Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1500/17
Провадження №: 1-кп/332/195/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2017 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0001147 від 26.04.2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Урожайне Первомайського району Кримської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштований, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше судимий,

-21.12.1989 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 17 ч.2 ст. 140, ст. 17 ч.3 ст.81, ч.3 ст.81, ст.42, ст.43 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць з конфіскацією майна. На підставі ст.43 КК УРСР приєднано невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.10.1988 року та остаточно призначено покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна;

-20.01.1993 року Усть-Коломським районним судом Республіки Комі за ст.103, ч.1 ст.188, ст.40, ст.41 КК Росії до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців;

-11.10.2002 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.З ст.185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;

- 15.10.2008 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

25.04.2017 року, близько 18-00 години, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також поєднаного з проникненням в сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вступили між собою у злочинний зговір про спільне вчинення крадіжки майна з охоронюваної території ПрАТ «Завод напівпровідників», що розташоване за адресою: м.Запоріжжя, вул. Теплична, 16.

У той же день, близько 18-30 години, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням в сховище, маючи при собі візок типу «кравчучка», прибули до бетонної огорожі охоронюваної території ПрАТ «Завод напівпровідників» у районі корпусу очистки відходів та їх нейтралізації зі сторони вулиці Скворцова у м. Запоріжжі. У подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за раніше досягнутою домовленістю, розподілили між собою ролі для вчинення ними таємного викрадення майна. При цьому ОСОБА_4 повинен був проникнути через огорожу на охоронювану територію ПрАТ «Завод напівпровідників» та перекинути через неї викрадене майно ОСОБА_5 , який, не маючи через хвору ногу можливості перелізти через вказану огорожу, повинен був зібрати майно та погрузити його до візку.

Виконуючи розподілені між собою ролі, ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 за допомогою гілки дерева, яка знаходилась на землі неподалік, підняв натягнутий колючий дріт над огорожею, переліз її, тим самим проник на охоронювану територію ПрАТ «Завод напівпровідників». Переконавшись у тому, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає та відсутністю працівників охорони вказаного приватного акціонерного товариства, з відкритої ділянки корпусу очистки відходів та їх нейтралізації цеху утримання і забезпечення схоронності обладнання ОСОБА_4 таємно викрав, перекинувши через огорожу майно, належне ПрАТ «Завод напівпровідників», а саме металобрухт (вид 501) загальною вагою 80 кілограмів, вартістю 05,11 гривень за 1 кілограм, на загальну суму 408,80 гривень. При цьому ОСОБА_5 , діючи за раніше досягнутою домовленістю з ОСОБА_4 , зібрав вказаний металобрухт та склав його на візок типу «кравчучка», заздалегідь підготовлений для цього, та за допомогою вищевказаної гілки дерева підняв натягнутий над огорожею колючий дріт, тим самим надав можливість ОСОБА_4 залишити територію ПрАТ «Завод напівпровідників», чим у результаті своїх злочинних дій завдали вищевказаному підприємству матеріальну шкоду на загальну суму 408,80 гривень.

У подальшому, у той же день, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були затримані працівниками охорони ПрАТ «Завод напівпровідників» на шляху прямування по вулиці Скворцова у м. Запоріжжі на відстані близько 200 метрів від місця вчинення злочину.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, повністю визнав себе винуватим, щиро розкаявся та пояснив, що 25.04.2017 року, знаходячись за місцем свого з ОСОБА_5 мешкання, запропонував останньому вчинити крадіжку металобрухту з території підприємства «Завод напівпровідників», на що ОСОБА_5 погодився. У той же день, в період часу з 18 до 19 години, вони взяли візок типу «кравчучка» та прибули до бетонної огорожі охоронюваної території ПрАТ «Завод напівпровідників». Впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи за раніше досягнутою домовленістю, він за допомогою ОСОБА_5 переліз через огорожу заводу на територію останнього, підняв та перекинув через огорожу металобрухт. В свою чергу ОСОБА_5 вказане майно погрузив до візку і допоміг йому залишити територію заводу. Через декілька хвилин вони були зупинені працівниками охорони підприємства, які викликали поліцію. Також обвинувачений пояснив, що даний злочин вчинили з причини відсутності у них коштів на особисті потреби та медикаменти для ОСОБА_5 , який мав лікувати ногу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст.185 КК України, винним себе визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що повністю підтримує показання, надані ОСОБА_4 , і зазначав, що дійсно вони за попередньою змовою між собою скоїли 25.04.2017 року злочин, а саме крадіжку металобрухту з території заводу. При цьому він допоміг ОСОБА_4 перелізти через огорожу підприємства та потрапити на територію останнього, звідки ОСОБА_4 підняв та перекинув йому металобрухт, який він погрузив до візку «кравчучка». Викрадене майно планували здати на пункт прийому металобрухту та на отримані кошти купити, серед іншого, ліки для нього. Проте, були затримані охоронцями заводу.

Показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

Представник потерпілого, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, до суду надав заяву з проханням розгляду кримінального провадження за його відсутності, а також зазначив про відсутність наміру заявляти цивільний позов.
Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у даному кримінальному провадженні щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинувачених, матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю доведена і дії кожного з них слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, суму завданої матеріальної шкоди, яка відшкодована шляхом повернення майна; дані, що характеризують особу винного, який раніше судимий, суспільно-корисною працею не займається, стійкі соціальні зв`язки відсутні, має місце реєстрації та проживання, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що ним скоєно тяжкий злочин, характер і ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, суму завданої матеріальної шкоди, яка відшкодована шляхом повернення майна; дані, що характеризують особу винного, який раніше не судимий, суспільно-корисною працею не займається, перебуває у цивільному шлюбі, має місце реєстрації та проживання, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачені щиро розкаялися у вчиненому, визнали свою провину, активно сприяли розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочину. Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

За наведених обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого злочину, принципу індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.3 ст.185 КК України, необхідне й достатнє для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, і саме таке покарання буде мати для них достатню превентивну роль.
Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинувачених, їх ставлення до скоєного, наявності пом`якшуючих покарання обставин, а також того, що обвинувачені під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження у суді дотримувалися загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, суд прийшов до висновку, що обвинувачені на теперішній час загрози для суспільства не становлять, соціально адаптовані.
Враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, суд приходить до висновку, що забезпечити виправлення обвинувачених можливо без реального відбування ними покарання, без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за їх поведінкою та виконанням покладених на них, відповідно до ст.76 КК України, обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинувачених.
Питання про долю речових доказів по даному провадженню суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.
Клопотань про обрання запобіжного заходу від учасників судового розгляду не надходило, підстав для цього суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним за ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_5 визнати винним за ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі: металевий візок типу «кравчучка» з брухтом металу загальною вагою 80 кг, передані на відповідальне зберігання начальникові караулу ПрАТ «Завод напівпровідників» - ОСОБА_7 , залишити ПрАТ «Завод напівпровідників».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1