Єдиний унікальний номер 219/6469/15-к
Номер провадження 11-кп/775/42/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2016р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Донецької області, який проживає у АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років,

за участю прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2016р., ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 23.04.2015р., приблизно о 17.00 год., зустрівся поблизу магазину «Фенікс», розташованого по вул. Чайковського в м. Артемівську, Донецької області з раніше своїм знайомим ОСОБА_11 , із знайомим ОСОБА_11 - ОСОБА_12 , з якими вирішили вжити спиртні напої, а саме спиртову настоянку «Глоду». Придбавши 4 спиртові настоянки «Глоду», ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 попрямували до місця проживання ОСОБА_11 , а саме до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де, розташувавшись на кухні, почали вживати спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв, приблизно о 18 годині 30 хвилин, між ОСОБА_5 і ОСОБА_12 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 , переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , схопив у праву руку кухонний ніж, який лежав на столі в приміщенні кухні квартири ОСОБА_11 , та обхопивши лівою рукою за шию потерпілого ОСОБА_12 і нахиливши останнього вперед, завдав кілька ударів в область життєво - важливих органів, а саме грудної клітини і черева.

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_12 було заподіяно наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення передньої черевної стінки з ушкодженням великого сальника, які згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

На зазначений вирок суду обвинуваченим ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_7 подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 :

-прохає скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, оскільки вважає вирок суду першої інстанції незаконним, несправедливим, у зв`язку із однобічністю, неповнотою досудового та судового слідства, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи;

-зазначає, що досудове розслідування та судове провадження проводилось з обвинувальним ухилом, при дослідженні обставин справи суд першої інстанції допустив явну необ`єктивність та однобічність;

-вказує, що висновок суду першої інстанції про його винуватість повністю ґрунтується на доказах, отриманих з порушенням норм національного та міжнародного законодавства, які в достатній мірі не перевірені судом;

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 :

-зазначає, що покази потерпілого ОСОБА_12 про те, що він не бив ОСОБА_5 не відповідають показам свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що потерпілий ОСОБА_12 першим вдарив ОСОБА_5 та наніс йому декілька ударів;

-вказує, що огляд місця події ( квартири свідка ОСОБА_11 ) є незаконним, оскільки відповідно до свідчень свідка ОСОБА_11 та понятого ОСОБА_13 працівник поліції до початку огляду місця події не приймав від свідка ОСОБА_11 заяву про дозвіл на огляд квартири;

-зазначає, що протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 23.04.2015р. з 20.06 год. до 20.30 год. є недопустимим доказом, оскільки в цей час ОСОБА_11 був присутній при огляді місця події з 19.30 год. до 20.40 год.;

-вказує, що слідчим під час досудового розслідування фактично не встановлені обставини утворення у потерпілого ОСОБА_12 колото різаної рани довжиною близько 1 см;

- зазначає, що слідчим не усунута суперечність між заявою про вчинення правопорушення від 24.04.2015р., відповідно до якої потерпілий ОСОБА_12 вказав, що 23.04.2015р. о 18.30 год. ОСОБА_5 вдарив його ножем та показами свідка ОСОБА_14 , який є лікарем станції швидкої медичної допомоги. ОСОБА_14 слідчому показав, що після приїзду до потерпілого ОСОБА_12 останній пояснив, що коли він виходив з під`їзду, то його вдарив ножем невідомий чоловік;

-вказує, що досудовим розслідуванням не спростовано версію того, що біля під`їзду за місцем мешкання свідка ОСОБА_11 саме він вдарив потерпілого ОСОБА_12 , а потім викинув ніж;

-зазначає, що протокол слідчого експерименту від 24.04.2015р. за участю свідка ОСОБА_11 не може бути визнано допустимим доказом, оскільки слідчий експеримент було проведено в кабінеті слідчого, а не в квартирі свідка ОСОБА_11 , в результаті чого не були з`ясовані важливі відомості;

-прохає скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї прокурор:

-зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку відносно ОСОБА_5 не конкретизовано виклав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме не зазначив умисел ОСОБА_5 на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, що грубо порушує його право на захист;

-прохає скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційних скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , прохали вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційних скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_7 та про часткове задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 за таких підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 368 ч.1, 370 КПК України вирок повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, а саме, по-перше, ухваленим судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням кримінального процесуального права щодо кримінального провадження, по-друге, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, та, по-третє, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, не дотримався цих вимог закону та ухвалив незаконний вирок.

Незаконність вироку суду першої інстанції полягає в наступному.

Як видно з кримінального провадження, формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 за ст. 121 ч.1 КК України, яке визнане судом доведеним фактично співпадає з формулюванням обвинувачення, що міститься в обвинувальному акті, а саме судом першої інстанції при встановленні фактичних обставин справи не встановлено та не зазначено в формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним форму вини, а саме умисел ОСОБА_5 при нанесенні кількох ударів ножем в область грудної клітини та черева потерпілого ОСОБА_12 , які відповідно до ст. 91 КПК України є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Матточча проти Італії» від 07.03.2000р. та 04.07.2000р. та «Ващенко проти України» від 26.06.2008р., в яких Суд зауважив: «Обвинувачення для цілей п.1 ст.6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру».

У рішенні від 25.07.2000р., ухваленому у справі «Матточча проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту».

У цьому відношенні, наголосили в ЄСПЛ, обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене вище, колегія суддів прийшла до висновку про те, що як в обвинувальному акті, так і в формулюванні обвинувачення визнаного судом доведеним міститься неконкретне за своїм змістом обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України, яке порушує право обвинуваченого ОСОБА_5 на захист, оскільки не містить конкретної інформації щодо суті та причин обвинувачення, висунутого проти нього, та тягне за собою скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, при якому в повному обсязі необхідно врахувати доводи всіх апеляційних скарг.

Якщо суд першої інстанції при новому розгляді справи прийде до аналогічного висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 121 ч.1 КК України, то на думку колегії суддів, покарання призначене йому за цим вироком відповідає вимогам ст. 65 КК України .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 412 КПК України.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2016р., яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2016р., яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора Артемівської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_7 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2016р., яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років задовольнити.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2016р., яким ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Бахмутській УВП УДПтСУ в Донецькій області (№6), продовжити на 60 (шістдесят ) днів, а саме по 14.04.2017р. включно.