АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/862/17 Справа № 201/8875/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2017 року про відмову в задоволені скарги представника потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИЛА :
Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого СВ слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 від 30.05.2017 р. про закриття кримінального провадження № 0001052 від 01.11.2015р.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що постанова слідчого є законною та обґрунтованою, оскільки слідчим під час досудового розслідування було здійснено всі процесуальні та слідчі дії, проведення яких є можливим для об`єктивного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, що дозволяє прийняти законне рішення за результатами проведеного досудового розслідування.
В апеляційній скарзі представник потерпілого просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та направити матеріали для продовження досудового розслідування.

Обґрунтовуючи заявлені апеляційні вимоги, зазначає, що досудове розслідування проведено не повно, без дослідження всіх обставин кримінального провадження, що залишилось без належної уваги слідчого судді, у зв`язку з чим постанову слідчого та ухвалу слідчого судді вважають незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що у день ДТП 01.11.2015 р. під час руху водій ТЗ ОСОБА_11 допустив порушення вимог п. 1.5, 2.3. б), п. 12.2., п. 18.1. Правил дорожнього руху України. Внаслідок порушення вищезазначених вимог ПДР України водій ОСОБА_11 проявив неуважність до дорожньої обстановки та їі змін, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_8 , не врахував дорожню обстановку, яка виражалась у наявності інформаційних дорожніх знаків, не зменшив швидкість і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_8 , який перебував на пішоходному переході, внаслідок чого на проти будинку № 12 по пр. Слобожанського у м. Дніпро скоїв наїзд на останнього спричинивши тяжкі тілесні ушкодження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу і, з підстав зазначених в скарзі, просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, посилався на її безпідставність і просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого в особливо важливих справах першого СВ слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 від 30.05.2017р. кримінальне провадження № 0001052, відомості про яке 01.11.2015р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної події, яка мала місце 01.11.2015р. на пр. ім. газети «Правда» поблизу будинку № 12 у м. Дніпропетровську за участю водія автомобіля марки «Хюндай Туксон», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 , під час якої тілесні ушкодження отримав пішохід ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.
Обґрунтовуючи підстави для закриття кримінального провадження, слідчий зазначив про те, що в ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не було встановлено даних, які б свідчили про порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу водієм ОСОБА_11 під час дорожньо-транспортної події, внаслідок якої ОСОБА_8 завдано тілесні ушкодження, а отже, в діях ОСОБА_11 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 286 КК України.
Відповідно до оскаржуваної ухвали, слідчий суддя погодився з висновками слідчого, викладеними в постанові і вважав, що слідчим під час досудового розслідування було здійснено всі процесуальні та слідчі дії, проведення яких є можливим для об`єктивного, всебічного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, що дозволяє прийняти законне рішення за результатами проведеного досудового розслідування.
При цьому із оскаржуваної ухвали та постанови, вбачається, що такі висновки слідчого та слідчого судді ґрунтуються на висновках судово-автотехнічної експертизи № 70/27-785 від 28.12.2015, проведеного експертом ДНДЕКЦ МВС України та судово-автотехнічної експертизи № 3426-16 від 27.07.2016р., проведеної експертом Дніпропетровського НДІСЕ.
Однак з такими висновками слідчого та слідчого судді не можна погодитись в повній мірі, виходячи з наступного.
Відповідно до судово-автотехнічної експертизи № 70/27-785 від 28.12.2015 встановити експертним шляхом наявність можливості у водія автомобіля «Хюндай Туксон», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 запобігти наїзду на потерпілого ОСОБА_8 , неможливо.
Відповідно до судово-автотехнічної експертизи № 3426-16 від 27.07.2016 р. можна припустити, що наїзд на пішохода ОСОБА_8 водієм автомобіля «Хюндай Туксон», д.р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 здійснено з вини самого потерпілого, який порушив п. 4.4 Правил дорожнього руху України та у темну пору доби не позначив себе з метою своєчасного інформування інших учасників руху про свою присутність та розташування в межах проїзної частини.
При цьому, в матеріалах провадження знаходиться клопотання представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 про призначення повторної судово-технічної експертизи, з підстав неправильності та необ`єктивності, на думку представника, висновків попередніх експертиз, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України. В задоволенні даного клопотання слідчим було відмовлено, а скарга, подана представником в порядку ст. 303 КПК України, залишена без задоволення.
