Дата документу Справа № 318/721/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/422/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 318/721/16-к
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР за № 60000106 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка - Дніпровська Запорізької області, громадянина України, освіта базова загальна середня, офіційно не працюючого, не одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 05.11.2002 року Кам`янсько - Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців. Звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком 1 рік;

2) 25.11.2003 року Кам`янсько - Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 25.06.2005 року;

3) 10.07.2006 року Кам`янсько - Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 17.06.2008 року;

4) 14.11.2008 року Кам`янсько - Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнений від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки;

5) 12.03.2009 року Кам`янсько - Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

6) 20.07.2009 року Кам`янсько - Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці, звільнився з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 10.05.2012 року;

7) 20.07.2012 року Кам`янсько - Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна;

8) 27.09.2012 року Кам`янсько - Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано покарання за вироком Кам`янсько - Дніпровського районного суду від 20.07.2012 року та призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 18.12.2015 року,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 ,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок суду занадто суворим, ще раз вказує, що він щиро розкаюється у скоєному, на його утриманні є мати пенсійного віку, яка знаходиться в тяжкому стані здоров`я, сам він є інвалідом 2 групи, внаслідок чого, просить призначити йому менш суворе покарання, застосувавши до нього положення ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який просив вирок суду залишити без змін; захисника та обвинуваченого, у тому числі в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили v вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишено без змін.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України зарахувано ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.03.2016 по 25.04.2016 року та з 05.08.2016 року по 17.11.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Заставу сумі 6890 грн. 00 коп. - стягнуто у прибуток держави.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 800 грн.; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 500 грн. Вирішена доля речових доказів.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 01 лютого 2016 року, о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на території навчально - виховного комплексу «Дитячий садок ЗОШ І ПІ ступенів», який розташований за адресою: Запорізька область, м. Кам`янка-Дніпровська. вул. Гоголя, буд. 50, побачив розташований біля адміністративної будівлі велосипед марки «Україна», який належить потерпілій ОСОБА_11 , з метою матеріального збагачення, у останнього виник умисел вчинити злочин проти власності та шляхом вільного доступу викрасти чуже майно.

ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і не зможе перешкодити йому довести свій злочинний умисел до кінця, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Україна», вартість якого, згідно висновку судової-товарознавчої експертизи № 204 від 25.02.2016 сгановить 1437 гривень 48 копійок, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

10.06.2016 року, близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля сходів до будівлі «Запорізької дирекції Українського державного підприємства поштового і в`язку «Укрпошта», яка розташована за адресою: Запорізька область, м. Кам`янка-Дніпровська, вул. Зелена (Леніна), 1, помітив розташований біля будівлі велосипед марки «Аіст», який належить потерпілій ОСОБА_9 та з метою матеріального збагачення, у останнього виник умисел вчинити злочин проти власності та шляхом вільного доступу заволодіти чужим майном.

ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, ідо за його злочинними діями ніхто не спостерігає і не зможе перешкодити йому довести свій злочинний умисел до кінця, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Аіст», вартість якого становить 800 гривень, та став разом із викраденим майном залишати місце події, проте був помічений потерпілою.

ОСОБА_6 розуміючи відкритість своїх протиправних дій, від свого злочинного умислу не відмовився та зник з місця пригоди з викраденим майном, тим самим відкрито викрав чуже майно, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

23.06.2016 року, близько 15 години 18 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину «Ковбас-Маркет», який розташований за адресою: Запорізька область, м. Кам`янка-Дніпровська, вул. Центральна (Радянська), 2-А, помітив розташований біля будівлі велосипед марки «Україна», який належить потерпшій ОСОБА_10 та з метою матеріального збагачення, у останнього виник умисел вчинити злочин проти вчасності та шляхом вільного доступу заволодіти чужим майном.

ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і не зможе перешкодити йому довести свій злочинний умисел до кінця, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Україна», вартість якого становить 500 гривень, та разом із викраденим майном залишив місце події, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

03.08.2016 року, близько 11 години, ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину «Норд», який розташований на території комунальної установи «Кам`янсько-Дніпровський міський ринок» за адресою: Запорізька область, м. Кам`янка-Дніпровська. вул. Чкалова, 8, помітив розташований біля будівлі велосипед марки «Україна», який належить потерпілому ОСОБА_12 і з метою матеріального збагачення, у останнього виник умисел вчинити злочин проти власності та шляхом вільного доступу заволодіти чужим майном.

ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і не зможе перешкодити йому довести свій злочинний умисел до кінця, шляхом вільного доступу викрав велосипед марки «Україна», вартість якого становить 1000 гривень та разом із викраденим майном залишив місце події, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

За наслідками розгляду апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне.
ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 186 КК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі захисником не приведено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній повністю визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, посередньо характеризується за місцем проживання, а тому суд призначив йому покарання у виді позбавлення волі, близьке до мінімального, передбачене санкцію ч. 2 ст. 186 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 69 КК України, зокрема, і у зв`язку з тим, що суд не врахував, що на його утриманні є мати пенсійного віку, яка знаходиться в тяжкому стані здоров`я, сам він є інвалідом 2 групи, оскільки будучи неодноразово судимим за вчинення тяжких умисних злочинів, він знову через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, вчиняє нові злочини, у тому числі і тяжкий, а тому, колегія судів вважає, що обвинувачений схильний до стійкої злочинної діяльності, що характеризує його, як негативну особу, а тому наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, сама по собі ніяким чином не знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням негативної особи винного.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, по якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи вищевказані вимоги законів, а також те, що ОСОБА_6 тримався під вартою після проголошення вироку до набрання ним законної сили, з 18.11.2016 року по 27.04.2017 року включно, колегія суддів зараховує йому цей строк з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 17 листопада 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з 18.11.2016 року по 27.04.2017 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: