Справа № 1-163/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

в складі :

головуючого_______________судді ОСОБА_1

при ОСОБА_2

з участю ОСОБА_3

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянинана України, позапартійного, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, несудимого, непрацюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, Селекційна станція «Олександрія», 2 кв. 2, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

5 листопада 2009 року, приблизно о 17 год. 30 хв., ОСОБА_5 під час бійки, що на грунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла між ним та гр-м ОСОБА_6 біля будинку № 1, що на вул. Селекційна станція ОСОБА_5 в м. Білій Церкві, умисно наніс останньому удар ножем, якого зазделегідь взяв за місцем свого проживання з метою нанесення тілесних ушкоджень, в область живота зліва, а потерпілий ОСОБА_7 наніс ОСОБА_5 два удари кулаком лівої руки в область обличчя з правого боку. В результаті умисного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_7, згідно висновку судово-медичної експертизи № 465/д від 22.12.2009 року, тяжкі тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення живота та заочеревного простору зліва, пошкодження лівої нирки та внутрішньочеревної кровотечі легкого ступеню.

Підсудний ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненому і показав, що разом з бактьками та сестрою ОСОБА_8 мешкає в кв. «№ 2 буд. № 2 по вул. селекційна станція «Олександрія» в м. Білій Церкві.

5.11.2009 року, приблизно о 16 год. 30 хв., повертаючись додому він зустрів біля свого будинку ОСОБА_9, котрий деякий час зустрічався з його сестрою. Нещодавно сестра припинила стосунки з останнім, але той продовжував приходити до неї, незважаючи на те, що сестра уникала зустрічей з ним.

У квартирі він застав незнайомого йому до цієї події ОСОБА_7, котрий розмовляв з його сестрою ОСОБА_8, проте не придав цьому значення і став займатися своїми справами. Через деякий час ОСОБА_7 кудись пішов, а хвилин через 5 повернувся і, поговоривши про щось з ОСОБА_8, знову вийшов з будинку. Після цього він побачив під вікнами будинку ОСОБА_9. Оскільки сестра сказала, що не хоче зустрічатись з останнім, він, вийшовши у двір, сказав ОСОБА_9, щоб той йшов геть і на цьому грунті між ними виникла сварка, до якої долучився також ОСОБА_7, котрий знаходився поряд з ОСОБА_9. Хвилини за дві він покинув останніх і пішов до своєї кімнати, а ще через кілька хвилин почув дзвін розбитого скла і, пройшовши до кухні, побачив, що у вікно в кухні розбите і в ньому стирчить дерев'яна лавка. Здогадавшись, що вікно розбив ОСОБА_9, він розізлився на останнього і вирішив його полякати. Взявши з кухонної тумби ножа з пластмасовим біло-синім руків'ям та тримаючи його в правій руці, він війшов на подвіря і, побачивши, що ОСОБА_9 і ОСОБА_7 тікають убік поля, побіг за ними. ОСОБА_9 біг першим і, забігши за ріг будинку № 1, кудись зник, тому він кинувся наздоганяти ОСОБА_7 і, наздогнавши останнього, наказав йому зупинитись. ОСОБА_7 зупинився і мовчки наніс йому два удари кулаком в обличчя. Увідповідь він, також нічого некажучи, наніс ОСОБА_7 прямий тичковий удар ножем, якого тримав у правій руці, в область живота зліва, порізавши при цьому свою руку. Після цього потерпілий побіг убік лісгоспу, а він повернувся додому. Сказавши батькам, що не наздогнав ОСОБА_9, він змив кров з руки, обробив рану на руці перекисом водню і попросив свою сестру ОСОБА_10 вимити ножа, на якому були сліди крові. Потім повідомив ОСОБА_8, що трохи підрізав цим ножем ОСОБА_7. Більше нікому з рідних він про це не говорив. Вимитого ножа поклав до верхньої шухляди кухонної тумби і разом з сімєю почав святкувати день народження матері. Випивши грамів 200 горілки сильно сп'янів і пішов спати, а вранці прийшли працівники міліції і повідомили, що ОСОБА_7 знаходиться у лікарні з ножовим пораненням.

Ствердив, що наніс ОСОБА_7 удар ножем оскільки розгнівався за те, що той вдарив його кулаком в обличчя. У вчиненому розкаявся.

Окрім визнання самого підсудного вина ОСОБА_5 у вчиненому підтверджується зібраеними у справі доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_7, котрий підтвердив покази підсудного в частимні обставин виникнення конфліктної ситуації в будинку останнього. Ствердив, що прийшов указаного дня до будинку ОСОБА_5 разом з ОСОБА_9, і що саме на прохання останнього пішов до квартири підсудного з тим, щоби викликати на вулицю його сестру ОСОБА_8, з котрою хотів зустрітися ОСОБА_9. Пояснив, що на прохання ОСОБА_9 він тричі заходив до квартири ОСОБА_8 для того, щоби вмовити останню вийти на вулицю, однак ОСОБА_8 відмовилась виходити до ОСОБА_9. Після останнього такого візиту на вулицю вийшов брат ОСОБА_8 ОСОБА_5 і став проганяти ОСОБА_9. На цьому грунті почалась сварка і він намагався заспокоїти останніх. Потім з будинку вийшла мати підсудного і забрала останнього додому. Після цього він намагався вмовити ОСОБА_9 піти геть від будинку ОСОБА_8, але той був дуже злий через те, що остання відмовилась вийти до нього, і, схопивши дерев'яну лавку, яка стояла біля будинку, кинув її у вікно, розбивши в ньому шибку. Після цього ОСОБА_9 сказав, що треба тікати, і вони удвох побігли від будинку. Однак незабаром його наздогнав ОСОБА_5 і наказав зупинитись. ОСОБА_11 зупинився і в цей момент підсудний, розвернувши його за плече, мовчки, нічого не кажучи, вдарив його в живіт. ОСОБА_11 відчув як з рани потекла кров і, здогадавшись, що підсудний вдарив його ножем, по інерції наніс останньому увідповідь два-три удари кулаком в обличчя. Підсудний впав на землю, а він пішов до міської лікарні, де його відразу ж прооперували.

Протерпілий категорично ствердив, що до поранення жодних ударів підсудному він не наносив, і що останній вдарив його ножем мовчки, відразу після того, як наздогнав його.

Свідок ОСОБА_10 показала, що разом з чоловіком , підсудним, батьками та сестрою ОСОБА_8 проживає у кв. 2 будинку № 2 по вул. селекційна станція ОСОБА_10 в м. Білій Церкві, і що 5.11.2009 року перед подією допомагала матері готувати святкову вечерю з приводу дня народження останньої. Близько 16 год. вона пішла до кімнати спати, а о 17 год. 15 хв. прокинулась від того, що почула гуркіт розбитого скла. Пройшовши до кухні побачила розбите вікно і лавку, яка стирчала в ньому. ОСОБА_11 дізналсь про те, що вікно розбив ОСОБА_9. Бачила, як підсудний, її брат, вибіг з будинку на вулицю, і як через деякий час останній повернувся до квартири та повідомив, що не наздогнав ОСОБА_9.

Свідок підтвердила, що після повернення підсудного вона на його прохання помила під краном від крові ножа з пластмасовим, синьо-білого кольору руківям, однак ствердила, що підсудний нічого не говорив їй про те, звідки взялась кров на ножі, і що про те, що останній поранив цим ножем ОСОБА_9 вона дізналась наступного дня від працівників міліції. (т. 1 а.с. 141-142).

Свідок ОСОБА_8 показала, що після того, як вона втретє відмовила ОСОБА_7 вийти на вулицю до ОСОБА_9 і ОСОБА_7 вйшов з будинку на вулицю, вона бачила, як ОСОБА_9 кинув у вікно кухні деревяну лавку, як ОСОБА_9 та ОСОБА_7 почали тікати від будинку і як підсудний ОСОБА_5 кинувся наздоганяти останніх. Ствердила, що через 5 хвилин підсудний повернувся до квартири і сказав помити ножа, який лежав на на столі в кухні. Потім ОСОБА_5 повідомив їй про те, що трохи підрізав ОСОБА_12, і що після цьго останній втік. Через деякий час вся сімя, у тім числі підсудний, сіла за стіл святкувати день народження матері, а наступного дня прийшли працівники міліції і повідомили про те, що ОСОБА_5 поранив ножем ОСОБА_9. (т. 1 а.с. 144-145, 146-147).

Аналогічні обставини підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14.

Свідок ОСОБА_9 показав, що дійсно указаного дня, після розпиття спиртного, просив ОСОБА_7 викликати з будинку на вулицю ОСОБА_8, з котрою мав намір помиритися, і що після того, як ОСОБА_7 втретє, вийшовши з будинку, повідомив про те, що ОСОБА_8 відмовилась вийти до нього, до них вийшов підсудний ОСОБА_5 і почав кричати до нього, щоб він йшов звідти та більше не ходив до його сестри. На цьому грунті між ними виникла сварка, але вийшла мати підсудного і забрала останнього до квартири. Після цього він, будучи пяним та дуже злим, взяв дерев'яну лавку, яка стояла біля будинку, і кинув її у вікно квартири, в якій мешкає ОСОБА_8. ОСОБА_7 намагався його зупинити, але він його не послухав. Після цього він сказав ОСОБА_7, що треба тікати і побіг у напрямку буд. № 1 по вул. селекційна станція Олександрія, однак ОСОБА_5 незабаром наздогнав його і побив, після чого він сів на таксі і поїхав додому. ОСОБА_7 побіг в інший бік і що трапилося з ним він не бачив. Про те, що останнього «підрізали», дізнався лише наступного дня.

Вина підсудного у вчиненому підтверджується також:

- письмовим рапортом чергового по Білоцерківському МВМ-2 від 05.11.2009 року, з якого вбачається, що о 18-10 год. до чергової частини міліції надійшло повідомлення з міської лікарні проте, щовказаного дня долікарні за медичною допомогою звернувся гр-н ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, з ножовим пораненням лівого підребер'я (т. 1 а.с. 5 );

- письмовою заявою потерпілого ОСОБА_7 від 06.11.2009 року про притягнення до кримінальної відповідальності громадянина, котрий 5.11.2009року, близько 17 год. 30хв., на території селекційної станції ОСОБА_5 спричинив йому ножове поранення (т. 1 а.с. 8 );

- протоколом огляду місця події від 05.11.2009 року, під час якого з МЛ № 2 м. Білої Церкви було вилучено одяг потерпілого ОСОБА_7. з плямами бурого кольору, схожими на кров, і механічними пошкодженнями (т. 1 а.с. 9);

- протоколом огляду місця події від 06.11.2009 року, під час якого за місцем проживання підсудного у квартирі АДРЕСА_1ОСОБА_5» було виявлено і вилучено чотири ножі, револьвер і

спортивну куртку останнього (т. 1 а.с. 11-21);

- протоколом огляду одягу потерпілого, вилученого під час огляду місця події від 6.11.2009 року з міської лікарні № 2, та речей, вилучених під час огляду місця події від 5.11.2009 року з квартири підсудного, в якості речових доказів, та фототаблицею до протоколу (т. 1 а.с. 111-121, 122-123);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_5,

під час якого у на місці вчинення злочину, в присутності понятих, добровільно, детально і послідовно розповів про обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7, показав яким чином він наніс удар ножем ОСОБА_7 та порізав собі цим ножем праву руку, а також фототаблицею до протоколу (т. 1 а.с. 191-207);

- висновком судово-медичної експертизи № 543 від 10.11.2009 року, з якого вбачається, що у підсудного ОСОБА_5 на правій кисті виявлено рану, заподіяну гострим предметом. Зазначений висновок підтверджує покази підсудного про те, що при нанесенні удару ножем потерпілому ОСОБА_7 він поранив собі цим ножем праву руку (т. 1 а.с. 211);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого ОСОБА_7, котрий також у присутності понятих, детально і послідовно розповів на місці події про обставини нанесення підсудним ОСОБА_5 удару ножем в живіт, та фототаблицею до протоколду (т. 1 а.с. 128-134 );

- висновком судово-медичної експертизи № 465/д від. 22.12.2009 року, який свідчить про те, що при вивченні медичних документів на імя ОСОБА_7 знайдені наступні пошкодження: проникаюче колото-різане поранення живота та заочеревного простору зліва; пошкодження лівої нирки; внутрішньочеревна кровотеча легкого ступеню.