З матеріалів провадження вбачаться, що після відмови слідчого та слідчого суддів в призначенні вказаної експертизи, представник потерпілого звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса з метою проведення автотехнічного та дорожньо-технічного дослідження /а.п. 47-49/. Для дослідження експертам були надані копії матеріалів кримінального провадження.
Відповідно до висновків комплексного автотехнічного та дорожньо-технічного дослідження № 7346/9184 від 31.05.2017 р., в п. 5 Розділу ІІІ «Висновки» вказано, що пішохід, який перетинає дорогу по пішохідному переходу не повинен бути виділеним, це не передбачено вимогами ПДР України, оскільки наявність технічних засобів регулювання дорожнього руху, вказує, що проїзну частину в даному місці перетинають пішоходи; в п.п. 6-8, зазначено, що дії водія Хюндай Туксон ОСОБА_11 не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР України і дані невідповідності, з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
Оцінюючи вказаний висновок, колегія суддів керується положенням п. 3 ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 56, ч. 4 ст. 58 КПК України, згідно яких протягом кримінального провадження потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.
Представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Таким чином, право на звернення представника потерпілого у вказаний спосіб до відповідних установ щодо проведення експертних досліджень з метою збирання доказів, передбачено кримінальним процесуальним законом.
Апеляційний суд не може погодитись з оцінкою слідчого судді щодо експертного дослідження, проведеного за заявою представника потерпілого. Так, колегія суддів вважає безспірним, що відповідно ч. 1 ст. 243 КПК України сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи, у тому числі за клопотанням сторони захисту чи потерпілого.
При цьому представник потерпілого звертався до слідчого з клопотанням про призначення такої експертизи, однак йому було відмовлено в цьому. Після цього звертався зі скаргою до слідчого судді на таке рішення слідчого, проте така скарга була залишена без задоволення, у зв`язку з чим представник потерпілого реалізував своє право, передбачене ст. ст. 56, 58, 93 КПК України, а також Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і звернувся до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса для проведення дослідження. При цьому така процесуальна форма представництва прав та інтересів потерпілого, передбачена процесуальним законом.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що на підставі висновку комплексного автотехнічного та дорожньо-технічного дослідження № 7346/9184 від 31.05.2017 р. сторона обвинувачення не зобов`язана повідомляти про підозру або завершувати досудове розслідування направленням обвинувального акту в суд. Наявність такого дослідження, висновки якого суперечать попереднім експертизам є підставою для призначення повторної, комплексної або комісійної експертизи, для усунення встановлених суперечностей, що має істотне значення для встановлення об`єктивної істини у провадженні та правильного його вирішення.
В силу ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує право на справедливий судовий розгляд.
У рішенні «Ж. Б. проти Франції» (G B v France), 44069/98, 02.10.2001 року, суд зазначив, … з огляду на такі особливі обставини, а саме на різкий поворот у позиції експерта в поєднанні з відхиленням клопотання про альтернативну експертизу, Суд вважає, що вимоги щодо справедливого судового розгляду були порушені і права на захист дотримані не були. Відповідно, було порушення пунктів 1 в поєднанні з підпунктом b) пункту 3 статті 6 Конвенції.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження винесена 30.05.2017 р., тоді як висновок експертного дослідження зроблений 31.05.2017р., тобто постанова слідчого винесена без врахування такого дослідження та висновків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається зокрема у разі встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення. При цьому таке рішення має бути прийняте на підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження (ч. 2 ст. 9 КПК України).
За таких обставин, апеляційний суд не може погодитися з висновками слідчого та слідчого судді щодо повноти та всебічності досудового розслідування і, відповідно, законності та обґрунтованості постанови слідчого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги представника потерпілого є обґрунтованими і підлягають задоволення, а постанова слідчого та ухвала слідчого судді, скасуванню.

Керуючись ст. ст. 9, 110, 284, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 , який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_8 , задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2017 року про відмову в задоволенні скарги представника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на постанову слідчого в особливо важливих справах першого СВ слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 від 30.05.2017 р. про закриття кримінального провадження № 0001052 від 01.11.2015 р., скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу представника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001052 від 01.11.2015 р, задовольнити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах першого СВ слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 від 30.05.2017 р. про закриття кримінального провадження № 0001052 від 01.11.2015 р., скасувати, матеріали провадження направити для проведення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4