В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.03.2017 Справа №607/254/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 02 листопада 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чортків, Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, старшого навідника 2 гарматної артилерійської батареї 1 гарматного артилерійського дивізіону військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), солдата, жителя АДРЕСА_2 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

та прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 , діючи всупереч інтересам служби, вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин та за відсутності дозволу відповідного командування військової частини пп НОМЕР_1 , не з`явився із службового відрядження у визначений строк, тобто 01 серпня 2016 року о 08. 30 год. на службу до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), та не виконуючи службові обов`язки по 08 годину 30 хвилин 01 вересня 2016 року, не вживаючи мір для повернення до військової частини раніше за наявності можливості для цього, проводячи час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив нез`явлення вчасно на службу (у розташування військової частини пп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України - військовослужбовцем крім строкової служби.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що він був призваний на військову службу до Збройних Сил України та в період з 01 серпня 2016 року на службу до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) не з`явився та не виконував службові обов`язки по 01 вересня 2016 року, проводячи час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання. Просить врахувати його щире каяття, суворо не карати та не позбавляти волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині 2 статті 407 КК України військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання та військової служби, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.

Водночас з врахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_5 обставин, даних про його особу, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.2 ч. 1 п.2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу командира військової частини за місцем проходження військової служби,

- повідомляти командира військової частини про зміну місця проживання, служби.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 76 КК України, контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця покласти на командира військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1