Справа №295/4172/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.04.2017 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на 18 колод породи сосна, діаметром від 20 до 36 см., довжиною від 3 до 4,5 м. та 4 бірки-чіпи з написами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які було вилучено під час обшуку на території пилорами в АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_5 , оскільки вказані 18 колод породи сосна та 4 бірки-чіпи, тимчасово позбавивши користувача майна можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
В клопотанні зазначено, що 24.02.2017 у виділі № 4 кварталу 43 Левківського лісництва ДП «Житомирське лісове господарство», що розташовується на території Станишівської об`єднаної територіальної громади Житомирського району Житомирської області було виявлено незаконну порубку шести сиро-ростучих дерев породи «Дуб звичайний», яку здійснили невстановлені особи.
Слідчий вказав, що відповідно до рапорту т.в.о. заступника начальника СКП Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області встановлено, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів спрямованих на встановлення місця збуту лісопродукції була отримана інформація, що на території с. Іванівка Житомирського району Житомирської області знаходяться ряд пилорам до яких, переважно в нічний час, завозиться незаконно зрізана деревина породи дуб, яка є не чіпованою.
В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що речі, які вилучені під час проведення обшуку 14.04.2017 року визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди злочину, а тому є необхідність в накладені арешту на майно.
Розгляд клопотання проведено за відсутності особи, у володінні якої перебуває майно, з урахуванням достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза їх зміни, переховування або знищення.
Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Зі змісту ч. 2 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 5 статті 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Пунктами ч. 2 статті 167 КПК України визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Пунктом 7 частини 3 статті 234 КПК України передбачено, що у разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості, зокрема, про речі, документи або осіб, яких планується відшукати.
Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості, серед іншого, про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук (п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що сам по собі обшук проводиться, в тому числі, з метою відшукання та вилучення речей та предметів, які мають безпосереднє відношення до вчиненого кримінального злочину.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при проведенні обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням викладених положень КПК України, провівши системний аналіз правовоих норм, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, дозвіл на вилучення якого надано згідно ухвали слідчого судді не є тимчасово вилученим майном. Тимчасово вилученим буде майно, яке хоча і вилучено під час проведення обшуку, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді, але при цьому не надано дозвіл на вилучення такого майна.

З клопотанням про накладення арешту на майно в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України слідчий повинен звернутись у разі, коли під час проведення обшуку чи огляду виявлено майно, яке на думку слідчого, має значення для кримінального провадження, але слідчим суддею в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, не надано дозвіл на відшукання та вилучення такого майна.

Зі змісту ухвали слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 11.04.2017 року вбачається, що слідчому надано дозвіл на проведення на проведення обшуку земельної ділянки, будівель та споруд в комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_5 , з метою відшукання та вилучення деревини яка має незаконне походження, знарядь та засобів вчинення злочину, цінності здобуті злочинним шляхом, чорнові записи щодо походження лісової деревини, а також інші предмети, документи, комп`ютерна техніка, електронні носії інформації, флеш-карти, жорсткі диски, компакт-диски на яких може зберігатися документи, які фіксують відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та можуть бути доказами під час судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що на все майно, яке вилучене слідчим під час проведення обшуку 14.04.2017 року, слідчим суддею було надано дозвіл на його вилучення, а в силу положень ч. 7 ст. 236 КПК України таке майно немає статусу тимчасово вилученого майна.

Майно, вилучене під час обшуку, на яке слідчим суддею надано дозвіл на його вилучення, не є тимчасово вилученим майном, не потребує додаткового накладення арешту, а перебуває в органі досудового розслідування на законних та достатніх правових підставах, а тому поверненню не підлягає.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, оскільки майно, яке вилучене слідчим під час проведення обшуку не є тимчасово вилученим, а відтак не потребує додаткового накладення арешту.

Керуючись ст. ст. 167, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання поданого старшим слідчим СВ Житомирського районного відділення поліції Житомирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яке внесене в кримінальному провадженні № №0000174 від 24.02.2017 року відмовити
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1