АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000043 від 21.01.2016 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Стецева, Снятинського району Івано-Франківської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, працюючого лікарем в опіковому відділенні ЛШМД, із вищою освітою, раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 лютого 2017 року, -
за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого: ОСОБА_6 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 лютого 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, з позбавленням права займати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків строком на 3 (три) роки, з конфіскацією майна, окрім житла.

Єдиний унікальний № 725/1806/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Провадження № 11-кп/794/134/17 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 368 КК України

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення з 27 січня 2016 року по 29 січня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту фактичного затримання.

Обрано ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покладено на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;

-не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , в період з 22 год. до 06 год. без дозволу прокурора або суду, крім роботи в цей час.

Вирішено питання пов`язане з речовими доказами.

На вказаний вирок суду 1-ї інстанції захисником ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , подано апеляційну скаргу в якій просить вирок районного суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_5 на ч. 1 ст. 190 КК України.

Обґрунтовуючи вказане невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного злочину є виконання службовою особою дій в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими службовими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.

Однак, з проаналізованих судом доказів не вбачається наявності в обвинуваченого ОСОБА_5 таких організаційно-розпорядчих обов`язків, в силу яких він був уповноважений одноособово надавати висновки ЛКК.

Крім цього, законодавством України не надано самостійних одноособових повноважень члену лікарсько-консультаційної комісії, яким був ОСОБА_5 , щодо освідчення стану здоров`я хворих, натомість, визначено, що такі рішення можуть бути прийняті комісією ЛКК в цілому.

А отже, висновок суду про доведеність скоєння ОСОБА_5 саме посадового злочину є помилковим і містить в собі скоріше припущення щодо можливих наслідків, оскільки згідно законодавчих актів щодо діяльності ЛКК, любий її висновок може бути оскаржений до Центральної ЛКК, та носить суто рекомендаційний характер і не є остаточним документом, який визначає подальшу долю отримання інвалідності дитиною.

Одержання завідуючим опіковим відділенням грошей не слід розцінювати, як злочин у сфері службової діяльності, оскільки гроші, в розмірі 5000 грн., опинилися у нього не через протиправне використання ним своїх службових повноважень, а тому, що він увівши в оману ОСОБА_9 шляхом обману заволодів ними, а тому діяння засудженого мали отримати юридичну оцінку за ч. 1 ст. 190 КК України.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Заперечення на вказану апеляційну скаргу, відповідно до ст. 402 КПК України учасниками судового провадження подані не були.
Як зазначив районний суд у своєму вироку, та що перевірено апеляційним судом, у лютому 1994 року, згідно наказу Обласної комунальної установи «Лікарня швидкої медичної допомоги» за № 26-к від 28.02.1994 року обвинуваченого ОСОБА_5 переведено з посади лікаря опікового відділення на посаду завідувача опіковим відділенням ОКУ «ЛШМД».

Відповідно до положень пунктів 1, 2 та 3 Посадової інструкції, обвинувачений ОСОБА_5 обіймаючи вказану посаду, здійснює безпосереднє керівництво діяльністю підпорядкованого йому медичного персоналу, всією діагностичною, лікувально-профілактичною і адміністративно-господарською роботою відділення та несе персональну відповідальність за її ефективність та результати, вирішує питання прийому, переведення і виписки хворих у відділенні, приймає участь у роботі лікарсько-консультативної комісії, надає розпорядження працівникам та контролює їх виконання, а отже наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, тобто є службовою особою комунальної медичної установи.
Крім того, згідно наказу Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації за № 1-к §1 від 12.01.2015 року ОСОБА_5 затверджено головним позаштатним спеціалістом Департаменту охорони здоров`я Чернівецької ОДА за медичним напрямком комбустіологія (розділ хірургії, що вивчає механізми виникнення опіків, їх перебіг, можливі ускладнення та лікування).
Наказом ОКУ «ЛШМД» № 189 від 05.09.2013 року затверджено положення про лікарсько-консультативну комісію лікарні, однією з функцій якої є визначення відповідності захворювання та стану дитини до Переліку медичних показань, що дають право на визнання дитині до 18 років статусу дітей інвалідів (висновок ЛКК) та затверджено склад комісії, у складі: голови ЛКК, заступника голови комісії (заміщує у разі відсутності), заступника голови комісії з питань експертизи інвалідності та непрацездатності у дітей та членів комісії - лікарів лікувального закладу, що виконують функції обласних позаштатних фахівців; завідувачів та лікарів клінічних відділень закладу; представників органів соціального захисту (за окремим клопотанням). Відповідно до частини 4 даного наказу, рішення ЛКК щодо відповідності захворювання та стану дитини до переліку медичних показань, що дають право на визнання дитини до 18 років категоріям дітей-інвалідів та оформлення висновку ЛКК приймаються комісійно (не менше двох осіб за профілем спеціальності з обов`язковою участю обласного позаштатного фахівця). Висновки ЛКК оформляються у вигляді довідки та візуються головою ЛКК чи його заступником, відповідальним за експертизу інвалідності у дітей, та вносяться до окремого журналу запису висновків лікарсько-консультаційної комісії.
Так, у березні 2002 року до опікового відділення ОКУ «ЛШМД» госпіталізовано, з термічними опіками долоневої поверхні пальців обох кистей, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в АДРЕСА_2 . Після оперування та стаціонарного лікування останню виписано з опікового відділення ОКУ «ЛШМД» та встановлено їй медичні показання для визначення стану Інвалідності. За медичними документами з опікового відділення ОКУ «ЛШМД», лікарською комісією Сторожинецької ЦРЛ видано медичний висновок про дитину інваліда ОСОБА_10 , на підставі якого нараховувалась державна соціальна допомога. Термін дії даного медичного висновку, згідно з вимогами передбаченими наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516, встановлений на 5 років і може продовжуватись на вказаний термін до досягнення дитиною повноліття.
В подальшому, кожних 5 років проводилось обстеження ОСОБА_10 лікарсько-консультативною комісією в опіковому відділенні ОКУ «ЛШМД», з метою підтвердження діагнозу та встановлення медичних показань для визначення стану інвалідності, що в свою чергу було визначальною підставою для прийняття районною лікарською комісією позитивного рішенням про визнання ОСОБА_10 дитиною-інвалідом та наступного призначення і отримання соціальної допомоги.
Крім того, для здійснення індивідуальної програми реабілітації вказаної дитини-інваліда, кожних два роки за направленням районної лікарні,проводилось її обстеження у опіковому відділенні ОКУ «ЛШМД», яке підконтрольне завідувачу відділенням ОСОБА_5 . Під час останнього продовження індивідуальної програми реабілітації ОСОБА_10 у січні 2015 року, її лікуючий лікар ОСОБА_11 , за погодженням та з відома завідувача відділенням ОСОБА_5 , вказали батьку дівчинки про необхідність надання коштів у вигляді неправомірної вигоди за видачу документів на реабілітацію дитини. Однак ОСОБА_12 , після отримання документів, не маючи матеріальної можливості виконати таку вимогу, грошові кошти не передав, а тому отримав від вказаних осіб застереження про марність подальшого звернення у відділення з будь-яких питань без виконання їх попередньої незаконної вимоги.
05.01.2016 року батько дитини-інваліда - ОСОБА_12 , розуміючи, що термін дії попереднього висновку про дитину інваліда на його дочку завершився в грудні 2015 року, а допомога на дитину є єдиним джерелом доходів, які він може витратити на лікування та реабілітацію своєї дочки, черговий раз звернувся до Сторожинецької центральної районної лікарні з приводу продовження стану її інвалідності. Лікарем ортопедом-травматологом Сторожинецької ЦРЛ ОСОБА_13 , у відповідності до вимог наказу МОЗ України №482 від 04.12.2001, з метою підтвердження існування медичних показань для визначення стану інвалідності ОСОБА_10 , виписано направлення останній до обласної спеціалізованої лікарні, а саме в опікове відділення ОКУ «ЛШМД».
За вказаним направленням Сторожинецької ЦРЛ, ОСОБА_10 12.01.2016 року госпіталізована до опікового відділення ОКУ «ЛШМД» з діагнозом післяопікова згинально-розгинальна контрактура II-IV, пальців лівої кисті (травма дитинства). Перебуваючи в опіковому відділенні ОКУ «ЛШМД» ОСОБА_12 зустрівся із виконувачем обов`язків завідувача опіковим діленням ОСОБА_14 (завідувач опікового відділення ОСОБА_5 перебував у відпустці). При розмові зі ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , оглянувши попередній висновок ЛКК, впізнав у записах вказаного висновку почерк лікаря опікового відділення ОСОБА_11 . Розуміючи, що дитини проходила у вищевказаного лікаря лікування, для з`ясування усіх обставин та діагнозу, у присутності ОСОБА_12 зателефонував останньому. В телефонній розмові ОСОБА_11 у грубій формі вказав, щоб ОСОБА_14 жодних документів ОСОБА_12 не оформляв з причин невиконання ним попередніх домовленостей матеріального характеру. Однак, ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_12 , що незважаючи на сказане ОСОБА_11 він, як виконуючий обов`язки завідувача опіковим відділенням, вправі оформити необхідні документи на його дитину-інваліда та видати відповідний висновок ЛКК. В цей час до опікового відділення зайшов завідувач опіковим відділенням ОСОБА_5 та побачивши ОСОБА_12 , дав вказівку ОСОБА_14 зробити необхідні записи лише в історії хвороби останньої та відкласти видачу висновку ЛКК до моменту виходу його з відпустки, так, як він особисто займеться цим.