Пошкодження на животі колото-різане, тому повинно було бути заподіяне гострим предметом і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя.

Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитися в час та за обставин, вказаних потерпілим під час відтворення обстановки та обставин події від 02 грудня 2009 року, та під час відтворення обстановки та обставин події за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 06 листопада 2009 року (т. 1 а.с. 99);

- актом комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 1046 від 25.11.2009 року, який свідчить про те, що підсудний ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував у тимчасовому хворобливому стані. Тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у підсудного не виявлено. Останній може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує.

ОСОБА_5 під час скоєння інкримінованих йому дій в стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність, не знаходився, про що свідчить відсутність характерної динаміки розвитку цих станів (т. 1 а.с. 85-86).

Аналізуючи зібрані у справі докази, належним чиом оцінюючи їх, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого останньому обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

До доводів підсудного в тій частині, де останній стверджує, що ножове поранення потерпілому він наніс, нібито, ножем з пластмасовим, біло-синім руківям, білим біля леза, загальною довжиною 25 см., з довжиною леза 14 см., якого вподальшому в числі інших було вилучено з його квартири працівниками міліції, суд ставиться критично, оскільки вказані доводи спростовуються висновком медико-криміналістичної експертизи № 316-мк від 24.12.2009 року, згідно з яким виникнення виявлених на одягу потерпілого пошкоджень від дії вказаного ножа виключається (т. 1 а.с. 77-80). Суд вважає, що досудовим слідством не встановлено ножа, яким ОСОБА_5 наніс удар потерпілому ОСОБА_7.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного останнім злочину, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_5 несудимий, повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявся у вчиненому і активно сприяв розкриттю злочину, в добровільному порядку відшкодував потерпілому завдані збитки.

Наведені обставини суд визнає такими, що помякшують відповідальність підсудного.

Обставин обтяжуючих відповідальність підсудного суд не вбачає.

Як особистість ОСОБА_5 характеризується посередньо, періодично зловживає спиртними напоями, у звязку з чим перебуває на обліку у лікаря нарколога, підтримує звязки з особами сумнівної поведінки.

Наведені обставини, а також тяжкість скоєного підсудним злочину та його наслідки для потерпілого, дають суду підстави для висновку про те, що ОСОБА_5 заслуговує покарання у виді позбавлення волі, і що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Разом з тим суд, зважаючи на наявність у ОСОБА_5 декількох обставин, що помякшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, як то відсутність судимості, повне визнання вини, щире каяття у вчиненому та, сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування збитків потерпілому, враховуючи особу підсудного, котрий вперше притягується до кримінальної відповідальності, та відсутність обставин, що обтяжували б відповідальність останнього, приймаючи до уваги ту обставину, що дії підсудного, як встановлено судом, фактично були спровоковані протиправними діями свідка ОСОБА_9, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 ст. 69 КК України і призначити останньому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Заявлений у справі потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з підсудного 3173 грн. 56 коп. врахунок відшкодування завданих йому збитків розгляду не підлягає, оскільки під час досудового та судового слідства збитки потерпілому відшкодовано ОСОБА_5 добровільно і в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, і призначити останньому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому змінити на тримання під вартою в СІЗО № 13 ДДУ ПВП у м. Києві та області, забравши останнього під варту із зали суду. Строк покарання рахувати від 9.04.2010 року.

Одяг потерпілого, який у якості речових доказів зберігається в камері схову БЦ МВВС, повернути ОСОБА_7.

Одяг засудженого ОСОБА_5, який зберігається там же, а також 4 кухонні ножі, повернути матері засудженого ОСОБА_14.

Зразки крові та револьвер знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: ,