Справа № 433/1328/14-к
Провадження № 11-кп/782/320/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк Луганської області
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
секретаря: ОСОБА_4
прокурора: ОСОБА_5
захисника адвоката : ОСОБА_6
обвинуваченого : ОСОБА_7
представника
потерпілого : ОСОБА_8 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України, ОСОБА_7 на вирок Троїцького районного суду Луганської області від 09 вересня 2016 року у кримінальному провадженні, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аношкіно Троїцького району Луганської області, громадянина України, не судимого, зареєстрованого та який мешкає в АДРЕСА_1 , не судимого.
Якого визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді трьох місяців арешту.
До набрання вироком законної сили судом обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято його під варту в залі суду 09.09.2016 року.
Ухвалено відбування покарання відраховувати з 09.09.2016 року.
Цивільний позов представника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , задоволено частково, стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілого 1711 грн.73 коп. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.
ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду першої інстанції обвинуваченого визнано винними за наступних обставин:

29 червня 2014 року ОСОБА_7 керував належним йому трактором марки ЮМЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , згрібаючи сіно на вигону, розташованому з південно-західної сторони вул. Садова с. Демино-Олександрівка Троїцького району Луганської області. Близько о 12 годині на місце зазначених робіт приїздив потерпілий ОСОБА_10 , де між останнім та обвинуваченим виникла сварка на грунті побутових відносин, в ході якої обвинувачений виліз з трактору, висловлювався на адресу потерпілого грубою нецензурною лайкою, взяв в праву руку палицю,яка знаходилась в кабіні трактора, підійшов до потерпілого, палицею, яка знаходилась у нього в правій руці, завдав потерпілому один удар в область правої скроні голови та правого ока і правої надбрівної дуги, в результаті чого спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, які детально вказані у фабулі обвинувачення вироку суду.

Після отриманого удару, потерпілий присів та закрив голову руками, а обвинувачений продовжуючи свої протиправні дії, палицею, що перебувала у його правій руці, наніс потерпілому чотири удари в область потиличної частини голови, в результаті чого спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, детально перераховані у вироку, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Внаслідок отриманих ударів, потерпілий впав на землю та під час падіння вдарився грудьми об землю, отримавши легкі тілесні ушкодження у вигляді забою з саднами грудної клітини.

Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений наніс палкою, яку тримав у правій руці, п`ять ударів по спині лежачому на землі потерпілому, чим спричинив останньому фізичну біль.

Не погодившись з вироком суду, захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу , просить вирок суду скасувати, обвинуваченого виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, встановити, що судом першої інстанції обвинуваченого незаконно взято під варту.

В обґрунтування посилається, що ініціатором сварки був потерпілий , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та мав намір влаштувати обвинуваченому конфлікт із-за того, що останній начеб - то відв`язав корову потерпілого, який дав суду та органам досудового розслідування неправдиві показання разом із своєю сестрою ОСОБА_11 , судом не взято до уваги та не дано оцінку показанням сусідів потерпілого, які виступили свідками в суді : ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яким стало відомо про бійку між потерпілим та обвинуваченим в день бійки, однак вони були здивовані, коли наступного дня після неї потерпілий працював у підсобному господарстві, носив воду, напував корову, нормально рухався , виконував тяжку фізичну роботу та виглядав здоровим. Впродовж всього періоду лікування свідки бачили потерпілого в селі, де потерпілий постійно працював у підсобному господарстві, керував власним автомобілем, виїжджав за кордон до РФ, що підтверджується довідкою Державної Прикордонної Служби України, що 02 серпня 2014 року та 07 серпня 2014 року потерпілий виїжджав з України до РФ та в`їжджав назад, хоча згідно медичної довідки з 18.07.2014 року по 11.08.2014 року перебував на лікуванні у терапевтичному відділі Троїцької ЦРЛ. В зв`язку із чим, апелянт ставить під сумнів висновки комісійної судово-медичної експертизи стосовно потерпілого. Судом не перевірена версія обвинуваченого, що останній спричинив потерпілому тілесні ушкодження не умисно, а необережно, внаслідок неправомірних дій потерпілого. Вважає, що в діях останнього має місце скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383 КК України завідомо неправдиве повідомлення правоохоронним органам та суду про вчинення злочину, ч.2 ст.384 КК України дача завідомо неправдивих показань, зі штучним створенням доказів обвинувачення , які вчинені з корисливих мотивів та ч.2 ст.162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння кабіни трактора із застосуванням насильства. Судом порушено право обвинуваченого та його захисту на перехресний допит та порушено п.5 ч.2 ст.87 КПК України. Призначене обвинуваченому покарання являється занадто суворим, призначене з порушенням ст.65 КК України, як і міра запобіжного заходу у вигляді арешту, яка обрана з порушенням вимог кримінального процесуального Закону, часткове задоволення цивільного позову потерпілого є немотивованим та безпідставним. Вважає, що судом допущено істотні порушення вимоги КПК України, які є підставою для скасування вироку. Питання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, із врахуванням вимог ст.72 КПК України судом не вирішено.

