Справа № 528/293/17
1-кп/544/70/2017 Номер рядка звіту 20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2017 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому відритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , обвинувачених у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в:
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подав клопотання про продовження ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення судового розгляду є вимушеною необхідністю, яка зумовлена забезпеченням виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, запобіганню спробам останнього переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на потерпілих та свідків. Підставою для продовження застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти клопотання прокурора та просили змінити ОСОБА_4 раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , про що захисник подала суду відповідне клопотання, яке обґрунтувала наступним. На теперішній час будь-яких ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, не існує або відпали, ОСОБА_4 не має намірів переховуватися від суду або впливати на потерпілих, свідків та експерта. ОСОБА_4 є людиною середнього віку, потребує прискіпливого ставлення до власного здоров`я, проживає разом з ОСОБА_10 у фактичних шлюбних відносинах тривалий час в одному й тому ж населеному пункті: АДРЕСА_1 , разом із спільною дитиною. До обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неофіційно працював для забезпечення себе та своєї сім`ї. Вказане свідчить про міцність соціальних зв`язків. У зв`язку з викладеним захисник просила змінити її підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Розглянувши вказані клопотання, вислухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
У відповідності до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Установлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2016 року підозрюваному ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, 23 січня 2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений на 30 днів, 21 лютого 2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений на 30 днів, 16 березня 2017 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений на 10 днів до 25 березня 2017 року, ухвалою Пирятинського районного суду від 24.03.2017 продовжено дію запобіжного заходу тримання під вартою до 23 травня 2017 року.
22 березня 2017 року кримінальне провадження за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 надійшло в провадження Пирятинського районного суду Полтавської області, розгляд його по суті не розпочатий, у зв`язку з чим виникла необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також тяжкість покарання у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , його вік, стан здоров`я і те, що він не працює, не одружений, відсутність відомостей про наявність у нього на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, а також непрацезданих осіб, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкі та середньої тяжкості злочини, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, а також ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 проживає в іншій області на далекій відстані від Пирятинського районного суду, де розглядається кримінальне провадження відносно нього, таким чином будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено, тому суд дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Розглянувши клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну раніше обраного запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною пятою статті 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.
Проте до клопотання про зміну запобіжного заходу захисником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих фактів та обставин, що викладені у клопотанні.
У зв`язку з чим суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з указаних підстав.
За наведених вище обставин клопотання прокурора підлягає задоволенню, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.
Керуючись ст. 176-178, 183, 194, 196, 197, 199, 315 КПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миргород Полтавської області, громадянину України, проживаючому: АДРЕСА_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 липня 2017 року.
Копію ухвали вручити ОСОБА_4 , його захиснику, прокурору та направити до Полтавської установи виконання покарань (слідчого ізолятора) в Полтавській області після її проголошення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1