Справа № 473/3740/16-к
Провадження № 1 В/473/5/2017

УХВАЛА
іменем України
"28" лютого 2017 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську заяву засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення

Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області поштовою кореспонденцією із державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» /Вих. № 20/2/3 Т 48 від 21 лютого 2017 року/ надійшла заява засудженого ОСОБА_4 , яка зареєстрована в канцелярії суду за Вх. № 2094/17 вх. від 27 лютого 2017 року, в якій засуджений ОСОБА_4 при зверненні до суду просить надати йому роз`яснення судового рішення, тобто ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2017 року /Справа № 473/3740/16 К, Провадження № 1 В/473/894/2016/, якою в задоволенні його клопотання про заміну йому невідбутої частини основного покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 жовтня 2011 року, яким його засуджено за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, - відмовлено.

В заяві до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області засуджений ОСОБА_4 просить надати йому роз`яснення щодо застосування судом норм матеріального права, якими керувався суд, при розгляді його аргументів під час судового засідання за його клопотанням про заміну йому невідбутої частини основного покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 жовтня 2011 року.

В судове засідання прокурор не з`явилася, що відповідно до ч.2 ст.380 КПК України не є перешкодою в розгляді заяви засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення.

В заяві поданій до суду засуджений ОСОБА_4 просив провести засідання з приводу роз`яснення судового рішення за його заявою без його участі.

При розгляді заяви засудженого ОСОБА_4 в якій він просить роз`яснити йому якою нормою матеріального права керувався суд при розгляді його аргументів, при розгляді його клопотання в судовому засіданні про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким в порядку статті 82 КК України, суд виходить з того, що класифікація норм права, яка застосовується у теорії права, є способом пізнання досліджуваного правового явища і являє собою логічний процес віднесення норм права до певного виду за відповідною підставою. Метою класифікації та розмежування норм права на види є їх деталізоване вивчення. Здійснивши чітку класифікацію норм права, правова наука може поглиблено дослідити їх важливу роль у правовому регулюванні, з`ясувати сутність та виробити методику їх практичного застосування у праві. На даний час, правова наука знає велику кількість класифікацій норм права проведених за різними критеріями, що дозволяє всебічно досліджувати та аналізувати наявні в праві норми матеріального та процесуального права, з їх гіпотезами, диспозиціями та санкціями.

Важливим теоретичним питанням, яке потребує нагального вирішення, є спір щодо розмежування норм права на матеріальні й процесуальні. Така класифікація, на перший погляд, здається простою: якщо норма міститься у матеріально-правовому акті - це матеріальна презумпція, а якщо в процесуально-правовому - процесуальна. Однак, така класифікація виглядає надто спрощеною та не висвітлює самої природи того чи іншого виду. Розмежовуючи норми права за галузевою приналежністю, можна було б з легкістю стверджувати про існування земельних, фінансових, екологічних цивільних, кримінальних та інших норм права. Пошук вірного критерію для розмежування норм права на матеріальні і процесуальні здійснювався різними вченими. Так наприклад ОСОБА_6 вважає, що «якщо умовне прийняття за істину не становить безпосереднього змісту правової норми, а є лише підставою для встановлення в правовій нормі певного порядку відносин між людьми, то ми маємо справу із презумпцією матеріального права». Це стосується, наприклад, чіткого встановлення законодавцем певних умов, визначених в статті 82 КК України, при яких можлива заміна невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженому.

Так відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Відповідно до п.3 ч.4 ст.82 КК України з аміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання. Можна навести ряд інших підстав, за якими розмежовуються матеріальні та процесуальні презумпції. ОСОБА_7 визначає процесуальні презумпції як підстави, що виключають подання доказів для винесення судового рішення, чи вказують на суб`єкта процесу, на якого покладено тягар доказування. А матеріальні - як підстави для встановлення передбачуваного факту, що тягне за собою відповідні матеріальні наслідки, як результат з умовиводу про високий ступінь ймовірності його існування при певних обставинах. Прихильником розмежування норм права на матеріальні і процесуальні був ОСОБА_8 . Критерієм цього розподілу було наступне: «якщо норма права містить правило, що є вирішенням справи по суті, то ця норма є матеріально-правовою, якщо ж вона передбачає порядок застосування норм матеріального права, те ця норма - процесуальна». Здійснюючи розмежування норм права на процесуальні і матеріальні варто виходити з підстав, що застосовуються при розмежуванні галузей права. Матеріальною галуззю права є сам робочий механізм правового регулювання. До неї відносять норми права, які є "первинним регулятором" суспільних відносин, що безпосередньо надають особам суб`єктивні права і юридичні обов`язки що містять підстави вирішення справи по суті. Норми матеріальних галузей права покликані відображати основи правовідносин, вони містять права й обов`язки їх учасників, встановлюють правовий режим вчинення певних дій або регулюють наслідки яких-небудь подій, тобто є основним регулятором суспільних відносин. Норми процесуального права спрямовані на організацію примусового здійснення, приведення в життя норм матеріального права. Процесуальне право, покликане обслуговувати потреби реалізації норм матеріального права, є похідним від останнього і має по відношенню до нього завжди підлеглий, допоміжний характер. Норми процесуальних галузей права покликані закріплювати процес реалізації й захисту прав та інтересів, передбачених нормами матеріальних галузей права. Таким чином, матеріальні й процесуальні норми різняться за функціями, які вони виконують у процесі правового регулювання.

Таким чином, суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому ОСОБА_4 при розгляді його заяви, в якій він просить роз`яснити йому якою нормою матеріального права керувався суд при розгляді його аргументів, при розгляді його клопотання в судовому засіданні про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, що суд керувався нормами матеріального права, закріпленими в статті 82 КК України, на що є відповідне посилання у вводній, описовій, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2017 року /Справа №473/3740/16 К, Провадження № 1 В/473/894/2016/, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про заміну йому невідбутої частини основного покарання більш м`яким в порядку ст.82 КК України за вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03 жовтня 2011 року відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.380 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Заяву засудженого ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення задовольнити.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що суд при розгляді його аргументів, при розгляді його клопотання в судовому засіданні про заміну невідбутої частини основного покарання більш м`яким, керувався нормами матеріального права, закріпленими в статті 82 КК України, на що є відповідне посилання у вводній, описовій, мотивувальній та резолютивній частинах ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2017 року /Справа №473/3740/16 К, Провадження № 1 В/473/894/2016/.

Ухвалу про роз`яснення судового рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 7 /семи/ діб з дня її оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк після отримання копії даної ухвали через адміністрацію державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», де утримується засуджений ОСОБА_4 .

Суддя : ОСОБА_1