Заступник начальника Троїцького відділу Старобільської місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_15 також вносив апеляційну скаргу на вирок суду, просив його скасувати у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох місяців арешту. В решті вирок залишити без змін.

До початку розгляду в апеляційній інстанції прокурор, письмово від 25.10.2016 року / ар.пр.96/ , відмовився від своєї апеляційної скарги, а тому вона не є предметом розгляду апеляційної інстанції.
30.11.2016 року, адвокат ОСОБА_8 , як представник потерпілого ОСОБА_10 вніс заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 ,подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить її залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін. Посилається, що судом першої інстанції не допущено будь-яких порушень як матеріального так і кримінального процесуального Законів, а тому, відсутні підстави для скасування вироку суду.

Потерпілий ОСОБА_10 належним чином повідомлений про час, дату та місце апеляційного розгляду, однак до апеляційного суду не з`явився, заявив клопотання про розгляд без його участі, прокурор, обвинувачений, його захисник та представник потерпілого не заперечують проти розгляду без участі потерпілого, оскільки , відповідно до ч.4 ст.405 КПК України його неприбуття не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали свою апеляційну скаргу, просять її задовольнити, обвинуваченого виправдати та кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, прокурора, та представника потерпілого, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою ,що не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали кримінального та судового проваджень, дослідивши та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши обвинуваченого в останньому слові, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України перегляд судового рішення проводиться в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом першої інстанції об`єктивно, повно і всебічно встановлено обставини кримінального провадження та правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 , вина якого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні, оцінка яких проведена судом першої інстанції згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства, як кожного доказу окремо, так і в їх сукупності, достатніх для постановлення вироку.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України наведено докази, на яких грунтується висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення , які досліджені та оцінені із дотриманням положень ст. 94 КПК України , зазначено мотиви, з яких судом відкинуто докази сторони захисту. В основу обвинувального вироку покладені виключно ті докази, які не викликають сумнівів у своїй законності.

Твердження захисника про недоведеність вини обвинуваченого, є безпідставним, оскільки протилежні висновки суду першої інстанції в цій частині ґрунтуються на неупередженій оцінці безпосередньо досліджених ним доказів на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Не зважаючи , що обвинувачений не визнав свою вину , його вина підтверджується в повному обсязі, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який в суді пояснив, що 29.06.2014 року, приблизно о 12 годині він підійшов до обвинуваченого, щоб запитати останнього, хто відв`язав його корову, ОСОБА_7 зупинив трактор, почав йому погрожувати фізичною розправою, далі у тракторі схопив палицю, виліз з кабіни та почав нею наносити йому удари по різних частинах тіла. Він впав, на мить знепритомнів, до нього підійшла його мати ОСОБА_16 та допомогла підвестись, так як йому було дуже погано.

Свідок ОСОБА_16 своїми показаннями підтвердила показання потерпілого. Вона пояснила, що бачила як обвинувачений виліз із трактора та почав бити палицею її сина, потім обвинувачений продовжив нею бити потерпілого по різним частинам тіла, не зважаючи на те, що ОСОБА_10 спочатку знаходився на присядках, а потім лежав на землі. Тільки тоді, коли вона підбігла до потерпілого, обвинувачений перестав наносити потерпілому удари палицею. Вона допомогла сину підвестись з землі та довела його додому, де йому було надано первинну медичну допомогу.

Допитані в якості свідків медичні працівники ОСОБА_17 , як завідувач хірургічного відділення, та ОСОБА_18 , як головний лікар Троїцького територіального об`єднання , які суду пояснили, що спочатку потерпілий лікувався в хірургічному відділенні з травмою голови, стан якого був тяжкий, в період лікування лікувальний заклад він не полишав, автомобілем не керував.

