АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/5436/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/33/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0003814 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покровське Нікопольського р-ну Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого:

- 05.10.2015 року Нікопольським міськрайонним судом за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, якого визнано винним та засуджено за ч.3 ст.297 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України невідбуте ним покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 05.10.2015 року частково приєднано до призначеного за цим вироком покарання і остаточно призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки 1 міс.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.297 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.297 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі п.Б ч.1 ст.72 КК України, призначити ОСОБА_6 відповідно до ч.1 ст.71 КК України остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.297 КК України за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 18.09.2016 р. приблизно о 08-30 год., знаходячись на території цвинтаря, розташованого по вул. Л.Українки в с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, нехтуючи встановленими правилами поведінки та моральними засадами суспільства, діючи з корисливих мотивів, таємно шляхом вільного доступу витяг руками з-під надгробної плити на місці поховання ОСОБА_8 металевий кутник, що слугував опорою для надгробної плити, довжиною 140 см, розміром 60x60 мм, вартістю 155 грн., чим заподіяв матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_9 . У подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Він же, 18.09.2016р. приблизно о 08-37 год., знаходячись на території цвинтаря, розташованого по вул. Л.Українки в с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, нехтуючи встановленими правилами поведінки та моральними засадами суспільства, діючи з корисливих мотивів, таємно повторно шляхом вільного доступу витяг руками з-під надгробної плити на місці поховання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 один металевий швелер, що слугував опорою для надгробної плиги, довжиною приблизно 170 см, розміром 140x60 мм, вартістю 210 грн., чим заподіяв матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_12 . У подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Він же, 18.09.2016 р. приблизно о 08-45 год., знаходячись на території цвинтаря, розташованого по вул. Л.Українки в с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, нехтуючи встановленими правилами поведінки та моральними засадами суспільства, діючи з корисливих мотивів, таємно повторно шляхом вільного доступу витяг руками з-під надгробної плити на місці поховання ОСОБА_13 один металевий кутник, що слугував опорою для надгробної плити, довжиною 110 см розміром 80x50 мм, вартістю 115 грн., чим заподіяв матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_14 . У подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Він же, 18.09.2016 р. приблизно о 08-50 год., знаходячись на території цвинтаря, розташованого по вул. Л.Українки в с Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області, нехтуючи встановленими правилами поведінки та моральними засадами суспільства, діючи з корисливих мотивів, таємно повторно шляхом вільного доступу витяг руками з-під надгробної плити на місці поховання ОСОБА_15 один металевий швелер, що слугував опорою для надгробної плити, довжиною приблизно 108 см, розміром 160x60 мм, вартістю 170 грн., чим заподіяв матеріальну та моральну шкоду ОСОБА_16 . У подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на ті обставини, що при призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не враховано ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які віднесено до категорії тяжких злочинів. Також, не враховано ті обставини, що ОСОБА_6 не має родини та стійких соціальних зв`язків, не працює, вчинив новий злочин в період звільнення від покарання з випробуванням, що свідчить про небажання його стати на шлях виправлення та утримання від скоєння нових злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, так як раніше судимий за зберігання наркотичних засобів та зловживає спиртними напоями.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляцію прокурора, що приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції у кримінальному провадженні, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, апеляцію прокурора просив залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпілі ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, вислухавши сторони, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як, видно з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 було здійснено на підставі положень ч.3 ст.349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і, за згодою всіх учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорювались, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.1 КПК України докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.297 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.
Доводи викладені в апеляції прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання, не є обґрунтованими, так як призначене покарання обвинуваченому відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Як було встановлено колегією суддів, вимоги вказаної норми закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.

Як, видно із вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував характер та ступень тяжкості вчинених ним злочинів

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, визнання повністю провини та відшкодування шкоди потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.

Також судом враховані дані про особу ОСОБА_6 , а саме те, що він не має сім`ї, не працює, вчинив новий злочин у період звільнення від покарання з випробуванням (том 1 а.кп.106), за місцем проживання характеризуються посередньо (том 1 а.кп.111), на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (том 1 а.кп.107, 108).

Крім того, потерпілі надали суду заяви про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого (том 2 а.кп.21-24).

Також, сам обвинувачений свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Вказаний факт підтверджується журналом судового засідання від 19 жовтня 2016 року (том 2 а.кп.34-35).

Таким чином, колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції з приводу того, що вищезазначені обставини дають підстави вважати, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі.

В зв`язку з вищевикладеним, на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому законних підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів прокурора з приводу того, що судом першої інстанції при ухваленні вироку та обранні обвинуваченому покарання, не були враховані обставини, що ОСОБА_6 не має родини та стійких соціальних зв`язків, не працює, вчинив новий злочин в період звільнення від покарання з випробуванням, за місцем проживання характеризується негативно, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки, згідно вироку, обираючи міру покарання ОСОБА_6 суд врахував вищезазначені обставини при врахуванні даних про його особу (том 2 а.кп.37-39).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення не виявлено.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора, щодо призначення більш суворого покарання не підлягають задоволенню а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.3 ст.297 КК України залишити без змін.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим у той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4