Справа №705/6658/15-к
1-кп/705/66/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2017 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4
за участю потерпілого ОСОБА_5
- по обвинуваченню у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками ч.2 ст. 289 КК України
На обґрунтування даного клопотання слідчий посилається на такі факти.
ОСОБА_6 12.08.2015 року близько 13 год. 30 хв. перебуваючи в дворі будинку № 42 по вул.. І.Гонти, м.Умань, будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, шляхом вільного доступу, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, незаконно заволодів автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , вартість якого, відповідно до висновку експерта № 8/94 від 04.09.2015р. становить 117674,37 грн., чим спричинив потерпілому значну матеріальну шкоду, яка в 193,2 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою, якщо воно завдало значної матеріальної шкоди потерпілому.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними доказами:
-показами потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні показав, що ОСОБА_6 дружив з його донькою ОСОБА_8 . У нього у власності є автомобіль «ОПЕЛЬ АСТРА» і крім нього вказаним автомобілем керували його дружина та донька. В той період часу його не було і донька 12.08.2015 року взяла автомобіль, з його дозволу, і поїхала до двоюрідної сестри. Вона поїхала туди разом з ОСОБА_9 , але він залишився в автомобілі і не пішов із нею, оскільки хотів послухати музику в автомобілі і тому просив залишити йому ключі. Вони домовились, що він почекає її в автомобілі. Донька пішла до сестри і була у неї приблизно хвилин 50 чи годину ( купалася і обідала), а коли вона виглянула у вікно, то побачила, що автомобіля не має. Коли вона вийшла на двір, то біля магазину «Славутич», вона почула шум та удари і потім уже, коли вийшла з двору будинку на проїзджу частину, то побачила, що їх автомобіль розбитий, було ДТП в результаті якого було пошкоджено ще 2 автомобілі і також він збив жінку. Після цього ОСОБА_10 намагався втекти. Коли він повернувся, то виявив, що автомобіль побитий. Оцінка пошкоджень автомобіля яку йому зробили на станції техобслуговування відрізняється від тої, яка зазначена в акті судово-автотехнічного дослідження, яке проводилось на досудовому слідстві. Також в своїх поясненнях в суді потерпілий вказував, що ні він, ні його донька ОСОБА_6 не давали дозволу на те, щоб він керував автомобілем. Також потерпілий вказував, що на даний час ремонт автомобіля ще не проведений і він переданий йому та стоїть у гаражі. Крім того, в судовому засіданні після приєднання документів на автомобіль, що виписані на іншу особу, потерпілий вказував, що він в дійсності є власником вказаного автомобіля, однак документи не були належним чином переоформлені, оскільки особа на явку видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу перебувала в місцях позбавлення волі, а він погасив кредит та став власником та він в наполягав, що шкода в результаті ДТП спричинена саме йому і автомобіль був повернутий на зберігання органом досудового слідства також йому ;
-показами свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні показала, що вона познайомилася з ОСОБА_11 у квітні 2015 року. З травня цього ж року вона почала з ним зустрічатися. Вони бачилися майже кожний день, вона приходила до нього додому, була знайома з його матір`ю та вітчимом. Мати розповідала про його дитинство, що у нього рано помер батько, однак про будь-які психічні хвороби вона не повідомляла. ОСОБА_10 часто вживав алкогольні напої, однак агресії не проявляв та не застосовував фізичне насильство, загалом був нормальною людиною. 12.08.2015 року вона та ОСОБА_12 близько 11 години поїхали на автомобілі її батьків ОСОБА_13 до її сестри ОСОБА_14 .. ОСОБА_15 сказав, щоб вона йшла сама до сестри та попросився залишитися в автомобілі, щоб послухати музику. Вона вагалася, однак залишила ключі в машині, включила музику та пішла до сестри. Побувши у сестри десь з годину, виглянула у вікно та побачила, що у дворі на стоянці машини немає. Вона відразу ж подзвонила до ОСОБА_9 та запитала де він, однак він не повідомив, де він знаходиться, тільки сказав, що зараз буде. Вона вийшла з «парадного» і почула «свист» автомобіля. Потім вона побачила, що її автомобіль заїжджав у провулок, біля магазину «Славутич» зробив коло і задів інші автомобілі. Однак як це відбувалося вона не бачила, оскільки її перешкоджав магазин. ОСОБА_9 ОСОБА_15 вийшов з авто і почав тікати в сторону пошти. Потім вона побачила, що у машини повністю розбита передня частина, спрацювала подушка безпеки та було пробите колесо. Після цього її забрала додому сестра з чоловіком та сказали, що ОСОБА_9 був в стані алкогольного сп`яніння, хоча коли вони їхали до сестри ОСОБА_15 був тверезий;
-показами свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні показала, що з потерпілим по справі вона перебуває у родинних стосунках. 12.08.2015 року приблизно годин в 11 чи 12 до неї прийшла ОСОБА_16 , оскільки в них відключили воду, то вона приїхала прийняти душ. В неї вона перебувала приблизно годину і потім коли виглянула у вікно, то виявила, що не має автомобіля на якому вона приїхала, опель сірого кольору... ОСОБА_17 вибігла на двір і через 3-4 хвилини було чути писк тормрозів і удар( сильні звуки, які свідчили про аварію). Свідок пояснила, що побігла на двір слідом за ОСОБА_17 . Коли вона вийшла на двір, то почула, що неподалік від магазину «Славутич» кричить ОСОБА_17 . Вона бачила, що була аварія в результаті якої побиті були автомобілі і на землі лежала потерпіла жінка з пошкодженою ногою. ОСОБА_17 казала, що побита її машина. Свідок пояснила, що самого ДТП вона не бачила, однак бачила, що окрім сірого опеля було пошкоджено ще дві машини. Також казали, що ОСОБА_6 втік.;
-протоколом огляду предметів від 13.08.2015р., згідно якого предметом огляду є автомобіль Opel Astra, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору. На момент огляду автомобіль знаходиться в зачиненому стані. При огляді автомобіля виявлені наступні пошкодження: відсутній передній бампер, розбита ліва передня фара, деформовані капот та переднє ліве крило, розбите лобове скло, спрацьовані подушки безпеки, диск переднього правого колеса деформований, пошкоджене фарбове покриття заднього бампера та правих передніх дверцят. Інших видимих пошкоджень під час огляду не виявлено;
-висновком авто-товарознавчої експертизи № 8/94 від 04.09.2015р., згідно якого встановлено, що ринкова вартість автомобіля Opel Astra, державний номер НОМЕР_1 , станом на 12.08.2015 року, до моменту незаконного заволодіння ним, складала суму 117 674,37 грн.. Вартість матеріального збитку, що завданий власникові, внаслідок пошкодження автомобіля після незаконного заволодіння ним 12.08.2015р. становить суму 117 674,37 грн..;
-актом судово-психіатричної експертизи № 449 від 15.10.2015 р., згідно якого встановлено, що ОСОБА_6 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної з актуальною глюцинаторно-маячною симптоматикою та психопатоподібною поведінкою, що ускладнена вживанням психоактивних речовин ( опіоіди, канабіоіди, алкоголь), що позбавляло та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, унеможливлює його подальшу участь у слідчих діях та судовому засіданні;
- показами експерта ОСОБА_18 , який в судовому засіданні показав, що у вересні 2015 року їм надавалися матеріали провадження, амбулаторна карта Кольби з Уманської лікарні № 2, тобто з психіатричної лікарні та досліджувалася історія хвороби Кольби за 2015 рік з обласної психіатричної лікарні м.Сміла. Матеріали справи та безпосередньо сам ОСОБА_9 досліджувалися у складі судово-психіатричної комісії, а саме: голова комісії- ОСОБА_19 , члени комісії ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Дослідивши матеріали справи та Кольбу, комісія прийшла до висновку, який відтворений у відповідях на питання у вказаному акті про те, що ОСОБА_9 на час скоєння йому інкримінованих дій страждав і страждає на момент огляду експертами хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії. Зважаючи на особливість його психічного стану, комісія на той час рекомендувала застосувати до ОСОБА_9 заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до лікарні з звичайним типом нагляду. Експерт звертає увагу, що вперше в житті ОСОБА_9 звернувся по допомогу вже після скоєння інкримінованих йому дій. Коли 19.08.2015р. його оглядали лікарі, він комісії повідомляв, що на шизофренію у нього хворіють родичі, а рідний батько зловживав спритними напоями і мав приступи епілепсії. Експерт вказував, що це є генетичний фактор, який впливає на виникнення хвороби, крім того в направленні вказано, що ОСОБА_9 хворіє з 16 років. Про вживання психоактивних речовин, тобто коноплі, амфітаміни та алкоголю, ОСОБА_9 повідомив, коли комісія почала цілеспрямовано про це розпитувати. Зазначав, що при вживанні психотропних речовин ризик захворіти на таку хворобу, як шизофренія, в два рази більший. Також вказував, що прямого зв`язку між виникненням такої хвороби, як шизофренія і вживанням алкоголю не доведено. Крім того, звертав увагу, що якщо для ОСОБА_9 , те що сталося було стресом, то в нього мала бути зовсім інша клінічна картина розладів. Допитана в якості свідка його матір вказувала, що вона помітила зміну поведінки ОСОБА_22 з 13 років. Близько чотирьох років тому ОСОБА_15 хотів повішатися, однак вона зняла його з петлі. При цьому, при матеріалах справи та медичній документації були відсутні будь-які дані, які б суперечили внутрішній логіці розвитку хвороби. ОСОБА_6 лікувався та обстежувався у обласній психіатричній лікарні та йому було також проведено патопсихологічне дослідження.
