Справа № 273/642/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 16.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, на утримані має одну малолітню дитину, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :
03.05.2017 року ОСОБА_4 у встановленому порядку пройшов медичний огляд в призовній дільниці ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 та рішенням призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.05.2017р. №13 на підставі Наказу МОУ №402 від 14.08.2008р., придатним до військової служби та згідно ч. 1 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призваний на строкову військову службу.

03 травня 2017 року о 13:40 год. ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , представником ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено під особистий підпис повістку про необхідність з`явитись 11 травня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 для відправлення до збірного пункту, розташованого в м. Житомирі для подальшого проходження строкової військової служби у Збройних силах України. Однак, призовник ОСОБА_4 , досягнувши призовного віку, будучи придатним за станом здоров`я, був завчасно повідомлений про час та місце явки для відправлення на збірний пункт, за відсутності поважних причин, не маючи підстав для відстрочки чи звільнення від призову на строкову військову службу, переслідуючи мету ухилення від її проходження, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи належним чином повідомленим про наслідки відмови від виконання свого військового обов`язку, 11 травня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, та в подальшому, в категоричній формі відмовився від відправки до збірного пункту, написавши заяву про небажання служити у Збройних Силах України, чим умисно ухилився від призову на строкову військову службу.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову на строкову військову службу, ОСОБА_4 вчинив злочин передбачений ст.. 335 КК України.

21.06.2017 року між прокурором та обвинуваченим було укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої, керуючись положеннями пунктів 1-3 ч. 1 ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме те, що злочин, передбачений ст.. 335 КК України відповідно до положень ст. 12 цього ж Кодексу належить до категорії злочинів невеликої тяжкості, обставини його вчинення, особу винного, а саме те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності не притягувався, громадський порядок не порушує.

Враховуючи, що обставини які пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину , обставин, які обтяжують покарання підозрюваного згідно із ст.. 67 КК України у ході досудового розслідування не встановлено, погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст.. 335 КК України, із врахуванням вимог ст.. 75 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік та покладенням обов`язків передбачених п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, та підтвердив, що визнає вину в повному обсязі, з узгодженим покаранням згідний, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені прокурором та судом.

Прокурор в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Захисник обвинуваченого підтримав добровільний вияв його підзахисного на укладення угоди про визнання винуватості.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового провадження про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 335 КК України. Вказаний злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч.7 ст. 474 КПК України - відсутні.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.

Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який щиро кається та активно сприяв досудовому розслідуванню.

Тому суд прийшов до висновку, що слід затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим та прокурором і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

На час ухвалення вироку до ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не було застосовано жодного запобіжного заходу, а тому, в даний час відсутня необхідність застосування до нього будь-якого запобіжного заходу.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 370, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 21.06.2017 року у кримінальному провадженні за №0000192 від 16.06.2017 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.. 335 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Житомирської області через Барановський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження можуть отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1