Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

5 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2016 року у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 про зобов`язання Генеральної прокуратури України вчинити дії відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що вимоги заявника у скарзі не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України, що згідно з ч.4 ст.304 КПК України є підставою для відмови у відкритті провадження за скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки слідчий суддя не дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, тобто не встановив, які дії він оскаржує, як це узгоджується з положеннями ст.220 КПК України, і постановив рішення всупереч вимогам ст.ст.94, 370 КПК України, чим перешкодив йому у доступі до правосуддя.

Потерпілий стверджує, що оскаржує процесуальні дії слідчого стосовно ненадання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) та нездійснення дій з метою його допиту за клопотанням, яке не розглянуто у визначений ст.220 КПК України строк. Тому вважає викладені, що в ухвалі висновки про те, що оскарження таких дій не передбачено законом, суперечать вимогам п.1 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки він _________________________________________

Провадження № 11-сс/796/4218/2016
Категорія: ст.303 КПК України
Слідчий суддя: ОСОБА_6
Доповідач: ОСОБА_1
оскаржує бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а клопотання потерпілого слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи потерпілого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, який просив після скасування ухвали слідчого судді постановити нову ухвалу на розсуд суду і пояснив, що предметом оскарження була бездіяльність слідчого, яка полягає у не розгляді клопотання у строк, передбачений ст.220 КПК України, тобто у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк; перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, 15.11.2016 року до Генеральної прокуратури України надійшло клопотання ОСОБА_5 від 11.11.2016 року, в якому він зазначав про те, що в фабулі кримінального правопорушення, відомості про що внесено до ЄРДР за його заявою від 08.08.2016 року, відсутні дані про потерпілого, прізвища осіб, які вчинили правопорушення, короткий виклад обставин, що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тощо. Тому просив внести зміни до ЄРДР у відповідних розділах, надати йому витяг з ЄРДР зі змінами та допитати як потерпілого.

18.11.2016 року ОСОБА_5 подав скаргу на бездіяльність слідчого (начальника Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України), в якій просив слідчого суддю зобов`язати цього слідчого внести зміни до відомостей у ЄРДР в кримінальному провадженні за заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 08.08.2016 року відповідно до клопотання від 11.11.2016 року, а також надати йому витяг з ЄРДР зі змінами та допитати як потерпілого. При цьому зазначав, що клопотання у триденний строк не розглянуто, оскільки 18.11.2016 року працівники Генеральної прокуратури України не надали йому повістку на допит та сказали чекати, поки з ним зв`яжеться слідчий, з чого він дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання, а так само бездіяльність слідчого, який не здійснив процесуальні дії та виніс необґрунтовану постанову про відмову в задоволенні клопотання.

Як зазначено в ухвалі, вимоги заявника у скарзі не можуть бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено кримінальним процесуальним законом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України, що є принципом диспозитивності розгляду.

Висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 є обґрунтованими.

Так, частиною 1 статті 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, предметом оскарження можуть бути бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення слідчого про зупинення досудового розслідування, про закриття кримінального провадження, про відмову у визнанні потерпілим, рішення, дії чи бездіяльність при застосуванні заходів безпеки, рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 не оскаржує ні бездіяльність слідчого стосовно не розгляду клопотання у відповідності з вимогами ст.220 КПК України, ні рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, які згідно з ч.1 ст.303 КПК України можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

На користь цього висновку свідчить зміст скарги, в якій ОСОБА_5 зазначає і про те, що слідчий не розглянув клопотання у триденний строк, і про винесення слідчим необґрунтованої постанови про відмову в задоволенні клопотання, а також вимоги вказаної скарги, у відповідності з якими ОСОБА_5 не порушував питання про зобов`язання слідчого розглянути його клопотання у визначений ст.220 КПК України строк, а просив зобов`язати слідчого задовольнити клопотання.

Рішення слідчим суддею прийнято з урахуванням викладених у скарзі вимог, що узгоджується з такою загальною засадою кримінального провадження, як диспозитивність, адже предмет оскарження виходить за межі компетенції слідчого судді, регламентованої § 1 Глави 26 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Тому рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 колегія суддів вважає правильним і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 листопада 2016 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 про зобов`язання Генеральної прокуратури України вчинити певні дії, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3