Справа № 520/1134/17
Провадження № 1-в/520/37/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2017 року Київський районний суд м. Одеси

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства Юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вирок суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нова Чара Каларського району Читинської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 04.04.2016 року вирокомРузаєвського районного суду Республіки Мордовія Російської Федерації за ч.3 ст.30, п. «Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ із застосуванням ст.64 КК РФ, до 5 років 6 місяців позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, суд
В с т а н о в и в :
Вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбаченими міжнародним договором.
Центральним органом України компетентним вирішувати та розглядати питання щодо виконання положень Конвенції 1983 року та двосторонніх договорів чинним законодавством України встановлено Міністерство юстиції України.
Міністерство юстиції України звернулося до суду із письмовим клопотанням про приведення у відповідність із законодавством України вирок суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 на підставі Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб норм КПК України.
В судове засідання представник заявника не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд вказаного клопотання у його відсутність.
Заслухавши думку прокурора, який вважає, що клопотання Міністерства Юстиції України є обґрунтованим тому підлягає задоволенню, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що письмове клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.9 Конституції Україничинні міжнародні договори, згода на обов`язковістьяких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України № 13 з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року передбачено, що відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про міжнародні договори України» Україна, виступаючи за сумлінне виконання міжнародних договірних зобов`язань, фактично підтверджує проголошене в ст.18 Конституції України прагнення неухильно дотримуватися загальновизнаних принципів і норм міжнародного права.
З матеріалів справи, досліджених судом вбачається, що Міністерством юстиції України прийнято рішення про задоволення заяви засудженої на території Російської Федераціїособи ОСОБА_4 , що до відбування ним міри покарання на території України, на підставі запиту Міністерства юстиції РФ про передачу ОСОБА_4 в Україну для подальшого відбування ним покарання.
Згідно наданих суду документів що до ОСОБА_4 видно, що він 04.04.2016 року вирокомРузаєвського районного суду Республіки Мордовія Російської Федерації був визнаний винним та був засуджений за ч.3 ст.30, п. «Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ із застосуванням ст.64 КК РФ до 5 років 6 місяців позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Вирок набрав законної сили 15.04.2016 року.
Згідно вказаного вироку суду відносно ОСОБА_4 додаткове покарання не призначено, акти амністії та помилування не застосовувались.
Строк відбування покарання за вироком суду обчислюється з 06.11.2015 року, засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №17 УФСВП Росії по Республіці Мордовія, датою закінчення строку відбування покарання визначено 05.05.2021 року.
Згідно даних паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 23.02.2001 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, ОСОБА_4 є громадянином України.
Засуджений ОСОБА_4 подав письмову заяву, в якій висловив бажання бути переданим для відбування покарання в Україні, тобто у країні свого громадянства.
Відповідно до ч. 1ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України розглядає суд першої інстанції за останнім його місцем проживання в Україні.
Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції 1983 рокупро передачу засуджених осіб, держава виконання вироку визнає вирок з використанням судової та адміністративної процедури своєї держави і таким чином міру покарання приводять у відповідність до законодавства держави де буде відбувати покарання особа.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є громадянином України, вирок суду Російської Федерації, яким він засуджений набрав законної сили, строк який має відбувати засуджений складає більше шести місяців, засуджений згоден на передачу в Україну, кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого був ухвалений вирок, являється злочином згідно із законодавством України, суд вважає, що матеріали, надані суду відповідають вимогам ст.6 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, тобто умови, передбачені ст.3 Конвенції 1983 року дотримані.
Відповідно до п.2 ч. 4ст. 610 КПК Українипри визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статтіКримінального кодексу Україниза відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Відповідно до ст.11 Конвенції1983 року про передачу засуджених осіб, при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання.

За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавством держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
Судом встановлено, що діяння, передбачене ч.3 ст.30, п. «Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ, за вчинення якого засуджено ОСОБА_4 , згідно кримінального законодавства України є злочином, передбаченим ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками замах на незаконний збут наркотичного засобу у великому розмірі, вчинений за попередньою змовою групою осіб, який карається позбавленням волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Враховуючи вимоги п.2 ч. 4 ст. 610 КПК Українита ст.11 Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб, суд, дотримуючись строку, визначеного вироком суду іноземної держави, визначає покарання засудженому ОСОБА_4 у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з утриманням в кримінально-виконавчій установі, визначеній органами, які відають виконанням покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.3, 6, 9-12 Конвенції 1983 року про передачу засуджених осіб,ч.1 ст.9 Конституції України, п.20 Постанови №13 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 року, ст.602,603, 609, 610 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства Юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 - задовольнити.
Вирок Рузаєвського районного суду Республіки Мордовія Російської Федерації від 04.04.2016 року, яким ОСОБА_4 визнаний винним в скоєнні злочину та засуджений за ч.3 ст.30, п. «Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ із застосуванням ст.64 КК РФ до 5 років 6 місяців позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму- привести у відповідність із законодавством України.
ОСОБА_4 вважати засудженим за ч.2 ст.15, ч.2 ст.307 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,з утриманням в кримінально-виконавчій установі, визначеній органами, які відають виконанням покарання.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, з 06.11.2016 року.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з моменту проголошення.
Суддя ОСОБА_1