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3