ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 214/7999/15-к
Провадження № 1-кс/210/1495/16

"02" грудня 2016 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про:

відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0000013, внесеного до ЄРДР 04 червня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який має вищу освіту, перебуває в зареєстрованому шлюбі, працює на посаді генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт», не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,-

особи, які беруть участь у розгляді заяви: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження № 0000013 від 04.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 ч.2 КК України; № судової справи 210/5538/15-к.

Зазначена справа відповідно до ст. 35 КПК України передана на розгляд судді ОСОБА_4 .
Прокурором до суду надано заяву про відвід судді ОСОБА_4 . В обґрунтування прокурор зазначив, що на його думку головуючий є упередженим, оскільки відхилив клопотання сторони обвинувачення.

У судовому засіданні заявник відводу прокурор ОСОБА_3 підтримав заяву, з підстав, викладених у ній.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував з підстав її необгрунтованості.

Суд, вислухавши доводи учасників кримінального провадження № 0000013 від 04.06.2015 року та дослідивши представлені матеріали вказаного кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 76 КПК України визначено також обставини, які встановлюють недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, а саме: суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами; суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної/касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої/апеляційної/касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Як указав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97 ). Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід, суд бере до уваги мотиви, при цьому керується положеннями процесуального закону, який визначає підстави недопустимості участі судді у розгляді справи.

Суд вважає, що незгода прокурора з процесуальними діями головуючого не може бути підставою для відводу. При цьому мотиви, викладені в заяві свідчать про те, що прокурор, заявляючи відвід з підстав незгоди з процесуальними діями головуючого, що може бути розцінене як тиск на суд зі сторони обвинувачення.

На підставі викладеного, оскільки заява про відвід головуючого є необґрунтованою, та надуманою, у задоволенні заяви слід відмовити, у тому числі й відсутні обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді.

На думку суду, викладені в заяві про відвід головуючого судді ОСОБА_4 , не є обґрунтованими, тому не вбачається підстав для відводу судді на стадії судового розгляду.

Керуючись ч. 3 ст. 35, ст. 75, ст.ст 80-82 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Заяву прокурора Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0000013, внесеного до ЄРДР 04 червня 2015 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України залишити без задоволення.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви про відвід не може бути оскаржена, заперечення проти неї можуть бути подані в апеляційній скарзі на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду кримінального провадження.

. Повний текст ухвали складено та оголошено 06 грудня 2016 року о 13год.55хв..

Суддя: ОСОБА_1