Внаслідок таких незаконних, відкритих та зухвалих дій завідувач опіковим відділенням ОСОБА_5 створив умови, за яких у ОСОБА_12 , з врахуванням подій, що мали місце у січні 2015 року під час отримання документів на реабілітацію дитини, склалося реальне усвідомлення неспроможності захистити свої і дитини законні права та неможливості запобігти негативним для себе і дитини наслідкам у вигляді отримання негативного висновку ЛКК та подальшої відмови у визнанні за донькою статусу дитини-інваліда, що як наслідок призведе до неотримання передбаченої законом та потрібної йому матеріальної допомоги для догляду за нею, і тому виникло обґрунтоване переконання, що вирішення вказаного питання перебуває саме в компетенції ОСОБА_5 як керівника відділення і у необхідності особистого вирішенням вказаного питання саме з ним.
В подальшому, 26.01.2016 року близько 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду завідувача опіковим відділенням ОКУ «ЛШМД», діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого безпідставного збагачення та отримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням свого службового становища, перебуваючи у власному службовому кабінеті, який розташований в опіковому відділенні на другому поверсі приміщення ОКУ «ЛШМД» по вулиці Фастівській, 2 в місті Чернівці, у ході розмови із ОСОБА_12 з приводу отримання позитивного висновку лікарсько-консультативної комісії, достовірно знаючи вимоги Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» та частини 3 «Порядку видачі медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 482 від 04.12.2001, а саме те, що встановлення у ОСОБА_10 медичних показань для визнання її Інвалідом віком до 18 років здійснюватиметься лікарсько-консультативною комісією із обов`язковим залученням очолюваного ним опікового відділення ЛШМД, розуміючи, що поставлений ним діагноз буде внесений у висновок ЛКК підпорядкованим йому лікуючим лікарем ОСОБА_11 і жодний інший член комісії не поставить цей діагноз під сумнів, у зв`язку із тим, що не є фахівцем у галузі комбустіології, а отже його підпис, як завідувача відділення та обласного позаштатного спеціаліста є визначальним і вирішальним, у тому числі для лікарської комісії Сторожинецької ЦРЛ, члени якої жодного разу не приймали рішення, яке б суперечило висновкам ЛКК ОКУ «ЛШМД», знаючи що лікарсько-консультативний висновок ОКУ «ЛШМД» є обов`язковим документом без якого ОСОБА_12 не зможереалізувати своє законне право на позитивне вирішення лікарською комісією Сторожинецької ЦРЛ питання про визнання його дитини інвалідом, і як наслідок, отримати матеріальну допомогу для догляду за дитиною-інвалідом, усвідомлюючи, що така допомога є єдиним джерелом для проведення лікування та придбання необхідних медичних препаратів дитині-інваліду, і вказана дитина має всі законні підстави на отримання позитивного висновку, достовірно розуміючи, що з врахуванням всіх обставин, ОСОБА_12 повністю перебуває в залежності від його волі і іншим чином захистити свої законні права та уникнути вищезазначених негативних для себе наслідків, ніж піти на викладені ОСОБА_5 умови не зможе, зухвало ігноруючи всі морально-етичні принципи поведінки лікаря, висловив пряму словесну вимогу про необхідність надання йому за підписання та видачу позитивного висновку лікарсько-консультативної комісії грошових коштів з розрахунку одна місячна пенсія за кожний з чотирьох років належних ОСОБА_10 до досягнення повноліття виплат, що в загальному становить 5000 гривень, інакше ОСОБА_5 не буде підписано та видано позитивний висновок лікарсько-консультативної комісії на ОСОБА_10 , що як наслідок, призведе до відмови в наданні ОСОБА_12 державної соціальної допомоги на догляд за дитиною-інвалідом в сумі 1300 грн. щомісячно упродовж наступних чотирьох років до досягнення ОСОБА_10 повноліття.
Пред`явивши вказану вимогу, ОСОБА_5 створив такі умови, за якими у ОСОБА_12 сформувалось переконання в наявності реальної небезпеки його правам і законним інтересам та невідворотного настання негативних наслідків через втрату права на передбачену законом матеріальну допомогу, яке призведе до неможливості проведення лікувальних реабілітаційних заходів для нормального її існування у суспільстві, що змусило ОСОБА_12 беззаперечно погодитися з незаконною вимогою завідувача опіковим відділенням ОСОБА_5 про надання неправомірної вигоди, час передачі якої був обумовлений останнім на ранок наступного дня.
27.01.2016 року, приблизно о 09 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у власному робочому кабінеті завідуючого опікового відділення ОКУ «ЛШМД» зустрівся із ОСОБА_12 .
Під час розмови, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, в силу попередньо створених ним для ОСОБА_12 негативних умов та висловленої
незаконної вимоги про надання неправомірної вигоди, що ОСОБА_12 прибув з грошима для передачі їх в якості неправомірної вигоди за оформлення та видачу позитивного висновку лікарсько-консультативної комісії на його дочку, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи бажання незаконного збагачення, використовуючи своє службове становище завідуючого опіковим відділенням всупереч інтересам служби, нехтуючи морально-етичними правилами поведінки лікаря, одержав шляхом попереднього вимагання від ОСОБА_12 обумовленні ним грошові кошти в сумі 5000 грн., за наступне підписання та видачу позитивного висновку лікарсько-консультативної комісії на ОСОБА_10 , чим довів свій злочинний умисел на отримання шляхом вимагання неправомірної вигоди до кінця.
Лише після отримання предмету неправомірної вигоди в розмірі 5000 грн. від ОСОБА_12 , завідувач опіковим відділенням ОСОБА_5 , використовуючи своє службове становище, передав історію хвороби ОСОБА_10 лікуючому лікарю та члену ЛКК ОСОБА_11 , який в момент передачі грошових коштів зайшов в кабінет ОСОБА_5 , та надав пряму вказівку заповнити і підписати позитивний висновок лікарсько-консультативної комісії на ОСОБА_10 .
На виконання вказівки ОСОБА_5 , лікуючий лікар опікового відділення ОСОБА_11 оформив, шляхом внесення у бланк лікарсько-консультативного висновку запису про реальний діагноз дитини із зазначенням необхідності призначення допомоги по інвалідності, підписав його та поставив відтиск особистої печатки, однак не встиг передати на підпис ОСОБА_5 , у зв`язку із затриманням останнього працівниками правоохоронних органів одразу після отримання предмету неправомірної вигоди.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст обвинувального акту та оскаржуваного вироку суду, думку захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , та обвинуваченого ОСОБА_5 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в ній, міркування прокурора, який просив вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , як необґрунтовану - без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 ,задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні, тобто в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, за викладених у вироку обставин, ґрунтується на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом, і він є обґрунтованим.

В судовому засіданні, як у суді першої, так і апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України не визнав та надав апеляційному суду пояснення аналогічного змісту, які надавав будучи допитаним в районному суді.
Не дивлячись на невизнання своєї вини, та наведені в апеляційній скарзі доводи, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена показами свідків, а також письмовими матеріалами кримінального провадження.
Так, свідок ОСОБА_12 надав районному суду покази, з яких вбачається, що 2002 році його дочка ОСОБА_10 вдома впала двома руками на гарячий камін і отримала опіки. Після цього його доньку було госпіталізовано до Сторожинецької ЦРЛ, а звідти направлено до опікового відділення ЛШМД м. Чернівці. В опіковому відділенні ЛШМД дочці відразу зробили операцію та госпіталізували і вона знаходилась в ЛШМД на стаціонарному лікуванні. Після виписки з ЛШМД його дочці лікарями опікового відділення ЛШМД був встановлений стан інвалідності та в подальшому ним оформлені документи по інвалідності. З того часу кожних 5 років ОСОБА_10 проходила обстеження та лікарську комісію по інвалідності в опіковому відділенні ЛШМД.
В кінці 2015 року йому в Сторожинецькій ЦРЛ сказали про необхідність продовження інвалідності і виписали направлення в опікове відділення ЛШМД, при цьому в лікарні йому повідомили, що висновок лікарської комісії є обов`язковим. З метою оформлення групи інвалідності для своєї дочки, він 12.01.2016 року разом із донькою прийшов в опікове відділення ЛШМД. Завідуючого відділенням ОСОБА_5 не було, а тому він звернувся до виконуючого обов`язки завідувача опіковим відділенням ЛШМД ОСОБА_14 для проходження ЛКК з метою продовження інвалідності і сказав що потрібен новий висновок на доньку. При огляді документів ОСОБА_14 побачив, що старий висновок ЛКК написаний почерком лікаря ОСОБА_11 та зателефонував останньому. Так як він стояв поруч із ОСОБА_14 під час розмови по телефону із ОСОБА_11 , він почув їх розмову, в якій ОСОБА_11 сказав ОСОБА_14 , щоб останній нічого не оформляв та взагалі гнав його так як він за минулий раз не розрахувався. Однак, ОСОБА_14 заповнив історію хвороби на його дочку. Також суду показав, що в цей же час він побачив у приміщенні відділення обвинуваченого ОСОБА_5 , який побачивши його, дав розпорядження ОСОБА_14 оформити історію хворобу на дочку та повідомив, що коли вийде з відпустки сам займеться цією документацією. При цьому, на слова ОСОБА_14 , чого чекати, і що він як виконувач обов`язків завідуючого відділення може сам надати всі документи і висновок ЛКК, ОСОБА_5 сказав, щоб ніякі висновки не підписував, і що він з ОСОБА_11 самі розберуться. В подальшому, того ж дня він у коридорі відділення зустрів ОСОБА_5 , який сказав йому, що оскільки він минулого разу не захотів їм надати гроші в сумі 200 доларів, для отримання довідки-висновку йому необхідно сплатити кошти в сумі 700 доларів, а якщо не надасть, то його донька не буде отримувати наступні п`ять років пенсію, у зв`язку із чим він повідомив обвинуваченого, що зайде до нього особисто після того, як останній повернеться з відпустки.
Оскільки це було не перше вимагання у нього грошей, однак таких коштів він не мав, вирішив звернутися до правоохоронних органів із заявою про вимагання у нього хабара ОСОБА_5
26 січня 2016 року він звернувся до завідуючого опікового відділення ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_5 , який запитав його чи казав ОСОБА_15 за «копійочку», він сказав, що ні, на що ОСОБА_16 запитав скільки дитині років, а коли дізнався, що їй мають ще чотири роки платити пенсію по інвалідності до повноліття та став вимагати чотири розміри пенсії. На його запитання чи це 5000 грн., обвинувачений ствердно відповів так. При цьому, ОСОБА_12 суду вказав, що вищевказана вимога обвинуваченого була у грубій формі і він зрозумів, що іншим чином ніж надати кошти, висновок не отримає, так як ОСОБА_5 завідувач відділення і є головним, а тому він вважав, що саме від ОСОБА_5 залежить вирішення питання про отримання висновку ЛКК.
27.01.2016 року зранку в кабінеті ОСОБА_5 він передав останньому 5000 грн. Після чого ОСОБА_5 передав ОСОБА_11 документи на оформлення висновку для його дочки.
Із наданих районному суду показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що з 2000 року по теперішній час він працює в ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» лікарем у опіковому відділенні. З 20 грудня по 21 січня 2016 року, на час відпустки завідувача опіковим відділенням ЛШМД ОСОБА_5 , він виконував його обов`язки. 12.01.2016 року до нього звернувся ОСОБА_12 разом зі своєю дочкою ОСОБА_17 . ОСОБА_12 мав із собою медичні документи на свою дочку, а саме: направлення із Сторожинецької ЦРЛ, реабілітаційну карту та висновок лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) за 2011 рік і повідомив, що йому потрібен новий висновок ЛКК. При огляді вказаних документів він побачив, що старий висновок ЛКК написаний почерком лікаря ОСОБА_11 , а тому для з`ясування всіх питань зателефонував ОСОБА_11 . В телефонній розмові з ним, ОСОБА_11 сказав, щоб він нічого ОСОБА_12 не оформляв та взагалі навіть не слухав їх. На його запитання, чому не оформляти, ОСОБА_11 сказав йому «гнати їх від себе, оскільки вони ще минулий раз не розрахувались», що саме ОСОБА_11 мав на увазі йому не відомо та він його детальніше і не розпитував, оскільки його не цікавлять їхні питання. Під час його розмови з ОСОБА_11 поруч стояв ОСОБА_12 . Після цього він підписав направлення зі Сторожинецької ЦРЛ, де вказав «погоджено до госпіталізації» та відправив до заступника головного лікаря ОСОБА_18 для підпису та подальшої госпіталізації. В той же день, він зустрів в приміщенні лікарні ОСОБА_5 , який був у відпустці, однак виходив на роботу, який сказав йому заповнити історію хвороби на ОСОБА_10 та віддати всі документи ОСОБА_11 , а коли він вийде з відпустки, то сам розбереться з цими документами. Крім того, він повідомив обвинуваченого про розмову із ОСОБА_11 , який в грубій формі відмовив оформляти документи на ОСОБА_10 . Після виходу ОСОБА_5 з відпустки він передав йому всі оформлені медичні документи на ОСОБА_10 . Також зазначив, що як виконувач обов`язків завідувача відділення міг самостійно підготувати відповідні документи і взяти участь в ЛКК, однак ОСОБА_5 наголосив, що сам буде займатись цими питаннями.
Крім того, пояснив, що в ЛШМД є відповідна медична комісія, яка створена наказом головного лікаря та усі випадки з опіками розглядаються за участю спеціалістів опікового відділення, так як інших спеціалізованих установ в галузі комбустіології в області немає. Висновок повинні підписати щонайменше двоє фахівців за спеціальністю, тобто у даному випадку це міг бути лікуючий лікар та завідувач відділенням, який завжди приймає участь у комісії та є найголовнішим спеціалістом у комісії за фахом. Інші члени комісії не є фахівцями в галузі комбустіології, а тому рішення фахівці в цій галузі є визначальним. За своїми медичними показниками ОСОБА_10 мала право на продовження інвалідності та отримання соціальної допомоги. Також повідомив, що в тому випадку, коли будь-який хворий мав проходити ЛКК чи оформляв будь-які документи, що пов`язані з інвалідністю, що стосувалися опікового відділення, то завжди цими документами займався завідуючий ОСОБА_5 і завжди їх підписував та він зобов`язаний їх підписувати.
Допитаний в районному суді, як свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є доцентом кафедри загальної хірургії Буковинського державного медичного університету. На базі ОКУ «Лікарні швидкої медичної допомоги» знаходиться кафедра загальної хірургії, де він проводить безпосередньо навчальний процес із студентами БДМУ і лікувальні роботи із особами, які перебувають на стаціонарному лікуванні у відділенні термічної травми та пластичної хірургії, яке знаходиться в ЛШМД. Завідувачем опікового відділення є ОСОБА_5 , якому він підпорядкований при здійсненні лікування пацієнтів та при проведенні лікувального процесу тісно спілкувався із обвинуваченим з приводу лікувального процесу хворих, радився з ним та неодноразово спільно із обвинуваченим приймав участь в операціях. Також суду вказав, що йому відомий ОСОБА_12 , так як у відділенні вже давно лікується його донька ОСОБА_17 , яка у ранньому віці отримала опіки кистей рук і не раз отримувала оперативну допомогу. Останнім часом він був її лікуючим лікарем, дитина отримала стан інвалідності та проходила обстеження в опіковому відділенні з метою отримання висновків ЛКК для призначення допомоги по інвалідності. При цьому у 2016 році ті ураження, які були в ОСОБА_10 давали підстави для продовження виплати їй допомоги по інвалідності. Зазначив, що як лікуючий лікар він міг приймати участь у ЛЛК ЛШМД, де зазвичай також приймав участь завідувач відділенням ОСОБА_5 та інші члени комісії.
Крім того, зазначив, що 26.01.2016 року, в другій половині дня до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_19 , який сказав, що йому потрібна довідка-висновок для продовження інвалідності і отримання соціальної допомоги. На, що він повідомив, що буде 27.01.2016 року з 09 години знаходитись на своєму робочому місці в ЛШМД і ОСОБА_12 зможе до нього підійти.
27.01.2016 року перебуваючи на своєму робочому місці, а саме у навчальній авдиторії на другому поверсі ЛШМД та проходячи повз кабінет завідуючого ОСОБА_5 він почув голос ОСОБА_12 та зайшов до кабінету завідуючого. В приміщенні кабінету ОСОБА_5 спілкувався із ОСОБА_12 . ОСОБА_5 надав йому медичні документи на ОСОБА_10 та бланк довідки-висновку ЛКК, сказав виписати довідку ЛКК. Після цього він вийшов та направився до своєї аудиторії, де виписав вище зазначену довідку, після чого підписав її та поставив особистий штемпель лікаря, однак не зміг підписати дану довідку у всіх учасників комісії, так як в аудиторію ввійшли працівники поліції.
Свідок ОСОБА_18 будучи допитаним в судовому засіданні районного суду пояснив, що з 2008 року працює заступником головного лікаря ЛШМД. В ЛШМД діє лікарсько-консультативна комісія, яка надає відповідні висновки про наявність тимчасової непрацездатності та доцільності призначення соціальної допомоги по інвалідності. Зазначена комісія створена наказом головного лікаря, яким затверджений її склад та чисельність. Він згідно наказу є головою вказаної комісії. Комісія є компетентною, якщо в її склад входить не менше трьох чоловік, а саме обов`язково голова комісії та двох фахівців в галузі відповідної медичної спеціальності за профілем, у даному випадку не менше двох лікарів в галузі комбустіології, тобто це може бути завідділенням та лікуючий лікар. Він не є фахівцем в галузі комбустіології, а є хірургом. ОСОБА_5 під час участі в комісії, на його думку, більше виступав як обласний позаштатний фахівець і також додатково як завідувач відділенням. Також вказав, що він не завжди присутній на відповідних комісіях, коли розбираються випадки необхідності призначення соціальної допомоги, що пов`язано із наявністю позапланових засідань. В таких випадках він підписує висновок без присутності особи після огляду документів і наявності підписів не менше двох фахівців у відповідній галузі. У нього немає підстав не довіряти висновкам відповідних фахівців, у тому числі якщо є підпис обласного позаштатного спеціаліста. Без підпису ОСОБА_5 , як завідуючого відділенням та обласного позаштатного фахівця і підпису лікуючого лікаря, він не підписав би висновок.
Крім того, зазначив, що всі особи, які мають проблеми із опіками направляються для лікування та надання висновків в опікове відділення ЛШМД, так як тільки у цьому відділенні є відповідні фахівці в галузі комбустіології.
Із наданих районному суду показів свідка ОСОБА_20 вбачається, що з 1976 року по теперішній вона час працює в ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» лікарем терапевтичного відділення, аз 1983 року на посаді завідувача 1 -го терапевтичного відділення.
Також суду дала показання, що вона згідно наказу головного лікаря ЛШМД «Про затвердження положення про лікарсько-консультативну комісію ЛШМД та удосконалення її роботи» являється заступником голови лікарсько- консультативної комісії у разі відсутності голови комісії - заступника головного лікаря з контролю якості діагностики та лікування ЛШМД - ОСОБА_18 .
З приводу роботи ЛКК пояснила, що членами ЛКК ЛШМД являються завідувачі клінічних відділень ЛШМД, в кожному конкретному випадку проведення ЛКК в залежності від того, який характер захворювання та в якому відділенні лікується хворий, а також лікарі ЛШМД, які виконують функції обласних позаштатних фахівців також в залежності від того який характер захворювання та в якому відділенні лікується хворий.
Найбільш важливим підписом серед членів ЛКК є підпис обласного позаштатного фахівця в кожному конкретному випадку захворювання. У разі наявності його підпису у висновку ЛКК, вона або голова комісії - заступник головного лікаря, не можуть заперечити та не мають підстав не погодитись чи не довіряти висновку, де наявний підпис обласного позаштатного фахівця. У випадку спірних питань чи суміжних діагнозів ЛКК ЛШМД, хворий проходить обласну дитячу ЛКК, яка проводиться на базі обласної дитячої клінічної лікарні.
Також вказала, що висновок ЛКК не може бути виданий без підпису завідуючого відповідним відділенням, а у випадку його відсутності висновок підписує виконуючий обов`язки завідуючого відділенням. Крім того, зазначила, що з приводу вимагання неправомірної вигоди завідуючим опіковим відділенням ОСОБА_5 у ОСОБА_12 за оформлення та видачу висновку ЛКК на його дочку ОСОБА_10 їй нічого не було відомо, а про дану подію вона дізналася від працівників поліції вже після затримання ОСОБА_5 .
Аналогічного змісту пояснення щодо діяльності комісії, видачі висновків та повноважень ОСОБА_5 , як завідувача відділенням та обласного позаштатного спеціаліста при участі в таких комісіях надав районному суду і свідок ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
Допитаний в судовому засіданні районного суду в якості свідка лікар ортопед-травмотолог Сторожинецької ЦРЛ ОСОБА_23 пояснив, що приймає участь в лікарсько-консультативній комісії Сторожинецької ЦРЛ. При цьому вказав, що у випадку звернення жителів Сторожинецького району для встановлення стану інвалідності дитини до Сторожинецької ЦРЛ, він зобов`язаний виписати направлення до лікарсько-консультативної комісії обласної установи Міністерства охорони здоров`я України для проведення стаціонарного або амбулаторного обстеження, з метою установлення медичних показань для визнання дитини-інвалідом. У випадку наявності опіків у дитини, виписується направлення до опікового відділення ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги», так як тільки там є відповідні спеціалісти. Конкретно випадок ОСОБА_10 він не пам`ятає, оскільки в травматології Сторожинецької ЦРЛ є близько 80 дітей-інвалідів. Однак зазначив, що виписував відповідні направлення ОСОБА_10 до опікового відділення ЛШМД для проходження лікарсько-консультативної комісії з метою установлення медичних показань для визнання дитини-інвалідом, а також для госпіталізації, лікування, консультації та продовження індивідуальної програми реабілітації, яку діти-інваліди проходять кожних два роки. При цьому зазначив, що висновок ЛКК опікового відділення ЛШМД носить рекомендаційний характер для призначення соціальної допомоги, оскільки саме призначення соціальної допомоги здійснюється управлінням праці та соціального захисту населення Сторожинецької РДА, на підставі виданого Сторожинецькою ЦРЛ висновку про дитину-інваліда. Однак вказаний висновок опікового відділення ЛШМД є обов`язковим для ЛКК Сторожинецької ЦРЛ, оскільки згідно нормативних документів, саме комісією обласної медичної установи встановлюється наявність медичних показань для визнання дитини-інвалідом, а ЛКК Сторожинецької ЦРЛ лише оформляє та видає висновок, який відповідає висновку обласної ЛКК. Висновку, який би суперечив ЛКК обласної установи, ЛКК Сторожинецької ЦРЛ на його пам`яті не видавала.

Аналогічного змісту пояснення щодо порядку направлення дітей інвалідів в спеціалізовану обласну медичну установу, обов`язковості висновку ЛКК ЛШМД по опікам в документації, що є підставою для прийняття рішення про призначення допомоги дитині інваліду надав також заступник головного лікаря Сторожинецької ЦРЛ ОСОБА_24 .
Крім зазначених показів свідків, вина обвинуваченого підтверджується також наступними письмовими доказами.

Із даних протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.01.2016 року та заяви ОСОБА_12 , яку було подано 21 січня 2016 року на ім`я начальника Управління захисту економіки в Чернівецькій області, вбачається, що ОСОБА_12 21.01.2016 року звернувся до правоохоронних органів із заявою, в якій повідомив про вимагання у нього завідувачем опіковим відділенням ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_5 неправомірної вигоди за підписання та видачу висновку ЛКК на його дитину-інваліда (т.1, а.к.п.8, 9-11).
Дані, які містяться в заяві ОСОБА_12 від 26.01.2016 року, свідчать про те, що останній добровільно надав органу досудового розслідування грошові коштів в сумі 5000 грн. по 200 грн, 25 купюр, для подальшого документування неправомірних дій ОСОБА_5 (т.1, а.к.п.18).
Із даних протоколу огляду добровільно наданих заявником ОСОБА_12 грошових коштів від 26.01.2016 року та додаток до протоколу - ксерокопії наданих банкнот, вбачається, що в ході слідчої дії було проведено опис грошових коштів, їх номінали, кількість та номери банкнот (т.1, а.к.п.19-27).
Згідно даних, які містяться в протоколах за результатами проведення негласної (розшукової) дії аудіо,- відео контролю ОСОБА_5 та ОСОБА_12 від 28.01.2016 року з додатком диском для лазерних систем зчитування № 285-1725 та мікро СД № 285-1719 (т.1, а.к.п.32-35, 36, 37-40), які були досліджені в суді розмов між ОСОБА_5 та ОСОБА_12 отриманих під час проведення негласних слідчих дій, які зафіксовані вбачається, що під час вказаних негласних слідчих розшукових дій зафіксовані розмови між заявником та обвинуваченим 26.01.2016 року, в ході якої обвинувачений здійснює вимагання грошових коштів від заявника за видачу висновку ЛКК в сумі 5000 грн., а саме вказує на необхідність надання йому за видачу висновку чотирьох пенсій по одній за кожний рік та підтверджує, що це становить 5000 грн. Крім цього, зафіксована розмова, що мала місце 27.01.2016 року, в день передачі грошових коштів в сумі 5000 грн. від заявника обвинуваченому за його попередньою вимогою.
Згідно даних протоколу контролю за вченням злочину від 28.01.2016 року, вбачається, що в ході даної слідчої дії було проведено опис номіналів та номерів купюр в сумі 5000 грн., порядок їх помічення спеціальною хімічною речовиною, їх вручення заявнику, проведення з ним інструктажу, попередження про недопустимість вчинення дій направлених на провокування ОСОБА_5 на вчинення злочину, а також підтверджений факт отримання ОСОБА_5 за попередньою вимогою від заявника ОСОБА_12 неправомірної вигоди в сумі 5000 грн. Крім того, підтверджено також і факт виявлення грошових коштів в сумі 5000 грн. в службовому кабінеті ОСОБА_5 під музичною колонкою на його робочому столі (т.1, а.к.п.46-47).
Із даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27.01.2016 року, вбачається, що в ході проведення слідчої дії у присутності понятих 27 січня 2016 року в приміщенні ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» було затримано обвинуваченого ОСОБА_5 , який одержав від ОСОБА_12 неправомірну винагороду в розмірі 5000 грн. за оформлення та видачу висновку лікарської комісії для отримання пенсії дитиною-інвалідом (т.1, а.к.п.58-62).
Данні, які містяться в протоколі освідування особи ОСОБА_5 від 27.01.2016 року, свідчать, що в ході даної процесуальної дії у присутності понятих було зафіксовано світіння рук обвинуваченого світло-зеленим кольором під час огляду в променях ультрафіолету та світіння на поверхні медичного костюму в ділянці правої кишені та на штанах вище правого коліна, проведені змиви з рук, які вилучені (т.1, а.к.п.79-81). Крім того, дана слідча дія відображена в додатках до протоколу, а саме дисках для лазерних систем зчитування у кількості 4 штук з відеозаписом освідування обвинуваченого та огляду місця події здійснених на дві камери, які використовувались при фіксації слідчих дій (т.1, а.к.п.82).
Згідно даних протоколу огляду місця події від 27.01.2016 року, вбачається, що в ході даної слідчої дії виявлено на робочому столі та вилучено довідку-висновок без номеру від 27.01.2016, видану на ім`я ОСОБА_10 , медичну картку на ім`я вказаної особи, виписку з історії хвороби на неї та бланк довідки висновку (т.1, а.к.п.84-86).
Згідно даних протоколу огляду місця події від 27.01.2016 року, а саме службового кабінету завідуючого опіковим відділенням ОСОБА_5 , зі змісту якого убачається, що в ході даної слідчої дії на столі під музичною колонкою у кабінеті ОСОБА_5 виявлені грошові кошти в сумі 5000 грн., які обвинувачений вимагав та отримав від ОСОБА_25 . В ході огляду здійснено ідентифікацію виявлених банкнот із зазначенням їх номерів та номіналів, зафіксовано їх світінні в ультрафіолеті світло-зеленим кольором та світіння у вигляді синьої лінії під числовим позначенням. Номера та номінали банкнот повністю збігаються з тими, що добровільно надані заявником та оглянуті слідчим і передані для проведення контролю за вчиненням злочину і описані в протоколі контролю за вчиненням злочину. Зазначені кошти вилучені. Крім цього в шафі для одягу в сірій куртці виявлений чорний пакетик із грошовими коштами в сумі 7000 грн., на яких світіння не виявлені, в цій же куртці виявлено посвідчення судово-медичного експерта на ім`я ОСОБА_5 . Грошові кошти в сумі 7000 грн. та посвідчення вилучені (т.1, а.к.п.87-90).
Із даних протоколу огляду від 08.02.2016 року, вбачається, що в ході даної слідчої дії проведено огляд довідки-висновка без номеру від 27.01.2016 року, виданого на ім`я ОСОБА_10 , виписки з її історії хвороби № 418, бланка-довідки висновку, історії хвороби ОСОБА_10 з відповідними документами у ній, які вилучені в кабінеті у ОСОБА_11 (т.1, а.к.п.121-123). Оригінал довідки-висновку на ОСОБА_26 від 27.01.2016 року (т.1, а.к.п.126), копія з історії хвороби ОСОБА_10 (т.1, а.к.п.127-145). Зокрема при огляді встановлено, що ОСОБА_11 після передачі йому документів ОСОБА_5 і отримання останнім неправомірної вигоди, на вимогу ОСОБА_5 склав довідку-висновок ЛКК, написав в ній діагноз та рекомендацію щодо наявності підстав для видачі допомоги.
Згідно листа ОКУ «ЛШМД» від 11.02.2016 за № 185 (т.2, а.к.п.2-5), яким повідомлено про кількість висновків ЛКК по опіковому відділенню за останні 3 роки, яких всього 20 та надано копії історій хвороб ОСОБА_10 та інших документів.
Із даних протоколу огляду від 12.02.2016 року та копія Журналу (т.2, а.к.п.6-7, 8-47) вбачається, що в ході зазначеної слідчої дії проведений огляд Журналу запису висновків лікарсько-консультативної комісії ОКУ «ЛШМД» та встановлено, що за період з 2013 по 2016 роки прізвище ОСОБА_5 та його підпис наявний у кожному випадку, де в графі «Найменування лікувального закладу і прізвища лікаря, який направив хворого», наявний запис «Опікове відділення ЛШМД та даний підпис завжди проставлено, як завідуючим опікового відділення.
Згідно даних протоколу огляду від 11.02.2016 року медичних карток стаціонарного хворого ОСОБА_10 (т.2, а.к.п.48-51) та копії з Медичної карти стаціонарного хворого № 418 заведеної 12.01.2016 на ОСОБА_26 лікарем Проняєвим, де наявне направлення зі Сторожинецької районної лікарні підписане ОСОБА_23 від 05.01.2016, (том 2 а.п. 52-54), Медична карта стаціонарного хворого № 10047 заведена 28.08.2013 року на ОСОБА_26 лікарем ОСОБА_11 (том 2 а.п. 55-60), Медична карта стаціонарного хворого № 6425 заведена 06.06.2013 року на ОСОБА_26 лікарем ОСОБА_11 (т.2, а.к.п.61-68), Медична карта стаціонарного хворого № 3305 заведена 27.03.2002 року на ОСОБА_26 лікарем Скицько, оперував ОСОБА_11 (т.2, а.к.п.69-71).
Згідно листа Сторожинецької ЦРЛ від 16.02.2016 року за № 213 про направлення копій документів на ОСОБА_10 (т.2, а.к.п.74), копії з Журналу ЛКК видачі медичних виписок дітям інвалідам до 16 років, де під номером 13/ІІ наявний запис про видачу висновку ОСОБА_10 та її діагноз, видача на 5 років дійсний до 01.03.2016 року. Дата переосвідчення до 01.02.2016 року, що підтверджує покази ОСОБА_12 про необхідність переоформлення висновку саме у січні 2016 року і відсутність з його сторони будь-яких провокаційних дій по відношенню до ОСОБА_5 (т.2, а.к.п.75-76), копія корінця медичного висновку № 13/ІІ від 10.02.2011року на ОСОБА_10 (т.2, а.к.п.77).
Із даних, які містяться в довідці Департаменту соціального захисту населення Чернівецької ОДА № 1027 від 02.03.2016 року з роз`ясненням про розмір соціальної допомоги згідно закону на дітей інвалідів з додатком розрахунком сум такої допомоги щомісячно вбачається, що у 2016 році сума допомоги складає 1208 грн. (т.2, а.к.п.121-122).
Данні, які містяться в наказі № 105/49 від 04.01.2016 «Про порядок видачі медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років» Сторожинецької ЦРЛ свідчать, що ним затверджений склад комісії, серед якої члени комісії заступник головного лікаря ОСОБА_24 та травматолог ОСОБА_23 (т.2, а.к.п.209-212).
Із даних, які містяться в копії наказу № 26-к від 28.02.1994 року та довідці ОКУ «ЛШМД» від 27.01.2016 року за № 11 вбачається, що ОСОБА_5 було переведено на посаду завідувача опіковим відділенням з 01.03.1994 року та на даний час останній працює на посаді завідуючого опіковим відділенням з 01.03.1994 року і станом на 27 січня 2016 року перебував на робочому місці (т.2, а.к.п. 79, 114-117).
Факт перебування обвинуваченого на вказаній посаді підтверджено й особовою карткою на ОСОБА_5 (т.2, а.к.п.107). При цьому, згідно витягу з наказу № 107-вп від 01 грудня 2015 року, зокрема пункту 12 даного наказу, обвинувачений ОСОБА_5 у відпустці перебував у період з 20.12.2015 року по 21.01.2016 року й відповідно на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення виконував свої посадові обов`язки (т.2, а.к.п.119).
Дані, які містяться в Посадовій інструкції завідувача опіковим відділенням ОКУ «ЛШМД», з якою ОСОБА_5 ознайомлений 22.01.2016 року, свідчать, що завідувач відділення здійснює безпосереднє керівництво діяльністю підпорядкованого йому медичного персоналу, всією діагностичною, лікувально-профілактичною і адміністративно-господарською роботою відділення та несе персональну відповідальність за її ефективність та результати (п. 1.1). Відповідно до п. 2.9 Інструкції завідувач опіковим відділенням здійснює регулярний безпосередній контроль за роботою лікарів відділення, у тому числі за правильністю встановлених діагнозів, якості лікування, виконанням обов`язків кожним працівником відділення зокрема та всього підрозділу в цілому, а згідно п. 2.12 вирішує спільно з лікуючим лікарем питання виписки хворих з відділення, перевіряє і підписує історії хвороби, епікризи на виписаних хворих, при переведенні їх в інші відділення, заклади. Крім того, згідно п. 2.20 проводить 100% перевірку медичних карт стаціонарного хворого, фіксує їх результати в спеціально розробленій карті «Експертна оцінка медичної допомоги в стаціонарі», а згідно п. 2.23 розподіляє хворих між лікарями відділення та згідно п. 2.35 приймає участь у роботі ЛКК. Крім того, відповідно до п. 3.7 Посадової інструкції завідувач відділення вирішує питання прийому, переведення і виписки хворих у відділенні, а згідно п. 3.11 віддає розпорядження працівникам у відповідності з рівнем їх компетенції і кваліфікації, контролює виконання розпоряджень. Відповідно до п. 4.1 Інструкції на завідувача відділенням покладено обов`язки щодо систематичного керівництва діяльністю лікарів-комбустіологів опікового відділення та інших лікарів, які працюють під його керівництвом, а також встановлення контролю за якістю їх лікувально-діагностичної роботи. Також положеннями п. 5.17 Інструкції визначено, що завідувач відділенням повинен знати організацію роботи лікарсько-консультативної та медико-санітарної експертної комісії, а згідно п. 5.18 правила оформлення медичної документації (т.2, а.к.п.93-102).
Із даних, які містяться в Положеннях про опікове відділення, затвердженого 02.10.2013 року вбачається, що опікове відділення на 35 ліжок є спеціалізована лікувальна установа, яка забезпечує лікування опечених дорослих і дітей та координує цю діяльність на закріпленій адміністративній території. При цьому, розділом ІІ Положення визначено основні завдання і функції, якими зокрема є: надання екстреної і планової стаціонарної, спеціалізованої медичної допомоги хворим з опіковими ураженнями даної адміністративної території; надання лікувально-консультативної допомоги хворим області і міста по лікуванню тяжко обпечених, їх переведення в стаціонарне лікування у опікове відділення (т.2, а.к.п.103-106).
Згідно даних Статуту ОКУ «ЛШМД», зокрема положень п. 3.1. розділу 3 вбачається, що лікарня утворена з метою надання висококваліфікованої спеціалізованої допомоги населенню Чернівецької області та міста Чернівці по комбустіології; а згідно п. 3.2 лікарня є клінічною базою Буковинського державного медичного університету та Чернівецького медичного коледжу БДМУ, розділ 4 пункт 4.6 визначає джерела формування майна лікарні (т.2, а.к.п.108-113).
Дані, які містяться в Наказі ЛШМД № 189 від 05 вересня 2013 року «Про затвердження положення про лікарсько-консультативну комісію ЛШМД та удосконалення її роботи», свідчать, що у ЛЩМД затверджено положення про ЛКК лікарні та згідно п. 2 даного наказу затверджено склад комісії, який складається з ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та членів комісії лікарів лікувального закладу, що виконують функції обласних позаштатних фахівців, завідувачів та лікарів клінічних відділень закладу. Крім того, відповідно до п. 4 даного наказу визначено, що рішення ЛКК щодо відповідності захворювання та стану дитини до Переліку медичних показань, що дають право на визнання дитини до 18 років категоріям дітей-інвалідів та оформлення висновку ЛКК про дитину-інваліда віком до 18 років з урахуванням відповідності захворювання та стану дитини приймається комісійно (не менше двох осіб за профілем спеціальності з обов`язковою участю обласного позаштатного фахівця). Такі висновки ЛКК оформлюються у вигляді довідки та візуються головою ЛКК чи його заступником та вносяться до окремого журналу запису висновків ЛКК (т.2, а.к.п.156-158).
Із даних, які містяться в Положеннях про ЛКК ЛШМД вбачається, що до повноважень комісії належить визначення відповідності та стану дитини до Переліку медичних показань, що дають право на визнання дитини до 18 років статусу дітей-інвалідів (висновок ЛКК). Крім цього, розділом 4, визначено, що обов`язками ЛКК є здійснення видачі медичних документів із заключенням ЛКК (п.4.8.), які видаються за наслідками проведення освідчення стану здоров`я за результатами комісійного огляду хворого та на підставі представлених відповідних документів, а саме: виписки з медичної карти амбулаторного хворого (ф. 025/о), з історії розвитку дитини (ф. 112/о) або з медичної карти стаціонарного хворого (ф. 003/о) та висновку обласного позаштатного фахівця у випадку визначення наявних показів до призначення дитині інвалідності. При цьому, у розділі 5 Положення визначені основні права, зокрема право ЛКК приймати рішення про визнання дитини віком до 18 років інвалідом з видачею висновку ЛКК з урахуванням відповідності захворювання та стану дитини Переліку показів, контролювати виконання ІПР для дітей-інвалідів (п. 5.3). Крім того, як убачається з даного Положення, обвинувачений ОСОБА_5 як завідувач опіковим відділенням ознайомився з ним 11 жовтня 2013 року (т.2, а.к.п.159-162).
Із даних, які містяться в Наказі № 1-к від 12.01.2015 «Про затвердження персонального складу головних позаштатних спеціалістів Департаменту охорони здоров`я», вбачається, що до складу комісії входить ОСОБА_5 , як позаштатний спеціаліст в галузі комбустіологія (т.2, а.к.п. 164-168).
Під кримінальним правопорушенням передбаченим ч. 3 ст. 368 КК України слід розуміти прийняття пропозиції, обіцянки або одержання службовою особою неправомірної вигоди, предметом якого була неправомірна вигода у великому розмірі або вчинене службовою особою, яка займає відповідальне становище, або за попередньою змовою групою осіб, або повторно, або поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Відповідальність за одержання неправомірної вигоди настає у випадку, коли службова особа одержала її за виконання чи невиконання таких дій, які вона могла або повинна була виконати з використанням наданої їй влади, покладених на неї організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або таких, які вона не уповноважена була вчинювати, але до вчинення яких іншими особами могла вжити заходів завдяки своєму службовому становищу.
Відповідно до п. 17 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» № 5 від 26.04.2002 року під вимаганням визнається вимагання службовою особою хабара з погрозою вчинення або не вчинення з використання влади чи службового становища дій, які можуть завдати шкоди правам чи законним інтересам того, хто дає хабара, або умисне створення службовою особою умов, за яких особа вимушена дати хабара, з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів.

