Справа № 487/3279/17
Провадження № 1-в/487/93/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.08.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві подання Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лук`янівка Каховського району Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого силу ст.. 89 КК України, раніше проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про звільнення від покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку

ВСТАНОВИВ:

Заводський районний сектор Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації звернувся до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку. В поданні посилались на те, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.08.2014 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, у зв`язку з чим перебуває на обліку Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації. На момент постановки на облік ОСОБА_3 за адресою вказаною у вироку суду не проживав, проведеними першочерговими розшуковими заходами встановлено, що ОСОБА_3 не має постійного місця проживання, перебував у розшуку. 14.02.2015 року ОСОБА_3 були роз`яснені його права, обов`язки, правові наслідки ухилення від відбування громадських робіт призначених вироком суду. 17.02.2015 року ОСОБА_3 направлено до КЗК «Обласний палац культури» для відбування покарання. Проте, ОСОБА_3 відбув лише 12 годин громадських робіт та більше не з`являвся до місця відбування покарання та до Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації. Відносно ОСОБА_3 було відкрите кримінальне провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, вказане кримінальне правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю складу злочину.

В судове засідання представник Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, подання підтримав, просив про його задоволення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, просив слухати справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення подання та звільнення ОСОБА_3 від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

В судове засідання засуджений ОСОБА_3 не з`явився.

Дослідив матеріали контрольної справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Тривалість строків давності, передбачених ч. 1 ст. 80 КК України, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України - перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Як вбачається із матеріалів подання, вироком Ленінськогорайонного суду м. Миколаєва від 19.08.2015 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт, у зв`язку з чим перебуває на обліку Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації.

На момент постановки на облік ОСОБА_3 за адресою вказаною у вироку суду не проживав, проведеними першочерговими розшуковими заходами встановлено, що ОСОБА_3 не має постійного місця проживання, перебував у розшуку з 22.01.2015 року по 14.02.2015 року.

14.02.2015 року ОСОБА_3 були роз`яснені його права, обов`язки, правові наслідки ухилення від відбування громадських робіт призначених вироком суду. 17.02.2015 року ОСОБА_3 направлено до КЗК «Обласний палац культури» для відбування покарання. Проте, ОСОБА_3 відбув лише 12 годин громадських робіт та більше не з`являвся до місця відбування покарання та до Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, йому призначене покарання у виді громадських робіт, що є менш суворим видом покарання, ніж обмеження волі та засуджений ОСОБА_3 протягом двох років обвинувальний вирок фактично не виконував.
При цьому, відповідно до позиції Верховного суду України, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.
Зокрема, редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.
Отже, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Судом було встановлено, що відносно ОСОБА_3 було відкрите кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, вказане кримінальне правопорушення 23.02.2017 року було закрито слідчим за відсутністю складу злочину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що подання про звільнення засудженого ОСОБА_3 відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 372, 534, 537, 539 КПК України, ст.ст.74, 80 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Подання Заводського районного сектору Миколаївського міського відділу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_3 - задовольнити.
Звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного вироком Ленінським районного суду м. Миколаєва від 19.08.2014 року за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України у виді 100 годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня оголошення в апеляційний суд Миколаївської області.

Суддя: ОСОБА_1