При встановлених обставинах в судовому засіданні, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що суспільно небезпечне діяння мало місце і воно вчинене ОСОБА_6 .
Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 449 від 15.10.2015 року на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих обвинуваченому дій та на теперішній час ОСОБА_6 виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з актуальною глюцинаторно-маячною симптоматикою, психопатоподібною поведінкою, що ускладнена вживанням психоактивних речовин ( опіоїди, канабіоїди, алкоголь ), що позбавляло та позбавляє на теперішній час його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. В зв`язку з цим з ним не можуть проводитись слідчі дії і приймати участь у судовому засіданні - він не може.
Також в акті вказано, що узв`язку з наявністю у ОСОБА_6 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки відносно підекспертного можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним типом нагляду.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість призначення покарання.
Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно із ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ч.4 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з загальним наглядом може бути застосована судом, щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в примусовому порядку.
Згідно ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вказував, що докази досліджені в судовому засіданні він вважає належними і допустимими, які доводять винуватість обвинуваченого в повному обсязі. Посилаючись на обставини справи захисник просив суд застосувати до ОСОБА_6 примусове лікування. З приводу цивільного позову він вказував, що в його задоволенні необхідно відмовити, оскільки не надано доказів з приводу належності автомобіля потерпілому.
Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання і наполягав на тому, що саме він є потерпілим по справі і його цивільний позов повинен бути задоволений, так як ним було погашено заборгованість по відповідному кредитному договору і автомобіль знаходиться фактично у його власності і саме йому було спричинено матеріальну і моральну шкоду про відшкодування якої він ставить питання в цивільному позові. Також він наполягав, що цивільну відповідальність із врахуванням стану здоров`я обвинуваченого повинна нести його мати, яку він вказав співвідповідачем при уточненні позовних вимог.
Вислухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання відносно ОСОБА_6 про застосування примусових заходів медичного характеру підлягає задоволенню, захисника обвинуваченого, потерпілого, враховуючи висновок судової психіатричної експертизи, а також з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь, суд вважає, що до ОСОБА_6 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння в стані неосудності і на даний час не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, суд застосовує до нього примусові заходи медичного характеру.
Судові витрати по справі за проведення авто-товарознавчої експертизи № 8/94 від 04.09.2015 року в розмірі - 921 грн. - підлягають стягненню із ОСОБА_6 на користь держави.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 не обирались.
Відповідно до вимог ст.. 129 КПК України постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, суд в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Цивільний позов заявлений ОСОБА_5 , , із врахуванням змін до позову від 26 липня 2016 року, підлягає залишенню без розгляду беручи до уваги фактичні обставини справи з приводу належності автомобіля.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.. 1186 ЦК України шкода завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. Однак з урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.
Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах.
В ч. 2 ст. 1186 ЦК України вказано, що якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.
Оскільки належних і допустимих доказів з приводу належності автомобіля ОСОБА_5 під час досудового слідства здобуто не було, а копії документів , що були долучені до матеріалів провадження на досудовому слідстві вказують, що юридично належним чином правовідносини по переводу боргу по кредитному договору і набуттю права власності на автомобіль ОСОБА_5 оформлені не були, після погашення кредиту замість позичальника, на якого в даний час оформлені правоустановлюючі документи, - є підстави для залишення позову без розгляду, роз`яснивши ОСОБА_5 , що після належного переоформлення правоустановлюючих документів на відповідний транспортний засіб у зв`зку із погашенням боргу по відповідному кредитному договору, він має право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.
Вирішуючи питання про речові докази у справі, суд керується ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст.ст. 92,284, 285-288, 395, 512-513, 516 КПК України, суд, -
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України та закрити кримінальне провадження.
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Цивільний позов ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Речові докази : автомобіль «Opel Astra», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити ОСОБА_5 за належністю.
На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на відшкодування процесуальних витрат за проведення авто-товарознавчої експертизи кошти в сумі 921 грн. в дохід держави.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний Черкаської області суд протягом тридцяти днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1