Справа № 487/1243/17
Провадження № 1-кп/487/237/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2017 р.
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 ,прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 ,обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаєва, українки, громадянки України, освіта середня технічна , розлученої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, 2013 та 2014 року народження , працює на посаді оператора пульту охорони Миколаївського морського порту , мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої
- у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В
Угода про примирення досягнута під час досудового розслідування.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину з таких підстав:
01.01.2017 року, вранці, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_5 , та невстановленою в ході досудового розслідування особою на ім*я ОСОБА_6 , який був очевидцем конфлікту, перебували за місцем мешкання ОСОБА_5 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де всі вживали спиртні напої.
Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий намір, направлений на таємне корисливе викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки "Самсунг гелексі" А5, імейл 1: НОМЕР_1 , Імейл 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , перебуваючи у вищевказаному домоволодінні шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю уваги з боку інших осіб, таємно заволоділа майном ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном марки "Самсунг гелексі" А5, імейл 1: НОМЕР_1 , Імейл 2: НОМЕР_2 ,
Після цього ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, причинивши потерпілому матеріальний збиток на суму 8700 грн.
Обвинувачена ОСОБА_4 , в ході підготовчого судового засідання свою вину визнала повністю та щиро розкаялась у скоєному.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 , в інкримінованому їй злочині доведена повністю і її дії суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).
Потерпілою стороною по даному кримінальному провадженню визнано ОСОБА_5
23.02.2017р. в даному кримінальному провадженні №0000054 між потерпілим та обвинуваченою в порядку, передбаченому ст.ст. 468,469,472 КПК України укладено угоду про примирення.
На момент укладення угоди, матеріальна шкода потерпілій стороні відшкодована в повному обсязі. Потерпіла сторона не має жодних претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого. Потерпіла сторона вважає,що ОСОБА_4 , за кримінальне правопорушення повинна понести покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 , і потерпілий ОСОБА_5 досягли угоди про примирення, підписали її, а ОСОБА_4 , беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд приходить до наступного:
Відповідно до п.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні приватного обвинувачення.
ОСОБА_4 , вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , вказала, що цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Крім того зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна з видом покарання, яке до неї буде застосовано в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди.
Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 23.02.2017 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000054 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за яким призначити їй узгоджене між сторонами угоди про примирення від 23.02.2017 року покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п*ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_7