Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004295 щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Хмельницький, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8 червня 2016 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.06.2016 року ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Цим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 і стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілої 35 000 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, і 11 581 гривню матеріальної шкоди.

________________________________

Справа № 11-кп/796/442/2017
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_12
Доповідач: ОСОБА_1
Судом прийнято рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого, захисник ОСОБА_11 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, посилаючись на істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, які викладені у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Однак суд взяв до уваги показання потерпілої, свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , визнавши їх достатніми, а також висновки експертів, які не виключають причетності інших осіб до вчинення злочину, і відкинув показання ОСОБА_10 , який категорично стверджував про те, що тілесних ушкоджень ОСОБА_15 не спричинював. Вважає, що суд неповно дослідив обставини кримінального провадження, оскільки версія його підзахисного про причетність інших осіб до вбивства ОСОБА_15 під час досудового розслідування не перевірялась і не була прийнята до уваги судом.

Тож, посилаючись на положення ст.62 Конституції України, згідно з якою обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, захисник зазначає про незаконність вироку.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи потерпілої ОСОБА_8 і прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим й вмотивованим; дослідивши докази, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_10 вчинив умисне вбивство ОСОБА_15 за таких обставин.

20 травня 2014 року у вечірній час ОСОБА_16 , знаходячись за місцем роботи в приміщенні охорони ПАТ Завод будівельних конструкцій, розташованого на вул. Якутській, 10 у м. Києві, разом з колегою машиністом крану цього ж підприємства ОСОБА_15 розпивав спиртні напої.

В подальшому між ОСОБА_17 і ОСОБА_15 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, виник словесний конфлікт, що переріс у бійку, під час якої ОСОБА_16 на ґрунті особистої неприязні, з метою позбавлення життя, близько 22 години взяв зі столу кухонний ніж та умисно завдав ним численні удари в область грудей та живота ОСОБА_15 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки зліва з проникненням в плевральну порожнину з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів, пристінкової плеври грудної клітки зліва і перикарду, проникаючих колото-різаних поранень черева з проникненнями в очеревинну порожнину і пошкодженням підшкірно-жирової клітковини, м`язів та очеревини черева, сальника, тонкої та сигмоподібної кишки, різаних поранень лівого надпліччя, грудної клітки зліва та справа. Після цього ОСОБА_16 залишив місце вчинення злочину.
ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих колото-різаних поранень тіла з ушкодженнями внутрішніх органів та розвитком сепсису ОСОБА_15 помер у Київській міській клінічній лікарні № 6.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю наведених у ньому доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, потерпіла ОСОБА_8 показала, що 20 травня 2014 року зранку її чоловік ОСОБА_15 пішов на роботу, а наступного дня зателефонував його начальник ОСОБА_18 та повідомив, що чоловік у лікарні. За поясненнями лікаря, ОСОБА_15 отримав поранення живота та серця, надалі під час перебування на стаціонарному лікуванні переніс дві складні операції, але врятувати його життя не вдалося і ІНФОРМАЦІЯ_2 він помер. На лікування витрачалися кошти, а тому також просила задовольнити цивільний позов.

Свідок ОСОБА_13 начальник цеху ПАТ Завод будівельних конструкцій дав у суді першої інстанції показання про те, що в середині травня 2014 року після 22 години йому зателефонував начальник ОСОБА_18 та повідомив, що на роботі підрізали ОСОБА_15 . Близько 23 години, коли він приїхав на місце, там вже були ОСОБА_18 і ОСОБА_19 . Як розповів ОСОБА_14 , він на прохання ОСОБА_10 викликав швидку, і потерпілого забрали в лікарню. Коли вони зайшли в приміщення охорони, то побачили сліди крові та порожні пляшки з-під алкоголю. Обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, на запитання не відповідав, поводив себе неадекватно і намагався вчинити бійку, а тому його поклали на землю, зв`язали і викликали міліцію.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_14 , який працював водієм у ПАТ Завод будівельних конструкцій, у кінці травня 2014 року після робочого часу його колеги ОСОБА_10 і ОСОБА_15 вживали алкогольні напої і покликали його в кімнату охорони. З розмови обвинуваченого зрозумів, що ОСОБА_15 отримав відпускні та пригощає. Він посидів близько 10 хвилин, випив та пішов до магазину. Коли повернувся через 1,5-2 години, одразу пішов до себе в кімнату, а десь через 5-10 хвилин до нього в кімнату забіг ОСОБА_10 і сказав викликати швидку. В кімнаті охорони він побачив ОСОБА_15 , який лежав на підлозі та на тілі якого були численні поранення, після чого викликав швидку медичну допомогу та керівника. Коли швидка забрала потерпілого, приїхав начальник ОСОБА_18 і викликав міліцію. Оскільки обвинувачений поводив себе агресивно і неадекватно, його поклали на землю та зв`язали.

