АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/1682/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/1/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 31 січня 2017 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0004107 відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Углезаводськ, Долинського району, Сахалінської області, гр. України, з середньою освітою, одружений, не працюючого, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-23.10.2015 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, ст.ст. 75,765 КК України з іспитовим строком 2 роки;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України та засуджено за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Відповідно до вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 23 жовтня 2015 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_7 21200 (двадцять одна тисяча двісті) гривень; на користь потерпілої ОСОБА_8 5700 (п`ять тисяч сімсот) гривень; на користь потерпілої ОСОБА_9 2660 (дві тисячі шістсот шістдесят) гривень.
Питання з речовими доказами вирішеного.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить пом`якшити обране судом першої інстанції покарання, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України.
Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року ОСОБА_6 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_11 достовірно знаючи, що в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 ніхто не проживає, вирішив вчинити крадіжку майна, що перебуває у цій квартирі.
З цією метою, ОСОБА_11 в середині листопада 2015 року, умисно, таємно з кармана куртки ОСОБА_12 , який перебував у нього в гостях, а саме в кімнаті 117, гуртожитку АДРЕСА_3 викрав ключі від квартири АДРЕСА_4 . Зробивши дублікат ключів, ОСОБА_11 повернув їх ОСОБА_13 , зазначивши, що випадково знайшов їх у своїй кімнаті в гуртожитку.
Реалізуючи свій злочинний намір, вночі 27.11.2015, ОСОБА_6 направився до домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 , де достовірно знаючи, що нікого немає вдома, ключем відкрив вхідні двері та умисно, таємно, повторно, із корисливих мотивів, з метою наживи проник до приміщення квартири звідки викрав: холодильник «Норд 232» вартістю 1000 грн, пральну машинку «Ардо АЕ 033» вартістю 1500 грн, швейну машинку «Чайка» вартістю 300 грн, швейну машинку «Бразер» вартістю 1200 грн, кухонний меблевий куток вартістю 3000 грн, телевізор «Соні» вартістю 1000 грн, ДВД-програвач з колонками вартістю 1000 грн, праску електричну вартістю 500 грн, обігрівач масляний на 9 секцій вартістю 400 грн, пилосос «Самсунг» вартістю 400 грн, спортивний підлітковий велосипед вартістю 2000 грн, дублянка коричневого кольору вартістю 500 грн, шуба із штучного хутра вартістю 500 грн, сім комплектів постільної білизни вартістю 400 грн за 1 комплект, на загальну суму 2800 грн, 15 махрових рушників вартістю 100 грн за 1 шт., на загальну суму 1500 грн, 2 синтепонові ковдри вартістю 600 грн за 1 шт., на загальну суму 1200 грн, 2 верблюжі ковдри вартістю 500 грн за 1 шт. на загальну суму 1000 грн, шовкове покривало вартістю 400 грн, штора з ламбрекенами вартістю 500 грн, штора персикова вартістю 500 грн, що належали ОСОБА_14 , чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 21200 грн.
Викраденим майном розпорядився за власним розсудом.
Крім того, ОСОБА_11 22.12.2015 року близько 11год.30 хвил, з метою викрадення чужого майна, підійшов до квартири АДРЕСА_5 , де він раніше бував разом зі своєю знайомою ОСОБА_15 , і де мешкає ОСОБА_16 . Скориставшись незачиненими дверима, зайшов до квартири, і впевнився, що вдома нікого немає, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_11 таємно, умисно, повторно викрав чавунну ванну вартістю 500 грн, пральну машину «LG WD-10400NDK.» вартістю 4000 гри, електричний водонагрівач об`ємом на 100 літрів вартістю 1000 грн, газову плиту вартістю 200 грн, що належали ОСОБА_8 , чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 5700 грн.
Викраденим майном розпорядився за власним розсудом.
01.01.2016 року, приблизно о 21 год. ОСОБА_11 , знаходячись поблизу дитячого садка №48 за адресою: вул. Шевченка, 182 м. Нікополь Дніпропетровської області, наздогнав потерпілу ОСОБА_9 , яка пройшла повз нього, маючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, оскільки помітив у неї в руках мобільний телефон. Наздогнавши її, прикрив рукою їй рота, повалив з ніг, чим застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, та шляхом ривку із-за плеча ОСОБА_9 викрав жіночу сумку вартістю 300 грн, в якій знаходився гаманець вартістю 250 грн., в якому знаходились гроші в сумі 50 грн., однією купюрою та з кишені куртки потерпілої викрав мобільний телефон «Nokia 6700» вартістю 2000 грн, з картою пам`яті об`ємом 2 ГБ, вартістю 60 грн., з сім- картою МТС № НОМЕР_1 , яка матеріальної цінності не становить, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 2660 грн. Викраденим майном розпорядився за власним розсудом.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про те, що судом при обранні йому міри кримінального покарання не враховано ряд обставин, у зв`язку з чим його слід визнати занадто суворим. Зокрема, судом не враховано те, що він повністю визнав вину, чистосердечно розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, на досудовому слідстві та в суді давав правдиві пояснення, за місцем проживання характеризується позитивно, в слідчому ізоляторі порушень не має, у зв`язку з чим він просить призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , просив колегію суддів залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, заслухавши думку прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч. 1 КПК України докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченим також не оскаржується.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо надмірної суворості призначеного йому покарання та можливості обрання обвинуваченому більш м`якої міри покарання, виходячи з наступного.
На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, який за місцем мешкання характеризується позитивно (т.1 а.кп.128), раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів з категорії злочинів проти власності (т.1 а.кп.127), на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т.1 а.кп.125, 126), а також обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обтяжуючих покарання обставин, і прийшов до правомірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обрав йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.3 ст.185 КК України та ч.2 ст. 186 КК України. Крім того, судом враховано, що ОСОБА_6 вчинив злочин в період випробувального терміну за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року, та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.
Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд, відповідно до вимог ст.50,65 КК України, врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, і призначив йому справедливе та достатнє для його виправлення покарання. Підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, призначене ним покарання ОСОБА_6 справедливим, а відтак апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2016 року по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за №0004107 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4