ЄУН 174/582/16-к
н/п 1-кп/174/13/2017
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
01 лютого 2017 року м.Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого- судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
захисника- ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Клебан-Бик Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, не військовозобов`язаного, не одруженого, не працює, освіта базова загальна середня, який зареєстрований та мешкає по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 16.08.2011 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.296, ст.ст.75,76 КК України до 4 р. позбавлення волі, з іспитовим строком 3 р.;
- 14.08.2013 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ст. 186 ч.1, ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі ;
- 24.01.2014 року Вільногірським міським судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,-

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Повторно, ОСОБА_6 , 08.09.2016 р., знаходячись у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний час, більш точного часу під час досудового слідства встановити не надалось можливим, не маючи постійного заробітку, та маючи за мету поліпшити своє скрутне матеріальне становище, вирішив викрасти кришки каналізаційних люків, які належать Комунальному підприємству «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Керуючись своїми корисливими мотивами та реалізуючи свій єдиний злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , 08.09.2016 р., в нічний час, більш точного часу встановити під час досудового розслідування, не надалось можливим, прийшов до першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де на відстані 5 м від вказаного під`їзду, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, за допомогою палиці, яку знайшов поруч, підійняв чавуну кришку каналізаційного люку, після чого особистими зусиллями зняв її та разом з нею, пройшов до третього під`їзду вищевказаного будинку, де на відстані 5 м від входу до під`їзду аналогічним чином, особистими зусиллями за допомогою палиці, зняв другу чавунну кришку каналізаційного люку, після чого, маючи намір на викрадення ще декількох чавунних кришок люків, розуміючи, що за один раз він багато кришок не викраде, ОСОБА_6 вищевказані кришки люків відніс до себе до дому, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .
Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , в цей же день, тобто 08.09.2016 р., в нічний час, більш точного часу встановити не надалось можливим, пройшов до другого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де на відстані 5 м від вказаного під`їзду, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, за допомогою палиці, яку мав при собі, підійняв чавуну кришку каналізаційного люку, та особистими зусиллями знявши її, пройшов далі і аналогічним чином зняв кришку другого колодязю, розташованого на відстані 1м від раніше зазначеного колодязю та разом з ними, пройшов до третього під`їзду вищевказаного будинку, де на відстані 5 м від входу до під`їзду аналогічним чином, особистими зусиллями, за допомогою палиці, зняв третю чавунну кришку каналізаційного люку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю і показав, що не було грошей, тому вирішив викрасти каналізаційні люки. Вночі 08.09.2016 р. пішов до будинку по АДРЕСА_2 , де найшов палицю, нею підважив люк та зняв його, потім в такий же спосіб зняв з колодязю, що неподалік, ще одну кришку з люку та відніс їх додому. Після цього пішов до будинку, що розташований по АДРЕСА_3 , де в такий же спосіб викрав ще 3 кришки з колодязів та відніс їх додому. Три люки здав на металобрухт, а два вилучили працівники поліції. Заявлений цивільний позов визнав повністю, у вчиненому щиро кається.
Представник потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_4 показала, що 08.09.2016 р. працівниками підприємства було виявлено факт крадіжки 5 люків з каналізаційних колодязів по вул.Молодіжна та Варена. Звернулися до поліції. Крадіжкою підприємству завдано матеріальну шкоду у розмірі 2000 грн. У відділенні поліції знаходяться 2 люки, однак вони розбиті і не придатні для подальшої експлуатації, тому їх повернення підприємству недоцільно. Просить задовольнити цивільний позов та стягнути з обвинуваченого 2000 грн. завданої злочином матеріальної шкоди.
Докази по справі в судовому засіданні досліджені згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким з учасників процесу не оспорюються і суд вважає їх встановленими та доказаними у суді.
Таким чином, факт вчинення злочину ОСОБА_6 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковані по ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання, особу ОСОБА_6 .
Так, ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить рецидив злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується посередньо, не працює і не має легальних джерел доходів, не одружений, дітей не має, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проходить курс реабілітації від наркотичної залежності.
З врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Так, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 р. № 254-УІІІ, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.
Згідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Згідно розпорядження Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ВССУ) № 2710/38-14 від 02.09.2014 року «Про визначення територіальної підсудності справ», ч.1 ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014 року, територіальна підсудність справ Центрально-Міського районного суду м. Горлівки визначена Слов`янському міськрайоному суду Донецької області.
При таких обставинах, інформація щодо застосування до обвинуваченого амністії та звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, яка міститься у вказаній довідці, не створює для обвинуваченого ОСОБА_6 будь-яких правових наслідків, оскільки вказані рішення та дії прийняті та здійснені незаконними органами, тому зазначена довідка не може бути прийнята судом в якості належного та допустимого доказу по справі.
Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.01.2014 року по ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, знову призначене покарання поглинуте покаранням, призначеним вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2013 року у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи на призначений строк, строк відбуття покарання обраховано з 08.01.2014 р., в цей строк зараховано покарання, відбуте ним по попередньому вироку з 14.08.2013 року по 08.01.2014 року, тому на час вчинення злочину та постановлення даного вироку, призначене покарання по попередньому вироку, ОСОБА_6 у повному обсязі не відбув, тому загальну міру покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків, за правилами ч.ч.1,4 ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання по попередньому вироку до знову призначеного.
Заявлений цивільний позов Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області про стягнення матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 2000 грн., підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі заявлених цивільним позивачем та визнаних обвинуваченим вимог.
Речові докази по справі: фрагменти двох чавунних кришок каналізаційних колодязів, які знаходяться на збереженні в Вільногірському ВП Жовтоводського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області - слід знищити, оскільки потерпілий відмовився від їх отримання в зв`язку з непридатністю для подальшого використання.
Оскільки при проведенні досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обрався, відповідні клопотання учасниками процесу під час розгляду справи в суді не заявлялися, то до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід обранню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 127,128,129, 349, 373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч.ч. 1,4 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до знову призначеного покарання частково, у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання по вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.01.2014 року і остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначити 2 (два) роки 1 (один) місяць позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи на призначений строк.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Комунального підприємства «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. матеріальної шкоди, завданої злочином.
Речові докази по справі: фрагменти двох чавунних кришок каналізаційних колодязів, які знаходяться на збереженні в Вільногірському ВП Жовтоводського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області - знищити.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.
На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1