Номер провадження: 11-кп/785/379/17
Номер справи місцевого суду: 504/3437/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

представника потерпілого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.12.2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянин України, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. 286 ч.2 КК України призначено покарання у вигляді 3 років, без позбавлення волі керування транспортними засобами .

Застосовано ст. 75 КК України і звільнений від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави за проведення авто технічної експертизи в розмірі 880 грн. 80 коп.
ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

03.05.2016 року о 13:45 годин, по автодорозі Одеса-Миколаїв в напрямку м. Миколаїв, рухався автомобіль Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , який на 37 км., біля с. Сичавка Комінтернівського району Одеської області, порушив наступні пункти правил дорожнього руху:
- п. 2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 14.2 в) перед початком обгону водій повинен переконатись в тому, що смуга зустрічного руху на яку він буде від`їжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.
Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 виразилось в тому, що він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, не переконався у тому, що при виїзді на зустрічну смугу на яку він готувався виїхати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час зустрічного роз`їзду не дотримав безпечного інтервалу створив небезпеку для дорожнього руху, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем Toyota Carina, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався у зустрічному прямому напрямку не порушуючи правила безпеки дорожнього руху.
Порушення безпеки правил дорожнього руху ОСОБА_7 спричинило потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому лівого стегна в нижній третині, закритого перелому лівого наколінника, черепної мозкової травми в формі струсу головного мозку, тупої травми грудної клітини у вигляді забою лівої легені,тупої травми черевної порожнини у вигляді під капсульного розриву селезінки, рваної рани правої гомілки, забою з розтягненням зв`язок лівого гомілкового-ступневого суглобу, саден тіла, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 2193 від 15.08.2016 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_10 спричинило йому тілесні ушкодження. Суд першої інстанції вказав, що він в судовому засіданні просив суд не призначати покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі, претензій матеріального та морального характеру немає. Але це не вірно, він має до ОСОБА_12 претензій морального та матеріального характеру. Його родина понесли матеріальні витрати які підтверджені письмовими чеками на операції, ліки, вироби медичного призначення для стегна, переливання крові на суму: 80 976,76 грн. Також він зазнав моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, в емоційному переживанні протягом значного часу, відвідання лікарень, зміни звичайного ритму життя, втраті заробітку. Він не може самостійно ходити і потребує допомоги сторонніх осіб. Після відновлювання опорно-рухового апарату він тривалий час буде пересуватися на милицях. Він позбавлений можливості на багато років вперед фізично працювати, заробляти собі на життя, позбавлення можливості керувати транспортними засобами. Внаслідок струсу мозку та закритої черепно-мозкової травми він не може тривалий час знаходитися на сонці. Під час зміни погоди він відбуває біль всіх кісток тіла які були забиті, зламані під час ДТП. Шкода завдана йому внаслідок ДТП може бути стати причиною ускладнень у подальшому житті, у найближчий час йому будуть проводити додаткові операції, які потребують їх оплати. У зв`язку з тим, що матеріальні та моральні витрати обвинуваченим не відшкодовані в повному обсязі, скасувати арешт накладений ухвалою суду від 10.05.2016 року на т/з ОСОБА_13 .

Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково, потерпілого і його представника які просили про задоволення апеляції, обвинуваченого який просив вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції провів судове слідство у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому учасникам процесу були роз`яснені зміст наслідків розгляду справи у скороченому порядку і то що вони будуть позбавлені права оскаржувати обставини по справі в апеляційному порядку.

Колегія суддів з урахуванням вимог діючого законодавства прийшла до висновку що ці обставини не можуть бути предметом розгляду в апеляційній інстанції і вважає доцільним розглядати апеляцію в межах призначення покарання.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ст. 286 ч.2 КК України.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_7 , міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу. Так, обвинувачений ОСОБА_7 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , частково відшкодував заподіяну шкоду. Вчинив необережний злочин, який віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів згідно ст. 12 КК України.
Також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_8 , який просив суд не призначати покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді позбавлення волі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_7 немає.
Таким чином, суд зробив висновок, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним інших кримінальних правопорушень, призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі та у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням ст.ст.75,76 КК України.
Крім того суд першої інстанції не знайшов підстав для призначення додаткового виду покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як управління транспортними засобами є для нього основним джерелом матеріального забезпечення сім`ї.

Дослідивши доводи потерпілого викладені в апеляції, і які він підтвердив при розгляді справи в апеляційній інстанції, матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченому призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України в зв`язку з чим, вирок суду підлягає скасуванню частині призначення покарання з винесенням нового вироку.

Обґрунтовуючи призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі суд першої інстанції послався на то, що потерпілий просив суд не призначати йому покарання в виді позбавлення волі і що претензій матеріального і морального характеру в того не має.

Дане посилання в повному обсязі спростовується поясненнями потерпілого який наполягав на призначенні покарання в виді 7 років позбавлення волі обвинуваченому і посилався на то, що обвинувачений ввів його в оману попросивши не подавати цивільний позов і що він в ході розгляду справи в повному обсязі розрахується з ним.

Дані обставини в частині призначення покарання в повному обсязі найшли підтвердження в протоколі судового засідання про те що потерпілий і його представник наполягають на суровому покаранні, так як обвинувачений веде себе неадекватно і всіма засобами намагається уникнути можливості розрахуватись за скоєне.

Колегія суддів намагалась привести сторони ДТП до можливості в добровільному порядку розрішити майнові спори, та обвинувачений не бажав йти на компроміси по відшкодуванню.

Як вбачається зі стану здоров`я потерпілого молодого 22 річного хлопця, який не може самостійно пересуватись йому необхідні ряд операцій і лічених процедур, щоб поновити частково стан свого здоров`я і він не може цього зробити в зв`язку з великими тратами на лікування і браком коштів.

Дані обставини на думку колегії суддів не давали можливості суду першої інстанції застосувати ст..75,76 КК України в зв`язку з чим вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню.

Колегія суддів, заслухала пояснення обвинуваченого і потерпілого які підтвердили обставини ДТП викладені в обвинувальному акті і то, що обвинувачений не заперечує проти того, що він був неуважний при керуванні автомобілем і що по його вині скоїлось ДТП.

В зв`язку з чим, в силу ст.. 349 ч.3 КПК України колегія суддів обмежується розглядом питання в межах призначення покарання.

При призначенні покарання по новому вироку судова колегія враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і тяжких наслідків, його особу. То що, обвинувачений ОСОБА_7 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , на досудовому слідстві частково відшкодував заподіяну шкоду, а потім відмовився це робити Вчинив необережний злочин, який віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів згідно ст. 12 КК України. Також колегія враховує і позицію потерпілого який наполягає на суровому покаранні з урахуванням позиції обвинуваченого який не бажає відшкодовувати збитки спричиненні неправомірними діями.
Також колегія прийняла до уваги, що обвинувачений визнав вину і розкаявся і що по справі відсутні обставини, що обтяжують покарання.
З урахуванням всіх обставин по справі колегія вважає необхідним призначити покарання пов`язане з позбавленням волі в межах нижнього розміру санкції даної статті.

Підстав для призначення додаткового виду покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не вбачається, так як в ході судового слідства не встановлено підстав для застосування даного покарання.
Автомобілі які знаходяться на майданчиках поліції підлягають поверненню власникам.

Судові витрати пов`язані з проведенням експертизи підлягають стягненню в дохід держави з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.12.2016 року відносно ОСОБА_7 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України скасувати.

Винести новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у скоєні злочину передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначити покарання в виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримування.

Виконання вироку в частині затримання і направлення ОСОБА_7 в місця позбавлення волі покласти на Суворовській відділ поліції ГУНП м. Одеси по місцю проживання обвинуваченого.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 суму витрат за проведення авто технічної експертизи у розмірі 880 грв.80 коп. в дохід держави.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 10.05.2016 року на автомобіль Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого 21.12.2007 року РЕВ №2 при УДАІ ГУМВС України скасувати і вказаний автомобіль передати власнику.
Автомобіль Toyota Carina, реєстраційний номер НОМЕР_2 якій перебуває на автомобільному майданчику на території Комінтерновського ВП ГУНП в Одеській області повернути власнику ОСОБА_8 ..
Ухвала може бути оскарженою учасниками процесу в касаційному порядку у строк 3 місяці, а обвинуваченим у той же строк з моменту отримання копії вироку суду в Вищий спеціалізований суд України по розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2