Показання потерпілої і свідків суд першої інстанції правильно поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони об`єктивно узгоджуються між собою та з іншими доказами, якими суд мотивував свої висновки, зокрема, з даними, що містяться у:

- протоколі огляду місця події від 21.05.2014 року, в ході якого в кімнаті охорони в будівлі на території ПАТ Завод будівельних конструкцій, що на вул. Якутській, 10 у м. Києві, на столі виявлено мобільний телефон Nokia, на підлозі дві порожні пляшки з-під горілки Хлібний дар обємом по 0,7 л, частину протезу щелепи, у металевій шафі чоловічій одяг і в кишені сорочки партійний квиток ВО Батьківщина на імя ОСОБА_10 , посвідчення учасника бойових дій на імя ОСОБА_10 , на підлозі між металевим стільцем та металевою шафою три частини пінопластової плитки зі слідами рідини бурого кольору, ніж зі слідами рідини бурого кольору, а біля ножа калюжу рідини бурого кольору розмазану, на ліжку три сліди бурого кольору. З цих речей вилучено ніж, мобільний телефон, частину протезу щелепи, посвідчення учасника бойових дій, партійний квиток, змив з калюжі рідини бурого кольору, вісім слідів папілярних узорів з пляшок (т.1 а.с.67-79).

- протоколі огляду місця події від 21.05.2014 року, під час якого в службовому кабінеті у приміщенні Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві у ОСОБА_10 , у якого були наявні тілесні ушкодження у вигляді садна на голові справа та садна на вилиці під правим оком, вилучено зразки букального епітелію, зроблено змиви, а також вилучено зрізи нігтів та одяг (т.1 а.с.80-81);

- протоколі огляду місця події від 22.05.2014 року, згідно з яким у Київській міській клінічній лікарні № 6 вилучено одяг потерпілого ОСОБА_15 джинси з плямами бурого кольору, куртку і футболку з такими самими плямами та пошкодженнями у виді порізів (т.1 а.с.82-84);

- копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.05.2014 року, згідно з яким ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.95).

Також під час досудового розслідування залучалася низка експертів, висновки яких обґрунтовано прийнято судом до уваги.

Згідно з висновком експерта № 1676 від 19.08.2014 року при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_15 , виявлено: а) різані поранення лівого надпліччя, грудної клітки зліва та грудної клітки справа: різана рана № 1 лівого надпліччя; рана № 3 грудної клітки зліва; рана № 4 грудної клітки справа; б) проникаючі колото-різані поранення грудної клітки зліва з проникненням в плевральну порожнину та черева, очеревинну порожнину: колото-різана рана № 2 грудної клітки зліва, рановий канал йде спереду назад, зліва направо, горизонтально, має довжину близько 12,5 см і ушкоджує по своєму ходу підшкірно-жирову клітковину, міжреберні м`язи та пристінкову плевру грудної клітки зліва і перикард; колото-різані рани №№ 5, 6, 7 черева, ранові канали їх йдуть спереду назад, мають довжину близько 9 см і ушкоджують підшкірно-жирову клітковину, м`язи та очеревину черева, сальник, тонку кишку та сигмоподібну кишку; в) сепсис.

Враховуючи характер та морфологію ушкоджень та дані медичної документації: 1) різані поранення лівого надпліччя, грудної клітки зліва та грудної клітки справа утворилися від дії гострого предмету, якому притаманні ріжучі властивості; 2) колото-різані поранення грудної клітки зліва з проникненням в плевральну порожнину та черева з проникненням в очеревинну порожнину утворилися від дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості типу клинка ножа, що має обушок та лезо.
Різані поранення лівого надпліччя, грудної клітки зліва та грудної клітки справа мають ознаки легкого тілесного ушкодження та не мають причинного зв`язку зі смертю потерпілого.
Проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва та проникаючі колото-різані поранення черева з проникненням в очеревинну порожнину з ушкодженням внутрішніх органів мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження (зa критерієм небезпеки для життя) і мають причинний зв`язок зі смертю потерпілого. Смерть ОСОБА_15 настала від численних колото-різаних поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком сепсису 29.05.2014 року о 0 годин 55 хвилин (т.1 а.с.102-107).

Згідно з висновком експерта № 1203 від 23.08.2014 року ніж, вилучений під час огляду місця події 21.05.2014 року на вул. Якутській, 10 в м. Києві, виготовлений заводським способом за типом ножів господарсько-побутового призначення та не є холодною зброєю (т.1 а.с.153-156).

Згідно з висновком експерта № 162/ц від 29.07.2014 року при судово-цитологічному дослідженні клинка кухонного ножа знайдені кров та клітинні елементи слизової оболонки, шкіри, судини, сполучної і м`язової тканин особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності яких виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові та клітин від потерпілого ОСОБА_15 (т.1 а.с.125-129).

За висновками експерта № 232 від 11.07.2014 року, № 230 від 18.07.2014 року на наданому на дослідження марлевому тампоні зі змивом з полу, чотирьох фрагментах пінопласту, вилучених під час огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Якутська, 10, виявлено кров людини, при визначенні групової належності якої виявлені антигени А і В, що не виключає можливості її походження від потерпілого ОСОБА_15 (т.1 а.с.130-133, 134-138).

Згідно з висновком експерта № 1204 від 22.08.2014 року з восьми слідів пальців рук, які були вилучені 21.05.2014 року в ході огляду місця події на вул. Якутській, 10 в м. Києві, сліди пальця руки №№ 1, 7 та 8 залишені середнім пальцем правої руки ОСОБА_10 , сліди пальця руки №№ 2, 5 та 8 залишені безіменним пальцем правої руки ОСОБА_10 , сліди пальця руки №№ 3 та 4 залишені великим пальцем правої руки ОСОБА_10 (т.1 а.с.157-166).

Згідно з висновком експерта № 239-МК від 11.08.2014 року на наданому на дослідження одязі ОСОБА_15 виявлено: 1 наскрізне колото-різане пошкодження на передній поверхні фуфайки справа, що відповідає рані № 4 на тілі та утворилось від дії плаского гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості; 3 наскрізні пошкодження верхнього шару куртки на передній поверхні зліва в ділянці перетину лівого бічного шва та шва окату рукава, а також 3 наскрізні пошкодження на передній поверхні фуфайки в центрі, щодо природи утворення яких висловитися не виявляється можливим через особливості їх розташування (вздовж лінії медичного розрізу), а також через відсутність будь-яких даних щодо локалізації ушкоджень на тілі; розходження лівого плечового шва фуфайки, що переходить у розходження шва горловини на передній поверхні зліва, утворилось у результаті розриву ниток шва від перерозтягнення. По краях пошкоджень не виявлена металізація сполуками заліза. Виходячи з результатів експериментально-порівняльного дослідження, слід вважати, що рана № 4 на тілі ОСОБА_15 та відповідне їй пошкодження № 1 на фуфайці, могли утворитись від дії клинка наданого на експертизу ножа (т.1 а.с.146-151).

Відповідно до акту судово-медичного дослідження № 228-МК від 05.08.2014 року предметом дослідження був клапоть шкіри з наскрізною лінійною раною довжиною при зведених краях 0,95 см, який відповідає рані № 4. Ця рана, як зазначено у дослідницькій частині висновку судово-медичної експертизи, розмірами 0,3 х 1,3 см, глибиною близько 0,8 см, ушкоджує підшкірно-жирову клітковину, тобто відповідає ширині та довжині клинка ножа, що визнаний речовим доказом і досліджений судом, як і довжина інших ранових каналів.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_20 також підтвердив, що вказана рана за своїми морфологічними ознаками може відповідати експериментальним ранам, які утворені наданим на експертизу ножем.

Показанням ОСОБА_10 , який заперечив свою винуватість у вчиненні злочину, суд першої інстанції також дав оцінку.

Так, обвинувачений повідомив, що працював охоронцем у ТОВ Арістей Компані і коли 20 травня 2014 року близько 19 години заступив на дводенне добове чергування на території ПАТ Завод будівельних конструкцій, до нього в кімнату охорони зайшов колега ОСОБА_15 з двома пляшками горілки. ОСОБА_15 розповів, що посварився з ОСОБА_13 , після чого вони вживали алкогольні напої. Приблизно через 10 хвилин до них приєднався ОСОБА_14 , і після того, як випили дві пляшки, між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 виникла сварка на ґрунті політичних поглядів, що ледь не призвела до бійки, однак він їх заспокоїв. ОСОБА_14 часто виходив на вулицю під приводом покурити, однак не курив, а потім пішов у магазин і приніс ще одну пляшку горілки, однак сам вже не пив. Після того, як він випив чарку з цієї пляшки, втратив свідомість, а коли отямився, ОСОБА_14 не було, а ОСОБА_15 лежав на підлозі біля тапчану у крові і ледве промовляв Сорока. Він побіг до ОСОБА_14 , який сидів на ліжку в іншій кімнаті вже переодягнений, сказав викликати швидку, а той вийшов на вулицю, запитав, чи ще живий потерпілий, піднявся до кімнати охорони, де подивився на ОСОБА_15 , і зателефонував ОСОБА_18 та ОСОБА_21 . Коли приїхала швидка медична допомога, ОСОБА_14 заховався, а він допоміг винести потерпілого до автомобіля. Після того, як швидка поїхала, прибули ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , яким він намагався все пояснити, але його не слухали і провокували на агресію. Згодом з цеху вийшов ОСОБА_13 , який нібито приїхав з дому, та сказав, що і його треба було вбити. Працівники міліції забрали його до райвідділу, де застосовували фізичну силу, говорили між собою, що причетним до вбивства необхідно зробити його, і розповіли йому версію, яку він мав озвучити.

Як правильно зазначено у вироку, така версія ОСОБА_10 про розвиток подій є намаганням ухилитися від кримінальної відповідальності, і спростовується наявними в справі доказами, з яких випливає, що під час вчинення злочину, крім обвинуваченого та потерпілого, інших осіб не було, а також висновком стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 162 від 12.08.2014 року, згідно з яким у період часу, до якого відноситься діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Із зафіксованих на технічному носії інформації показань ОСОБА_10 в суді першої інстанції також вбачається, що того вечора він випив близько 0,7 л горілки і коли отямився, у нього була розбита голова, а в суді апеляційної інстанції підтвердив, що вилучена в ході огляду місця події частина протезу щелепи належить йому, що може свідчити про те, що потерпілий чинив опір.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що під час огляду місця події третю пляшку горілки, яку, за твердженням ОСОБА_10 , приніс ОСОБА_14 , виявлено не було, а на двох порожніх виявлено лише відбитки слідів пальців рук обвинуваченого.
Дійсно, згідно з висновками експертів в галузі судово-медичної імунології та цитології № 229 від 18.07.2014 року, № 231 від 10.07.2014 року на наданих на дослідження камуфляжних штанах, вилучених у ОСОБА_10 , виявлена кров людини, і даних про можливість походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_15 не отримано, а так само на наданій на дослідження сорочці, двох марлевих тампонах зі змивами з правої та лівої рук ОСОБА_10 кров не виявлена. За висновком експерта № 161/ц від 25.07.2014 року при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук ОСОБА_10 кров не знайдена, а виявлені клітини слизових оболонок ротової порожнини особи чоловічої генетичної статі нетравматичного погодження, при визначенні групової належності клітин виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що виключає походження клітин від потерпілого ОСОБА_15 (т.1 а.с.114-119, 120-124, 139-141).

Однак, незважаючи на спричинення потерпілому трьох різаних і чотирьох колото-різаних проникаючих поранень, під час огляду місця події виявлено невелику кількість крові потерпілого, що логічно пояснюється тим, що після їх отримання у ОСОБА_15 не було значної зовнішньої кровотечі, і він був одягнений у футболку (фуфайку) та куртку, на яких також виявлено невелику кількість крові.

Посилання в апеляційній скарзі на неповноту судового розгляду, оскільки версія ОСОБА_10 про причетність інших осіб до вчиненого злочину не перевірялася під час досудового розслідування і не була прийнята до уваги судом під час розгляду кримінального провадження, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Так, згідно з ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі, якщо: 1) судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення; 2) необхідність дослідження тієї чи іншої підстави випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до таких загальних засад кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та диспозитивність, які визначені в ст.ст.22, 26 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. При цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Оскільки клопотання про дослідження певних доказів або вчинення процесуальних дій стороною захисту не заявлялося, то воно, відповідно, і не розглядалося судом першої інстанції.

Не ґрунтуються на вимогах закону і твердження захисника про відсутність в обвинувальному акті доказів причетності ОСОБА_10 до інкримінованого йому злочину, оскільки такі вимоги до обвинувального акта статтею 291 КПК України не передбачені.

Таким чином суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник не наводить, у чому вони виразилися в розумінні положень ст.412 КПК України, і таких порушень, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Також у вироку суд навів докладні мотиви прийнятого рішення за наслідками розгляду цивільного позову потерпілої, стягнувши на її користь матеріальну шкоду, яка складається з витрат на придбання ліків та поховання, що підтверджені документально, і повністю задовольнив цивільно-правові вимоги ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем роботи, його рід занять та сімейний стан, обставини, що обтяжують покарання, вчинення злочину щодо особи похилого віку та особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, і правильно призначив ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 8 червня 2016 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 без задоволення.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 21 травня 2014 року по 18 січня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3