Справа № 146/1551/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" лютого 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
16 жовтня 2016 року біля 23:00 год ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, через відчинену хвіртку, проник на територію домогосподарства ОСОБА_4 , що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки умисно, з метою заволодінням чужого майна, таємно виткрав із зовнішньої стіни будинку супутникову антену з комутатором на три головки Gold Edition з перехідником DSQ та металевим кріпленням, вартість якої згідно висновку експерта № 3086/16-21 від 17 листопада 2016 року складає 795,60 грн, після чого з місця злочину зник, завдавши потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнв повністю, щиро розкаявся у вчиненому і вважає, як і інші учасники судового розгляду за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом, допитом потерпілої та характеризуючими матеріалами.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню визначити допитом обвинуваченого, потерпілої та характеризуючими матеріалами.
По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 пояснив, що 16 жовтня 2016 року в темну пору доби, проходячи по вул. Центральна в с. Ракова Томашпільського району Вінницької області на будинку потерпілої помітив супутникову антену із трьома головками. Зайшовши через хвіртку на подвір`я домогосподарства він підійшов до стіни та відкрутив кріплення антети. Після чого, забрав дану антену, а згодом встановив на своєму будинку, доки вона не була вилучена працівниками поліці.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 вказала, що у володінні її батька знаходиться житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 . 16 жовтня 2016 року, приїхавши їз батьком до даного будинку, вона помітила, що на стіні відсутня супутникова антена. Через деякий час вона звернулася до поліції з заявою про вчинене кримінальне правопорушення. Згодом матір повідомила їй, що вона бачила викрадену антену на будинку обвинуваченого. Після чого, дану антену працівниками поліції було вилучено у ОСОБА_5 .
Дії ОСОБА_5 державним обвинуваченням вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше ховище.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановленні.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який має на утриманні одну малолітню дитину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, позицію державного обвинувача та потерпілої щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому йог необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі та одночасно звільнити його від покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України,
Цивільний позов потерпіла ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не пред`являла, тому суд роз`яснює потерпілій, що вона, як особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному проваджені, відповідно до вимог ч.7 ст.128 КПК України, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченогоч.3 ст.185 КК України та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обовязки: періодично зявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань апробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку у законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 176,20 грн (сто сімдесят шість гривень 20 коп).
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1