УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
Прокурор третього слідчого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувсь до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які у безготівковому вигляді знаходяться на рахунках підприємств у банківських установах.
Також, відповідно до отриманих фото з камер банкоматів встановлено, що з картки № НОМЕР_4 грошові кошти знімали ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Учасниками протиправного фінансового механізму організовано діяльність низки підконтрольних підприємств, що зареєстровані на номінальних засновників, мають таких саме керівників, у тому числі з кола учасників «конвертаційного центру», які реального відношення до їх діяльності не мають.
Установлено, що у наступних банківських установах, вказаними вище суб`єктами господарювання відкрито банківські рахунки, а саме:
Прокурор вважає, що у слідства є достатні підстави вважати, що грошові кошти, розміщені на вказаних вище рахунках, є предметом та доказом розслідуваних злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 212 КК України, тобто здобуті злочинним шляхом, у зв`язку з чим, з метою ненастання невідворотних наслідків, які в подальшому стануть перешкодою для об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, просить накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться у безготівковому вигляді, на вище перелічених рахунках вказаних підприємств у вищевказаних банківських установах.
Враховуючи клопотання слідчого про розгляд справи без повідомлення власника майна та на підставі положень ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі власника майна.
Вислухавши думку прокурора, який підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, якими воно обґрунтоване, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону прокурор ОСОБА_3 не дотримався.
Так, посилаючись у клопотанні, на факт перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу, що спричинило тяжкі наслідки, та на факт ухилення від сплати податків ТОВ "Октавія Трейд" нова назва ТОВ «Таран Груп», ТОВ "Резерв Трейд", ТОВ "Магістральне будівництво", ТОВ "Аккаунт", ТОВ "Інжинірингові технології", ТОВ "Стріла Трейд", ТОВ "Хай прайм"та інші, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження зазначених висновків.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.
Однак, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що грошові кошти, які знаходяться на вказаних у клопотанні банківських рахунках, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При цьому прокурором не надано до клопотання належних і допустимих доказів на підтвердження такої необхідності.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України.
З огляду на означене, слідчий суддя не убачає правових підстав для арешту грошових коштів, які у безготівковому вигляді знаходяться на рахунках вищевказаних підприємств у зазначених банківських установах, у зв`язку із чим клопотання не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя