Справа № 308/788/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 розглянув у відкритому засіданні судове провадження № 11-сс/777/81/17 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Закарпатської області на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.01.2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період з 22:00 години по 06:00 годину щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чинадієво, Мукачівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Так, клопотання слідчого мотивовано тим, що ОСОБА_6 , 20.10.2016 року близько 15:35 години, керуючи технічно-справним автомобілем марки Renault Kangoo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався автодорогою сполученням Мукачево Рогатин у напрямку м. Тячів. Так, проїжджаючи по вул.. Шевченка в с. Заріччя, Іршавського району із швидкістю приблизно 114-116 км /год, що значно більша за допустиму в населених пунктах ( 60 км/ год), не забезпечив безпеку дорожнього руху, порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 ( б), 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України та поблизу будинку №7 скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на велосипеді типу Україна синього кольору виїхав на проїзну частину дороги та перетинав дорогу справа на ліво по ходу руху транспортного засобу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №119 від 16.12.2016 року велосипедист ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у виді: переломів 1, 2, 5 ребер справа по при хребтовій лінії, переломів 1-9 ребер зліва по середньо-ключичній лінії, переломів 1-9 ребер зліва по середньо - підпахвинній лінії, переломів 1-4,7 ребер зліва по при хребтовій лінії, переому акроміального відростка лівої ключиці, забою головного мозку тяжкого ступеня, перелому кісток основи черепа, забою легенів з розривом тканини легені та розвитком двобічного гемотораксу, розриву стінки шлунку, відкритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток у нижній третині лівої гомілки, травматичного шоку і кваліфікуються як тяжкі, небезпечні для життя в момент спричинення та являються безпосередньо причиною смерті останнього 20.10.2016 року на місці пригоди.

В поданому слідчому судді клопотанні органом досудового розслідування вказується на наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, а саме: перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/ або суду, виїхати за межі постійного місця проживання чим самим ухилятися від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, що свідчить про недостатню ефективність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті. Крім того, ухвала слідчого судді мотивована тим, що підозрюваний ОСОБА_6 затриманим в порядку ст.. 208, 209 КПК України не був, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з дружиною та сином, вчинений ним злочин кваліфікується, як необережний. Слідчий суддя, за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки ОСОБА_6 прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Закарпатської області просить скасувати ухвалу слідчого судді Ужгородського міьскрайонного суду від 27.01.2017 року, постановивши нову ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 . Вважає, що слідчим суддею не враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, те, що він кваліфікується, як тяжкий злочин, обставини скоєння, а саме легковажне нехтування підозрюваним вимог Правил дорожнього руху України, коли ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, рухаючись зі швидкістю, що є більшою за допустиму, близько 114-116 км/ год в с. Заріччя, Іршавського району, не забезпечив безпеку дорожнього руху та скоїв наїзд на велосипедиста, який від отриманих ушкоджень помер на місці події. На думку сторони обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, які дають підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , який вважає клопотання слідчого необґрунтованим та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування 26.01.2017 у встановленому ст.ст. 276, 277, 278 КПК України порядку ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого щодо ОСОБА_6 дотримався вимог ст. 176-178, 181, 183, 193-194 КПК України і прийшов до вірного висновку про наявність підстав для залишення його без задоволення і обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Так, відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання , що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію , майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди , у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

З урахуванням вказаного, а також тяжкості вчиненого правопорушення, даних про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, мешкає разом з дружиною та повнолітнім сином, на обліку лікарів - нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, хворіє на цукровий діабет типу ІІ середнього ступеня тяжкості, дає показання з приводу обставин кримінального провадження, щиро розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, вчинив необережний злочин, затриманим в порядку ст.ст. 208, 209 КПК України не був, після вчиненого правопорушення минуло достатньо часу, протягом якого підозрюваний не покидав місце проживання, не виїхав за межі області, слідчий суддя вірно прийшов до висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 2 місяці до 26.03.2017 року.

Тобто, колегія суддів вважає, що слідчий суддя вірно оцінив здобуті дані як про особу підозрюваного, так і про обставини вчиненого кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Одночасно, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що під час розгляду клопотання, прокурором не надано доказів про не достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам встановлених під час розгляду клопотання .

За таких підстав, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним у клопотанні слідчого ризикам та вважає висновки слідчого судді про здатність забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту обґрунтованими та належним чином вмотивованими.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід визнати такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 177, 184, 197, 199, 407 КПК України апеляційний суд ,

П О С Т А Н О В И В :

апеляцій скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 27.01.2017 року щодо ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного за ч.2 ст. 286 КК України запобіжного заходу у виді домашнього арешту - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: