Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1116/16-к
У Х В А Л А
18.05.2016 року м.Виноградів
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
Клопотання надійшло до Виноградівського районного суду 13.05.2016р. о 10.00 годині.
Суд перевірив надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого, який підтримав своє клопотання, заперечення підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення даного клопотання,
Клопотання обґрунтовуються тим, що 09.11.2015р., приблизно о 16.00 години ОСОБА_4 , знаходячись в кафе-магазині, що розташований на оптовому ринку в м. Виноградів по вул. Комунальній, 8, де на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, під час сварки з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якої, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 наніс один удар пляшкою з-під пива в тім`яну ділянку голови ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді струс головного мозку забійної рани волосистої частини голови, які згідно висновку судово-медичного експерта №46 (по матеріалам КП) від 05.02.2016 спричинили розлад здоров`я понад 6, але не більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.95, кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Дії ОСОБА_4 попередньо кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а 27.04.2016р. підозрюваному ОСОБА_4 було повідомлено про підозру та вручено останньому копію письмового повідомлення про підозру разом із повісткою про виклик останнього на 30.04.2016 року 14:00 год., однак такий не з`явився та про причини своєї неявки орган досудового розслідування не повідомив.
10.05.2016р. органом досудового розслідування було отримано ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду у справі № 299/1116/16к про привід підозрюваного ОСОБА_4 для проведення допиту в якості підозрюваного на 13.05.2016 року на 10:00 год. до слідчого СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , 11.05.2016р. дану ухвалу було направлено начальнику Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_7 для організації виконання працівниками вказаного органу, а відтак, на підставі наведеного слідчий просить суд постановити ухвалу про накладення грошового стягнення на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання, суд виходить з того, що однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.
Так, розглядаючи зазначене клопотання суд виходить з того, що заходи забезпечення кримінального провадження (ч.1 ст.131 КПК України) застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
У кримінальному судочинстві привід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, сутність якого полягає у примусовому супроводженні підозрюваного, обвинуваченого або свідка, який раніше був викликаний у встановленому законом порядку і не з`явився за викликом без поважної причини або не повідомив причину свого неприбуття, що здійснюється особою, яка виконує ухвалу про привід, до місяця її виклику в зазначений в ухвалі час. (п.1 ч.2 ст.131 КПК України).
Так, відповідно до ст.144 КПК України грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.
Грошове стягнення накладається: під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням слідчого, прокурора чи за власною ініціативою, а під час судового провадження - ухвалою суду за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою.
Так, накладення грошового стягнення є заходом забезпечення кримінального провадження, яке застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження до учасників кримінального провадження: підозрюваного, обвинуваченого, свідка, потерпілого, цивільного відповідача.
У чинному КПК передбачені випадки накладення на учасників кримінального провадження грошового стягнення та визначення їх розмірів: у разі нез`явлення без поважних причин за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду або неповідомлення про причини свого неприбуття на підозрюваного, обвинуваченого, свідка, потерпілого та цивільного відповідача накладається грошеве стягнення: від 0,25 до 0,5 розміру мінімальної заробітної плати - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора і від 0,5 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати у випадку неприбуття на виклик слідчого судді або суду (ч.1 ст.139, ст.323, ст.325, ч.2 ст.326, ч.1 ст.327 КПК).
У клопотанні слідчого або прокурора про накладення грошового стягнення вказується: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; процесуальний статус особи, щодо якої заявлено клопотання про накладення грошового стягнення (свідок, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий тощо), її прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання; обов`язок, який покладено на особу КПК України чи ухвалою слідчого судді (наприклад, утримання підозрюваним від спілкування з особою, визначеною слідчим суддею, або заборона підозрюваному відвідувати місця, визначені судом, тощо); обставини, за яких особа не виконала обов`язок (наприклад, відлучення підозрюваного без дозволу слідчого з місця реєстрації і нез`явлення до визначеної службової особи із встановленою періодичністю тощо); відомості, які підтверджують невиконання особою обов`язку (наприклад, фіксація відсутності у підозрюваного електронного засобу контролю; повідомлення про те, що підозрюваний не проходить курс лікування від наркотичної залежності тощо); прізвище, ім`я, по батькові та посада слідчого, прокурора, а також дата та місце складення клопотання.