В терапевтичне відділення потерпілого переведено з хірургічного з діагнозом закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, перелом лобної кості, рани в області скроні з права, паро орбітальної гематоми, пошкодження правого ока, пошкодження грудної клітини та з іншими пошкодженнями.

В основу свого вироку судом обґрунтовано покладено висновки комісійної судово-медичної експертизи № 18/15 від 23 березня 2016 р., які узгоджуються з показаннями потерпілого , свідків та підтверджують їх.

Так, висновками комісійною судово-медичної експертизи у потерпілого встановлені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я та легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я, а саме : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій скроневої частини голови справа, пара орбітальна гематома справа крововилив в роговицю правого ока, забій грудної клітини, ссадна грудної клітини / спини / та інші тілесні ушкодження, які могли утворитись в строк та при обставинах, вказаних потерпілим під час проведення із ним 17.09.2014 року слідчого експерименту.

Разом із тим, данні, вказані обвинуваченим ОСОБА_7 під час проведення з ним 24.09.2014 року слідчого експерименту, не відображають механізм та характер встановлених у потерпілого тілесних пошкоджень.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини справи, а дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Доводи обвинуваченого та його захисника, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинене ними правопорушення , при цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, яке , відповідно до ст.12 КК України, відносяться до правопорушень невеликої тяжкості, та дані про особу винного, який свою вину не визнав в повному обсязі, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не судимий, з врахуванням відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, відповідно до ст.ст.66,67 КК України.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченому судом, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи захисника та обвинуваченого , які в апеляційній скарзі ставлять під сумнів законність та обгрунтованність проведеної стосовно потерпілого комплексної судово-медичної експертизи, являються неспроможними, оскільки вказану експертизу проведено експертною комісією в складі трьох досвідчених експертів-медиків, на підставі ухвали Троїцького районного суду Луганської області від 28.12.2015 року, яких попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, згідно ст.ст.384,385 КК України, а тому не довіряти їх висновку у апеляційного суду відсутні будь-які підстави.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, що в діях потерпілого має місце склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.383 КК України завідомо неправдиве повідомлення правоохоронним органам та суду про вчинення злочину, ч.2 ст.384 КК України дача завідомо неправдивих показань, зі штучним створенням доказів обвинувачення , які вчинені з корисливих мотивів та ч.2 ст.162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння кабіни трактора , спростовуються матеріалами кримінального та судового проваджень та доказами, наведеними у вироку суду, окрім того, обвинувачений та його захисник не звертались із відповідними заявами про внесення до ЄРДР для відкриття кримінального провадження щодо потерпілого, а тому доводи не приймаються апеляційним судом до уваги.

Доводи захисника, що провина обвинуваченого не доведена спростовуються вищезазначеними доказами, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, які є достатніми, достовірними та допустимими, а відтак відсутні підстави для закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Доводи захисника, що з обвинуваченого вироком суду необґрунтовано стягнуто на користь потерпілого 1711 грн.73 коп. в порядку відшкодування матеріальних збитків та 5000 грн. моральної шкоди, являються неспроможними, оскільки рішення суду в цій частині являється законним, обґрунтованим та вмотивованим, з додержанням вимог ст.ст.1166-1168 ЦК України, а тому підстави для скасування, збільшення чи зменшення сум в частині вирішення цивільного позову відсутні .

Окрім того, судом, відповідно до п.1 ч.4 ст.374 КПК України в мотивувальній та резолютивній частинах свого вироку вирішено питання про запобіжний захід для обвинуваченого до набрання вироком законної сили.

Апеляційний суд розглянув усі доводи апеляційної скарги , поданої на вирок суду, вважає їх необґрунтованими, з`ясування обставин та перевірку їх доказами судом першої інстанції проведено повно та всебічно, а висновки суду першої інстанції такими, що відповідають фактичним обставинам справи, судом постановлено вмотивований вирок, який відповідає вимогам ст.374 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального Закону, які б перешкоджали чи могли перешкоджати повно та всебічно розглянути справу і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, при розгляді даного провадження не було допущено.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, п.1 ч.1 ст.ст.407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Троїцького районного суду Луганської області від 09 вересня 2016 року , яким ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.125 КК України залишити без змін.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування призначеного покарання час попереднього ув`язнення в слідчому ізоляторі в м. Старобільську, починаючи з 09 вересня 2016 року по 01 листопада 2016 року , включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію ухвали направити сторонам.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3

________________________ _________________ __________________________