З цього випливає, що така ознака, як вимагання хабара, ставиться за провину за наявності трьох основних ознак: 1) ініціатором давання (одержання) хабара є службова особа хабароодержувач; 2) пропозиція про давання (одержання) хабара має характер вимоги (примусу), що підкріплюється: або а) відкритою погрозою, або б) створенням таких умов, які переконують хабародавця в наявності реальної небезпеки (прихована погроза) його правам та законним інтересам, що змушує його погодитися з вимогою хабароодержувача; 3)дії, виконанням (невиконанням) яких погрожує вимагач, зумовлені його службовим становищем і, головне, мають протиправний характер та спрямовані на заподіяння шкоди правам та законним інтересам хабародавця.

Така правова позиція зазначена і у висновках Верховного Суду України викладених у постановах: №№5-14кс12, 5-13кс13, 5-14кс13, 5-14кс15, 5-47кс13, 5-43кс13, № 5-124кс15.

А отже, така кваліфікуюча ознака злочину як одержання неправомірної вигоди службовою особою - «поєднане з вимаганням неправомірної вигоди» ставиться у вину у випадку, якщо винна особа з метою одержання неправомірної вигоди погрожує вчиненням або не вчиненням дій, які можуть завдати шкоди, що є визначальним, правам чи законним інтересам того, хто дає хабар, або створює такі умови, за яких особа не повинна була, а вимушена дати хабара із метою запобігання шкідливим наслідкам чи законним інтересам.
Як вставновлено судом та підтверджено зібраними стороною обвинувачення доказами, які були безпосередньо досліджені, як районним так і апеляційним судом, у тому й числі й записами проведених нагласних слідчих дій, зокрема зафіксованою 26 січня 2016 року розмовою, яка відбулася між обвинуваченим та заявником ОСОБА_12 , саме обвинувачений ОСОБА_5 висунув вимогу про передання неправомірної вигоди, тобто став безпосереднім ініціатором передачі коштів (неправомірної вигоди), визначення її суми, умов, місця і часу передачі. При цьому, ОСОБА_12 , з метою запобігання шкідливих наслідків щодо своїх прав і законних інтересів а саме з метою захисту прав своєї дочки на встановлення групи інвалідності, а також з метою подальшого отримання передбаченої законом допомоги, як дитині-інваліду, вимушений був погодитись на таку пропозицію, і у спосіб, запропонований обвинуваченим, її передав. Крім того, така вимога обвинуваченого про необхідність надання неправомірної вигоди була спрямована на задоволення саме вставнолених законом прав та інтересів дочки ОСОБА_12 , яка мала усі медичні показники для вставнолення групи інвалідності та подальшого призначення і виплати соціальної допомоги, як дитині-інваліду.
Таким чином, суб`єктивне сприйняття ОСОБА_12 тієї обстановки, що склалась навколо нього і розуміння слів обвинуваченого саме, як вимагання від нього неправомірної вигоди, адже висловлена вимога про надання коштів і погроза ненадання висновку ЛКК з позитивним рішенням про виплату допомоги по інвалідності, у разі не передання коштів, сприймалась ним, як реальна і більше того, була реальною враховуючи службове становище ОСОБА_5 і його авторитет. Більше того, усвідомленню реальності погрози ОСОБА_5 стало також і те, що останній створив умови за яких унеможливив прийняття рішення без нього і навіть перебуваючи у відпустці здійснював повний контроль над відділенням та тиск на його працівників, зокрема на ОСОБА_14 , який виразився у забороні самостійно приймати рішення по оформленню ЛКК ОСОБА_10 .
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що дане кримінальне правопорушення полягало в одержанні службовою особою - ОСОБА_5 , який займав посаду завідувача опіковим відділенням ОКУ «ЛШМД», та був наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, неправомірної вигоди в розмірі 5000 грн., за вчинення службовою особою - ОСОБА_5 в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду ( ОСОБА_27 ) будь-якої дії з використанням службового становища, а саме те, що від повноважень останнього залежав результат звернення ОСОБА_27 щодо вирішення питання про оформлення документів на хвору ОСОБА_10 на їх направлення на ЛКК, у тому числі й в частині перевірки якості зібраних документів та завірення направлення на ЛКК, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Оскільки вказані показання та письмові докази не суперечать один одному, є чіткими, послідовними й такими, що взаємодоповнюють один одного, то, на думку колегії суддів, були вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Будь - яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено.

Пояснення обвинуваченого про те, що умислу на отримання саме неправомірної вигоди від ОСОБА_12 у нього не було, не знайшли свого підтвердження ні в суді першої ані в суді апеляційної інстанції і є обраним способом захисту, з метою уникнення ним від кримінальної відповідальності.
За таких обставин не знайшли свого підтвердження доводи автора апеляційної скарги про невірну кваліфікацію районним судом дій її підзахисного за ч. 3 ст. 368 КК України та перекваліфікування дій обвинуваченого ОСОБА_5 на ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки згідно положень Посадової інструкції обвинуваченого, як завідувача опіковим відділенням ЛШМД був наділений повноваженнями по виконанню організаційно-розпорядчих обов`язки й відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України є службовою особою.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає доведеною ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи службовою особою одержав саме неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах ОСОБА_12 дій щодо підготовки медичних документів з метою їх подальшої передачі на ЛКК, які є необхідні для огляду ОСОБА_10 та подальшого встановлення їй групи інвалідності як дитині - інваліду та призначення соціальної допомоги, з використанням наданого йому службового становища, а не отримання коштів шахрайським шляхом для проведення ремонту у відділенні, оскільки ці кошти були ним отримані саме за виконння управлінських функції відповідно до вищевказаних відомчих нормативно правових актів з підготовки медичних документів, в тому числі і їх подальшого направлення на ЛКК, без яких неможливо в подальшому ОСОБА_10 встановити групу інвалідності та призначити виплату допомоги.
Враховуючи наведене вказані вище доводи апелянта є помилковими та такими, що не знайшли свого підтвердження і не ґрунтуються на Законі.

Не допустив районний суд порушень і при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , визначивши його згідно загальних принципів призначення покарання, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (ст. 12 КК України), даних про особу винного, яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.
Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, те, що згідно зі статтею 12 КК України, злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України відноситься до тяжкого злочину та є корупційним злочином.
Також враховув вік обвинуваченого ОСОБА_5 , стан здоров`я, а також те, що він є інвалідом ІІ групи, хворіє на цукровий діабет та потребує постійного лікування, є таким що раніше не судимий, одружений, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, поховав сина та на його утриманні перебувє троє онуків, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Визнав наведені обставини такими, які в силу ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, судом встановлено не було.
З врахуванням ступеню тяжкості та конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про можливість обрання обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах мінімальної санкцій, передбаченої ч. 3 ст. 368 КК України у виді позбавлення волі, з призначенням додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-госпордарськими обов`язками строком на 3 роки, з ізоляцією його від суспільства, яке у даному конкретному випадку є справедливим та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.
Крім цього, районний суд вірно прийшов до висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого положень ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки вимоги останніх не передбачають можливості їх застосування у випадку засудження осіб за вчинення корупційних злочинів.
Вирок районного суду, з яким погоджується колегія суддів, належним чином умотивований, не суперечить вимогам кримінального процесуального Закону та відповідає меті покарання, а тому апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі, допущено не було.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 368 КК України - без зміни.
Взяти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту із зали суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 25 квітня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3