До клопотання прокурор або слідчий додають копії матеріалів, якими вони обґрунтовують свої доводи: підтвердження отримання учасником кримінального провадження повістки, пояснення такої особи або інших осіб щодо причин неприбуття, повідомлення лікувального закладу про відмову підозрюваного проходити курс лікування тощо.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні вимог клопотання слід відмовити з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.1ст.140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Відповідно до вимог ч.3 ст.141 КПК України слідчий суддя або суд, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи.
Між тим, як встановлено у судовому засіданні, зокрема, з даних рапорту інспектора Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 16.05.2016р., який безпосередньо 13.05.2016р. в період часу з 09.30 по 10.00 годину виконував ухвалу слідчого судді про привід підозрюваного, та вказав, що здійснити привід останього не представилось можливим, «оскільки такий 13.05.2016р. в період часу з 06.00 години по 12.00 годину знаходився на полі за межами населеного пункту. Крім цього, підозрюваному особисто було вручено повістку про виклик до слідчого…».
З огляду на зазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку про неналежне виконання інспектором Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 вимог ухвали слідчого судді про привід підозрюваного, оскільки привід (ч.1 ст.140 КРК України) полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику в зазначений в ухвалі час.
Окрім того, зважуючи на те, що слідчим здійснювались виклики підозрюваного, суд вважає зазначити наступне.
Так, ст.135 КПК України встановлено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч.1 вказаної статті особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Процесуальним кодексом, а саме ч.8 ст.135 КПК України встановлено строк повідомлення особи про виклик, а саме: особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.
Підтвердження отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Судом встановлено, що старшим слідчим СВ Виноградівського відділення поліції Берегівського відділу ГУНП в Закарпатській області в порядку ст.ст.133,135 КПК України здійснювалися виклики особи, яка підозрюється в скоєнні даного кримінального правопорушення (а.с.5-9).
Так, дослідивши зміст повістки від 27.04.2016р. та копію підтвердження (квитанції) про її направлення, слідчим суддею встановлено, що така була направлена особі 27.04.2016р. із викликом на 14-00 год. 30.04.2016р., яка надійшла до поштового відділення с.В.Ком`яти, відповідно до 17.00 годині 30.04.2016р., тобто після спливу призначеного слідчим строку.
Підтвердження отримання особою вказаної повістки в матеріалах справи відсутні, що суперечить вимогам ст.136 КПК України.
Твердження старшого слідчого про те, що виклик підозрюваного здійснювався по телефону, також не знайшло свого підтвердження в матеріалах клопотання, копії скріншотів, що містяться в матеріалах справи, не можуть бути взяті судом до уваги як належне підтвердження виклику особи до органу досудового слідства.
Слідчий, звертаючись до суду із даним клопотанням про накладенні грошового стягнення у кримінальному провадженні не врахував ту обставину, що привід підозрюваного не був належним чином здійснений відповідно до ухвали слідчого судді та вимог ст140 КПК України. Окрім того, як встановлено в засіданні, його виклики до слідчого у встановленому КПК порядку також не було забезпечено, зокрема, з урахуванням вимоги про те, що особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом.
Вирішуючи дане клопотання суд виходить з того, що накладення грошового стягнення є правом слідчого судді чи суду, які обов`язково повинні з`ясувати причини невиконання особою накладених на неї процесуальних обов`язків та врахувати їх при вирішенні питання про накладення даного стягнення.
За таких обставин, оцінивши подані докази, суд приходить до висновку що за для дотримання законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні, з метою дотримання законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, в задоволенні клопотання слідчого про накладення грошового стягнення на підозрюваного слід відмовити.
Отже, на підставі наведеного і керуючись ст.ст.144-146,193,194,196,198,199 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1