24.03.2017 № 522/5160/17
№ 1-«кс»/522/5251/17

УХВАЛА
Іменем України
24 березня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю слідчого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий слідчого відділу ГУ НП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням погодженим з прокурором, про арешт майна, в якому просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та на кв. АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ОСОБА_5 .
До прокуратури Автономної Республіки Крим 14.02.2017 надійшли матеріали з Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України щодо вимагання неправомірної вигоди службовими особами державної виконавчої служби від учасника виконавчого провадження на підставі заяви громадянки ОСОБА_6
Генеральним прокурором України 16.02.2017 визначено підслідність у даному кримінальному провадженні за слідчим відділом Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, процесуальне керівництво доручено прокуратурі Автономної Республіки Крим.
У подальшому, виконавчі дії у зазначеному виконавчому провадженні 20.01.2017 були поновлені державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_9 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та оголошено у розшук майно боржника ОСОБА_6 транспортний засіб «Toyota Auris», кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .
Після цього, 01.02.2017, ОСОБА_7 під час наступного прийому громадян у Дніпровському РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 20, висунув вимогу боржнику у виконавчому провадженні / № 49737661 ОСОБА_6 про передачу щомісячної неправомірної вигоди у розмірі 150 доларів США за не проведення виконавчих дій у цьому провадженні.
Крім того, у лютому 2017 року, ОСОБА_7 залучив до вчинення указаного кримінального правопорушення державного виконавця Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_5 ,з якою вступив у попередню змову з метою вимагання неправомірної вигоди у сторони виконавчого провадження № 49737661 ОСОБА_6 .
На реалізацію досягненої домовленості, ОСОБА_5 17.02.2017 направила виклик державного виконавця до боржника ОСОБА_6 , а також 27.02.2017 особисто їй зателефонувала з номеру НОМЕР_3 та повідомила про розшук транспортного засобу «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_2 і необхідність прибути для з`ясування обставин виконавчого провадження 28.02.2017, всупереч направленого нею виклику на 01.03.2017 на 14:30 год.
Після цього, 28.02.2017 ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 20, висунула вимогу боржнику ОСОБА_6 у передачі неправомірної вигоди у розмірі 3 000 гривень за зняття з розшуку зазначеного транспортного засобу «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_2 .
З урахуванням створених умов службовими особами Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві для вимагання неправомірної вигоди у сторони виконавчого провадження № 49737661, боржник ОСОБА_6 передала співучасникам 01.03.2017 грошові кошти в сумі 4 000 гривень за не проведення виконавчих дій протягом березня 2017 року, які отримав ОСОБА_7 , а також 02.03.2017 кошти в сумі 3 000 гривень за зняття з розшуку транспортного засобу «Toyota Auris», д.н.з. НОМЕР_2 , які отримала ОСОБА_5 та видала відповідну постанову про зняття з розшуку майна боржника від 01.03.2017.
У подальшому, 22.03.2017 під час передачі боржником ОСОБА_6 наступної неправомірної вигоди службовим особам Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 в сумі 12 000 гривень, за не проведення виконавчих дій у провадженні № 49737661 упродовж квітня-червня 2017 року згідно їх вимоги, останніх було затримано правоохоронними органами.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності, частка власності 1/1 на квартиру АДРЕСА_1 та на кв. АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 .
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладене в ньому, просив задовольнити.
Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя надходить до наступних висновків.
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
23.03.2017 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Санкцією статті 368 Кримінального кодексу України передбачено покарання у вигляді конфіскації майна.
Підозра ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення слідство обґрунтовує наявністю доказів: протоколом допиту свідка, протоколом обшуку від 22.03.2017, протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання, а також іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.
Таким чином, майно належне ОСОБА_5 , у разі її засудження за вчинення зазначеного злочину, може бути звернене стягнення.
Отже майно, яке може бути реалізоване, підлягають арешту на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України. Доказами належності цього майна підозрюваній ОСОБА_5 є зокрема витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності.
З огляду на конкретні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, що розслідується, наявні підстави для накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_5 з метою забезпечення можливої конфіскації, оскільки у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики відчуження вказаного майна.
Таким чином, з метою запезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду, вважаю, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.
Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та на кв. АДРЕСА_2 , що належать на праві власності ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаного майна.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя