Справа № 755/1542/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2016 за № 0016361 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 28.11.2016 приблизно о 19:05 хв. перебував у приміщенні кімнати кв. АДРЕСА_3 , де у нього виник словесний конфлікт із сусідом з квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_5 .

Під час вказаного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свої злочинні наміри та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи їх настання, ОСОБА_4 , правою рукою, в якій тримав кухонний ніж, умисно наніс ОСОБА_5 ножове поранення в область черевної порожнини, в результаті чого спричинив останньому тяжке тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з ліва з пересіченням прямого м`яза живота.

В подальшому ОСОБА_5 з отриманими внаслідок дій ОСОБА_4 , тілесними ушкодженнями було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та поміщено на стаціонарне лікування, де надано кваліфіковану медичну допомогу.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, допитаний, у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбачених ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Зазначив, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, він повністю переоцінив своє життя, життєві цінності, зрозумів, що нічого важливішого для себе у цьому житті не має, ніж своє самовиховання у дусі дотримання загальноприйнятних норм поведінки та моралі.

Обставини визнані судом доведеними, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення злочину підтвердив у суді потерпілий ОСОБА_5 .

Як наслідок суд сприймає, як належні та допустимі пояснення, як обвинуваченого та потерпілого з огляду на те, що вони отримані у спосіб передбачений КПК України, кореспондуються між собою та стосуються обставин, які підлягають доказуванню у цій справі.

Також, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Протоколом огляду місця події, а саме місцевості по АДРЕСА_2 з долученою фототаблицею, на якій зафіксовано відомості про вчинення злочину, від 28.11.2016 складеного слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 в присутності понятих в період часу з 20 год. 30 хв. по 21 год. 10 хв. підтверджуються місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 234, 237, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

Протоколом слідчого експерименту від 19.12.2016 складеного слідчим Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 в присутності понятих і спеціаліста за участю ОСОБА_4 в період часу з 13 год. 38 хв. по 13 год. 41 хв. підтверджується обставини вчинення кримінального правопорушення регламентовані ст. 91 КПК України.

Зокрема, обвинувачений пояснив обставини, які мали місце того дня, за яких передумов та яким чином він наніс потерпілому тілесне ушкодження.

Порушень вимог ст.ст. 104-106, 234, 240, 223 КПК України судом не встановлено та сторонами не доведено.

З довідки МКЛШМД від 28.11.2016 убачається, що потерпілий перебував в ВІТ з 28.11.2016 з діагнозом проникаюче колото-різане поранення живота зліва з пересіченням прямого м`яза живота.

Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Та звертає увагу на той факт, що ними в їх сукупності підтверджуються обставини визначені ст. 91 КПК України, як-то: дата, час, місце, так і спосіб вчинення злочину.

При цьому, з досліджених судом, у порядку § 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судовим слідством встановлено наступне.

Згідно висновку експерта № 1/Е від 03-01-2017-13.01.2017 на момент госпіталізації у потерпілого мав місце проникаючий характер колото-різаного поранення живота зліва рана розташована на передній поверхні черевної стінки на рівні пупка та на 1 см. вліво від нього (орієнтована на 3 та 9 годин «умовного циферблату», первинному огляді довжиною 3,0 см, з виходом петлі тонкої кишки в навколишнє середовище), від якої відходить раньовий канал, що за своїм ходом ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, товщу м`язів живота (з пересіченням прямого м`язу живота зліва), проникає в черевну порожнину з розвитком гемоперитонеуму (в черевній порожнині до 700 мл рідкої крові зі згортками) та наскрізним пораненням тонкої кишки та її брижі.

Характер та морфологічні властивості вказаного тілесного ушкодження, відомі часові дані та обставини події дозволяють стверджувати про те, що воно утворилося внаслідок однократної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості, за строком виникнення може відповідати терміну, вказаному у постанові, тобто 28.11.2016 року ( з врахуванням часових даних отриманої медичної документації було спричинене до 19 год. 53 хв.)

Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості вказаного тілесного ушкодження є критерій небезпеки для життя, тому відповідно п. п. 2.1.2. та 2.1.3/к «Правил», виявлене тілесне ушкодження відноситься до тяжковго тілесного ушкодження.

З висновку експерта № 610 від 20.12.2016-27.12.2016 слідує, що кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи АВ (IV).
На наданих на дослідження трьох фрагментах гігієнічних паличок зі змивами з підлоги на сходовій клітці (об.№1), в кімнаті біля ліжка (об.№2), зі східців на 1-му поверсі (об.№3), вилучених при огляді місця події, виявлена кров людини.
При визначенні групової належності виявлені антигени А і В, що не виключає можливості походження цієї крові від потерпілого ОСОБА_5 .
Відповідно до висновку експерта № 437 ц від 26.12.2016 06.01.2017 кров потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи АВ (IV) ізосерологічної системи АВО.
При судово-цитологічному дослідженні клинка (об.І) кухонного ножа знайдені кров, клітини слизових оболонок, сполучної та м`язової тканин, а також циліндричного епітелію та мезотелію особи чоловічої генетичної статі.
Наявність клітин останніх двох тканин свідчить про проникаюче поранення черевної порожнини з ушкодженням органів шлунково-кишкового тракту.
При визначенні групової належності крові та клітин виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО, що не виключає їх походження від потерпілого ОСОБА_5 .
З висновку судово-психіатричного експерта № 909 від 27.12.2016 слідує, що у період правопорушення обвинувачений на будь-який психічний розлад не страждав і за своїм психічним станом у зазначений період часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
При цьому, наявні у провадженні постанови слідчих про призначення експертиз свідчать про те, що останні були призначені у відповідності до Кримінального процесуального Кодексу України.

Порушень положень § 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

А тому, на переконання суду, вказані обставини відображені у зазначених висновках у своїй сукупності підтверджують обставини визначені ст. 91 КПК України, як-то: дата, час, спосіб вчинення злочину та його наслідки завдання потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були, згідно ст.ст. 22, 26 КПК України, вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Клопотання від учасників процесу про допит будь-яких свідків в ході судового розгляду не надходили.

Тож суд, враховуючи наведене, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він своїми умисними діями спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, стан здоров`я, характеристику за місцем проживання, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше судимий, не одружений), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію прокурора у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, положення Конституції України, які регламентують, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністюта вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 121 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді тримання під вартою враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та дані про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 30.11.2016 до набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту затримання 30.11.2016.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 30.11.2016 до дня набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2016 за № 0016361 знищити.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я : ОСОБА_1