АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11кп/796/2085/2016 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185, ч.2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року, якою задоволено клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ у місті Києві про скасування іспитового строку та направлення ОСОБА_7 для відбування визначеного вироком покарання матеріали особової справи, провадження за клопотанням інспектора Шевченківського РВ КВІ міста Києва та матеріали кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який засуджений Шевченківським районним судом міста Києва від 12.05.2015 року за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та з іспитовим строком тривалістю 2 роки, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 травня 2016 року задоволено клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ м. Києва про скасування щодо ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 12.05.2015 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та направлення засудженого для відбування покарання.

На обґрунтування суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 з грудня 2015 року до Шевченківського РВ КВІ м. Києва не з`являвся, за місцем реєстрації та місцем проживання відсутній, на виклики до інспекції не з`являвся.

Не погодившись зі вказаним рішенням, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій вказує, що не міг з`являтися для обліку до Шевченківського РВ КВІ м. Києва через зайнятість, яка спричинена хворобою близької йому людини, що потребувала постійного догляду, та просить його скасувати.

Заслухавши доповідь судді, виступи апелянта та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги з доповненням про обмеження прав ОСОБА_7 судом першої інстанції через невжиття всіх можливих і необхідних заходів для забезпечення його участі при розгляді клопотання інспектора РВ КВІ; прокурора - проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила покладені в основу апеляційної скарги відомості про те, що через її часті та тривалі захворювання ОСОБА_7 постійно за нею доглядав та витрачав на її лікування зароблені гроші, провівши судові дебати, під час яких учасники апеляційного розгляду підтримали свої правові позиції, перевіривши доводи апелянта в сукупності з матеріалами особової справи, матеріалами судової справи по розгляду клопотання інспектора РВ КВІ та кримінальним провадженням, судова колегія визнає наступне.

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 12.05.2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, з іспитовим строком тривалістю 2 роки та з покладенням на нього певних обов`язків (а.с.60-64 кримінального провадження).

При цьому, у вироку вказані місце реального проживання ОСОБА_7 , а саме АДРЕСА_1 ; місце його реєстрації, а саме АДРЕСА_2 .

Вирок набрав чинності 12 червня 16 року та з 16 числа того ж місяця прийнятий до виконання Шевченківським РВ КВІ міста Києва (а. с. 67 та 70 кримінального провадження).

17 червня 2015 року ОСОБА_7 прибув за викликом до Шевченківського РВ КВІ міста Києва, де дав підписку про роз`яснення йому покладених на нього вироком суду обов`язків, а саме повідомляти КВІ про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до КВІ, а також роз`яснення обов`язків, передбачених ст. 164 КВК України, в тому числі з поясненнями того, які причини можуть бути визнані поважними у разі неявки до інспекції у визначений час та попередженням, що у разі ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.с.17 особової справи).

Того ж дня ОСОБА_11 ознайомився, і скріпив це своїм підписом, з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме першого понеділка кожного місяця (а.с.19 особової справи).

Відповідно до записів реєстраційного листка (а.с.20 особової справи), ОСОБА_7 з 6 липня по 2 листопада 2015 року, тобто п`ять разів, прибував до КВІ для реєстрації, а з 7 грудня того ж року до КВІ для реєстрації він не прибував, про причини неявок не повідомляв і будь-яких доказів на підтвердження поважності цих причин не надавав.

У зв`язку з неявкою на реєстрацію до КВІ 7 грудня 2015 року інспектором цієї інспекції ОСОБА_12 було здійснено дзвінок за наданим ОСОБА_7 номером мобільного телефону, та він інспекторові повідомив, що прибути у встановлений час не зміг, бо перебуває у Сумській області , доглядаючи за хворою матір`ю (а.с.42 особової справи)

15 січня 2016 року інспектор у зв`язку з повторним неприбуттям ОСОБА_7 для реєстрації телефонував останньому та отримав відповідь про перебування у селі Білозерка Херсонської області (а.с.44 особової справи).

В подальшому інспекція КВІ району здійснювала розшук ОСОБА_7 , звертаючись із запитами до Білозерського РВ КВІ Херсонської області, спеціалізований обліковий центр ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто за місцем реєстрації ОСОБА_7 , шляхом здійснення дзвінків за наданим ним номером мобільного телефону, до управління Державної пенітенціарної служби в Херсонській області, СІЗО, органу запису актів реєстрації смерті, адміністрацій клінічної лікарні швидкої допомоги, спецприймальника для осіб, підданих арешту, моргу, психоневрологічної лікарні, проводила перевірки за вказаним місцем проживання у місті Києві та за місцем реєстрації, де будь-яких відомостей про його місце перебування отримано не було, а його матір, яка мешкає не в Сумській області, про що він раніше повідомляв інспектору КВІ телефоном, а за місцем його реєстрації, АДРЕСА_2 , повідомила, що він має перебувати у місті Києві, адреса їй не відома та зобов`язалась терміново йому повідомити про необхідність прибути до КВІ, що мало місце до 17 березня 2016 року.

4 квітня 2016 року інспектор Шевченківського РВ КВІ міста Києва звернулась до місцевого суду з клопотанням про скасування іспитового строку та направлення ОСОБА_7 для відбування покарання(а.с.2-3 судової справи).

Суд першої інстанції двічі - 11 та 29 квітня 2016 року переносив розгляд справи, направляючи виклики в судове засідання за відомою адресою ОСОБА_7 , за якою він мусив проживати, і ці повідомлення кожного разу поверталися за скінченням терміну зберігання.

18 травня 2016 року суд розглянув клопотання по суті за відсутності ОСОБА_7 та прийняв рішення про скасування випробування і направлення його для відбування призначеного вироком покарання.

Всі вказані обставини апелянт та його захисник в апеляційному засіданні не піддавали сумнівам, засуджений визнав факти залишення місця проживання, вказаного інспекції КВІ, неприбуття у встановлені строки для реєстрації, неповідомлення про зміну місця проживання і мотивував ці дії тільки потребою постійно доглядати за ОСОБА_10 .

Втім остання в апеляційному засіданні, хоча й повідомила про наявність у неї тяжких хронічних хвороб, які вимагають періодичного амбулаторного чи стаціонарного лікування, не заперечила, що в постійному перебуванні поруч із нею ОСОБА_7 потреби не було і він мав можливість прибути до Шевченківського РВ КВІ міста Києва, на її ж запитання з цього приводу відповідав, що ці проблеми він вирішує, хоча нічого в цьому напрямку не робив.

За таких обставин, оскільки факт систематичного, впродовж тривалого часу невиконання ОСОБА_7 покладених на нього вироком суду обов`язків, у тому числі повідомляти КВІ про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до КВІ доведено сукупністю вказаних вище доказів, а його доводи про поважність причин цього невиконання належного підтвердження в апеляційному засіданні не знайшли і самі ці причини, в силу всього зазначеного вище, не можуть бути визнані такими, що дають достатні підстави для визнання оскарженої ухвали суду першої інстанції несправедливою, незаконною, необґрунтованою чи невмотивованою, судова колегія відмовляє в задоволенні апеляційних вимог засудженого та залишає згадану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 539 КПК України, участь засудженого в розгляді клопотання не є обов`язковою, якщо його встановленим порядком повідомлено про час та місце цього розгляду, що у цьому випадку судом було виконано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 травня 2016 року, якою задоволено клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ міста Києва, скасовано щодо ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 12 травня 2015 року та його направлено для відбування покарання залишити без задоволення, а вказану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення, а засудженим, оскільки він перебуває під вартою, - в той же строк від дня отримання ним копії цієї ухвали.

Судді:

[1]