Провадження № 1-кп/643/150/17
Справа № 643/3161/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.07.2017 р. м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, із середньо-технічною освітою, учасника ліквідації аварії на Чернобильскій АЕС, раніше не судимого, не працюючого, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 05 червня 2014 року близько 20:00 год. керував технічно справним автомобілем «Ford Sierra» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », на якому рухався по пр. Ювілейному в м. Харкові в напрямку пр. Льва Ландау зі швидкістю близько 70 км/год.

Проїжджаючи біля будинку №45-Б по пр. Ювілейному в м. Харкові ОСОБА_6 , своєчасно не зреагував на небезпеку у вигляді перетинаючого проїжджу частину з ліва на право по ходу руху автомобіля пішохода, не застосував аварійне гальмування та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , чим порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»

п. 12.3 - «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відчиненого перелому правого стегна у середній третині із зсувом.

Порушення правил безпеки дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , знаходяться у прямому причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили для потерпілої ОСОБА_4 .

Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Обвинувачений в судовому засіданні вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав, але зазначив, що він дійсно наїхав на пішохода ОСОБА_4 , між тим вважає, що у нього не було технічної можливості уникнути даного зіткнення, оскільки пішохід переходив дорогу не у відведеному для того місці, а за автомобілями, які рухалися поряд з ним, він не міг бачити траєкторію руху пішоходу, і він вважав, що пішохід, зупинившись на середині дороги, не буде продовжувати свій рух, але коли він змінив напрямок руху і став перестроюватися у правих ряд, то раптово побачив ОСОБА_4 і почав гальмувати, але вона наскочила на його автомобіль спереду і від зіткнення впала на дорогу.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, поряд з тим, що він визнає сам факт дорожньо-транспортної пригоди, його вина в порушенні правил безпеки дорожнього руху в наслідок чого заподіяні потерпілому тяжкі тілесні ушкодження доведена наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 показала, що коли вона дійшла до половини дороги, то зупинилася на розділювальній смузі, і впевнившись, що автомобілі на дорозі призупинилися, продовжила рух, і коли вона вже дійшла до бардюра, то побачила праворуч від себе автомобіль, яким керував ОСОБА_6 , від удару вона впала, і після падіння вона нічого не пам`ятає. Близько року вона були прикута до ліжка, після чого пересувалася за допомогою милиць, при цьому, обвинувачений ніякої допомоги за весь цей час не надав.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в судовому засіданні показали, що потерпіла ОСОБА_4 разом з іншим пішоходом перетинала проїзну частину, і після зупинки на розділювальній смузі дороги, де її могли об`єктивно спостерігати водії усіх транспортних засобів, що рухалися в цей час у трьох полосах руху, в тому числі, і водій ОСОБА_6 , вона стала швидко перетинати дорогу під кутом і встигла пробігти перед автомобілем Ford Tranzit, під керуванням водія ОСОБА_9 , який завчасно пригальмував, і не встигла перебігти проїзну частину перед автомобілем Ford Sierra, під керування водія ОСОБА_6 , який не зупиняючи руху став перестроюватися з середньої смуги руху в крайню праву. На крайній праві смузі руху сталося зіткнення автомобіля, під керуванням водія ОСОБА_6 , та пішохода ОСОБА_4 .

Даними протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди від 05.06.2014 р. із відповідною схемою, згідно яких встановлено місце ДТП і місце розташування автомобілю та слідів гальмування і осипу скла.

Даними протоколу слідчого експерименту, проведеного 03.10.2014 р. за участі свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , де кожен на місці показав та пояснив обставини дорожньо-транспортної пригоди (до протоколу додана схема ДТП).

Даними протоколу слідчого експерименту, проведеного 19.09.2014 р. за участі потерпілої ОСОБА_4 , де вона на місці показала та пояснила обставини дорожньо-транспортної пригоди (до протоколу додана схема ДТП).

Висновком автотехнічної експертизи від 29.09.2014 р. № 895/14, за якими встановлено, що за показаннями пішохода ОСОБА_4 водій автомобіля «Ford Sierra» повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 і 12.4 Правил дорожнього руху України, і дії водія ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам п.12.3 ПДР України з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, при цьому, водій ОСОБА_6 в даній дорожній обстановці мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода виконанням вимог п.12.3 ПДР України.

Висновок експерта, який він робіть на підставі показань водія ОСОБА_6 , про те, що водій не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода, застосуванням своєчасного гальмування без зміни напрямку руху керованого ним автомобіля, суд не приймає як доказ невинності обвинуваченого, так як у сукупності всіх досліджених судом доказів, даний висновок спростовується показаннями допитаних свідків та потерпілої із проведенням за їх участі слідчого експерименту. При цьому суд відноситься критично до показань ОСОБА_6 , які він надавав при проведенні експертизи та які надав у суді по механізму ДТП та відстані, на якій знаходився автомобіль під його керуванням від місця наїзду в момент виникнення небезпеки для руху, оскільки сам ОСОБА_6 є зацікавленою особою, і його показання в цій частині спростовуються як зазначено вище іншими доказами.

Крім того, висновком комісійної судово-автотехнічної експертизи № 11226/938/14 від 27.10.2014 р. встановлено, що за показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 12.3, 12.4 та 12.9(б) Правил дорожнього руху України, і технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія ОСОБА_6 визначалась шляхом виконання ним вимог п.п.10.1, 12.3 ПДР України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру, і його дії не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.3 ПДР України та з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Даними висновку судово-медичної експертизи № 614-А/14 від 11.07.2014 р., згідно якої у зв`язку з подіями 05.06.2014 р. у ОСОБА_4 мали місце наступні тілесні ушкодження: множинні садна обличчя та передньої черевної стінки, забійні рани обличчя та правого стегна, перелом кісток носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень; зачинений вивих правої плечової кістки, перелом кісток тазу, які відносяться до середнього ступеню важкості тілесних ушкоджень; відчинений перелом правого стегна у середній третині із сувом, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя відповідно до п.2.1.3 Правил «Судово-медичного визначення ступеню важкості тілесних ушкоджень», затвердженого Наказом № 6 МОЗ від 17.01.1995р.

В судовому засіданні обвинувачений та захисник оспорювали висновок експерта щодо ступені тяжкості отриманих тілесних ушкоджень потерпілою, та вважали, що експерт необґрунтовано встановив, що у потерпілої є тяжкі тілесні ушкодження.

За клопотанням сторони захисту суд допитав в суді експерта ОСОБА_12 і сумнівів щодо правильності висновків судово-медичної експертизи після допиту експерта у суду не виникло, висновок експерта є вмотивованим, обґрунтованим та в ньому відсутні суперечності.

Надана стороною захисту в якості доказу картка виїзду швидкої медичної допомоги, інформація в якій на думку захисту спростовує висновок експерта щодо ступені тяжкості тілесних ушкоджень, так як при первісному огляді потерпілої ОСОБА_4 лікарем не були описані тілесні пошкодження, а саме, відчинений перелом правого стегна у середній третині із сувом, не є доказом, що спростовує висновок експерта про наявність таких ушкоджень у потерпілої і віднесення їх до тяжких тілесних ушкоджень, так як за поясненнями експерта при первинному огляді лікар бригади швидкої допомоги без застосування рентгенування не може встановити вдосконало і повно характер та ступень тілесних пошкоджень.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником ліквідації аварії на Чернобильскій АЕС.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає противоправну поведінку самої потерпілої, оскільки, в даній дорожньо-транспортній обстановці пішохід ОСОБА_4 не дотрималася п.п.4.7, 4.8 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч. Якщо в зоні видимості немає переходу або перехрестя, а дорога має не більше трьох смуг руху для обох його напрямків, дозволяється переходити її під прямим кутом до краю проїзної частини в місцях, де дорогу добре видно в обидва боки, і лише після того, як пішохід упевниться у відсутності небезпеки.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини щодо особи винної, зокрема, той факт, що обвинувачений є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання. За зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у вигляді позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами та із застосування умовного звільнення від відбування основного покарання із випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Потерпіла заявила цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на відшкодування матеріальної шкоди 44 915,83 грн., а саме: приведення у непридатний стан для подальшого носіння літнього одягу брюк, блузи, босоніжок, у загальній сумі 900 грн; витрат понесених на придбання медикаментів, матеріалів для проходження медичного обстеження у сумі 9 745,75 грн.; надання стороннього догляду в період амбулаторного лікування, яке потребувало на протязі чотирьох місяців дотримання режиму перебування у ліжку, у сумі 5 512 грн.; необхідність посиленого харчування та витрати на нього у сумі 3 000 грн.; необхідність проходження після отриманої політравми реабілітації в медичних закладах м.Харкова щодо ушкодження обличчя в сумі 15 000 грн.; втраченого внаслідок каліцтва заробітку в сумі 8 758,08 грн., виходячи із середнього заробітку 2 189,52 грн. за чотири місяці непрацездатності.; додаткові витрати на проїзд до медичного закладу у сумі 2 000 грн. та просить сягнути на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 100 000 грн.

За клопотанням обвинуваченого та захисника судом до участі по справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено ПрАТ «УТСК», з якою ОСОБА_6 уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 23.10.2013 р.

Суд з підстав, передбачених ст.ст.1166, 1167 ЦК України, вважає, що з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілої на відшкодування матеріальної та моральної шкоди суму заподіяної шкоди, але в частині доведених витрат та з урахуванням характеру та тривалості моральних переживань та страждань.

Так, суду не представлено наступних доказів на підтвердження матеріальних збитків: доказів вартості пошкодженого особистого майна (брюк, блузи, босоніжок); доказів того, що потерпіла мала сторонній догляд і витрати на цей догляд склали за чотири місяці 5 512 грн.; доказів витрат на посилення харчування; доказів необхідності та понесення витрат лікування у відділені полі травми; доказів для визначення суми середнього заробітку за останні шість місяців що передували події та доказів на підтвердження суми отриманої за лікарняним листом для визначення суми втраченого заробітку; доказів на підтвердження витрат понесених на проїзд до медичних закладів.

Потерпілою надані в якості доказів понесення затрат на лікування та медичне обстеження чеки та довідка лікарні про призначення ліків, з яких вбачається що витрати на зазначені цілі склали 9 745 грн. 75 коп., і зазначена сума підлягає стягненню з відповідача.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд також вважає, що сума зазначена потерпілою у розмірі 100 000 грн. є перебільшеною та не підтверджується належними доказами, і з урахуванням характеру, тривалості страждань та переживань, поведінки самої потерпілої під час ДТП, підлягає задоволенню у сумі 10 000 грн.

Судові витрати суд стягує з обвинуваченої відповідно до вимог ст.124-126 КПК України. Судьбу речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України,

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням строком на три роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати в дохід держави у сумі 586 (п`ятсот вісімдесят шість) грн. 80 коп. за проведення експертиз.

Цивільний позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 9 745 (дев`ять тисяч сімсот сорок п`ять) грн. 75 коп. і на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн., а в іншій частині позову відмовити.

Речовий доказ - автомобіль «Ford Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_1 вважати поверненим фактичному власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя