Провадження №1-кп/761/706/2017
В И Р О К
іменем України
18 квітня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт та угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим від 6 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0012291 від 01.10.2016, по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мухренес Гадрутського району Республіка Азербайджан, вірмена, громадянина Росії, з середньою освітою, який не працює, неодруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 6 серпня 2007 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 187 КК України, на п`ять років позбавлення волі; 18 червня 2013 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на три роки позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України,

У С Т А Н О В И В:

1 жовтня 2016 року, приблизно о 3 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись на п`ятому поверсі по АДРЕСА_2 , підійшов до дверей квартири АДРЕСА_3 , в приміщення якої мав намір незаконно проникнути, після чого за допомогою ключів та приладдя для відчинення дверей намагався відчинити двері вказаної квартири, пошкодивши нижній замок дверей, однак, з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий працівниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця у вигляді незаконного проникнення до житла, то такі його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України.

6 квітня 2017 року між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено угоду про примирення. Відповідно до умов згаданої угоди у кримінальному провадженні № 0012291 від 01.10.2016, потерпіла ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Також, у даній угоді роз`яснені потерпілій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений та потерпіла підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дослідивши угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вислухавши доводи сторін, які просили затвердити вказану угоду, суд вважає, що укладена між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 угода відповідає вимогам КПК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не існують обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що укладена між ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374-376, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В:

Угоду між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про примирення від 6 квітня 2017 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0012291 від 01.10.2016 затвердити.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі, які передані на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського УП ГУНП в м. Києві знищити, а інші речові докази зберігати в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1