АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/539/17 Справа № 712/4087/17 Категорія: ч.3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
за участю секретаря ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 18.08.2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси за ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ст.185 ч.3 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.08.2016 року за яким ОСОБА_7 засуджений за ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. Остаточно визначено до відбуття ОСОБА_7 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою.
Строк відбуття покарання зараховано з 12.05.2017 року. Зарахувавши відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк перебування в СІЗО м. Черкаси з 10.03.2017 по 12.05.2017 з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).
Вирішено стягнути з ОСОБА_7 витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 2552,84 грн. на користь держави.
Вирішено долю речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за те, що він 10.03.2017 року, близько 10 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи цілеспрямовано, повторно, з корисливих мотивів, шляхом розбиття скла кватирки вікна, проник до квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , 1958 р.н., звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів викрав майно, яке належить заявниці, а саме: пральну машину «Індезіт», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи № 4/524 від 16.03.2017, станом на 10.03.2017, могла складати 2 422 грн. 27 коп. та 2 000 грн., чим завдав ОСОБА_9 , 1958 р.н. матеріальної шкоди на вище вказану суму.
Не погоджуючись з вказаним вироком прокурор подав апеляцію, в якій не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, вважає, що даний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України - у виді 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.08.2016 року за яким ОСОБА_7 засуджений за ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. Остаточно визначити до відбуття ОСОБА_7 покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Не погоджуючись з вказаним вироком обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляцію, зі змісту якої вбачається, що судом першої інстанції призначено занадто суворе покарання, так як не враховано те, що він являється інвалідом ІІІ групи, також в результаті отриманої ним черепно-мозкової травми йому кожного року потрібно проходити курс лікування в закладі охорони здоров`я та доглядати за своєю матір`ю, яка також є інвалідом ІІІ групи. Просить пом`якшити йому покарання, та не позбавляти його волі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану прокурором апеляцію, та просила її задоволити з наведених в ній підстав, а апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 просила залишити без задоволення, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану ОСОБА_7 апеляцію, та просили її задоволити з наведених в ній підстав, а апеляцію прокурора просили залишити без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, з урахуванням обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено при обставинах наведених у вироку, підтверджений зібраними по справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та обґрунтовано постановив обвинувальний вирок, а посилання прокурора на м`якість та обвинуваченого ОСОБА_7 на суворість призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції повністю враховано вимоги ст. 65, 66, 67 КК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора щодо м`якості та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості призначеного покарання не підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що судом першої інстанції не враховано обставин що пом`якшують покарання, а саме те, що він являється інвалідом ІІІ групи, також в результаті отриманої ним черепно-мозкової травми йому кожного року потрібно проходити курс лікування в закладі охорони здоров`я та доглядати за своєю матір`ю, яка також є інвалідом ІІІ групи, є безпідставним та необґрунтованими, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявними у розпорядження місцевого суду на момент винесення вироку відсутні будь-які документальні підтвердження вказаним обставинам. Крім того колегія суддів враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став, та знову вчинив корисливий злочин, також відповідно до характеристики (м.к.п. а.с 119) за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута виключно при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання у виді позбавлення волі. А тому вирок суду першої інтенції є законним і обґрунтованим, а доводи наведені в апеляції прокурора щодо м`якості та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо суворості покарання непереконливими та такими, що не підлягають задоволенню. Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів і призначено в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України ближче до мінімального.

Враховуючи наведене, вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2017 року є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляцій прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому, на думку колегії суддів, обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 травня 2017 рокувідносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день перебування в СІЗО за два дні позбавлення волі, тобто з 13 травня 2017 року по 20 червня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :