Справа № 711/9837/2012
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.07.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_6 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,
засуджено за ч.1 ст.366 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на 1 рік.
На підставі ч.5 ст.74 КК України засудженого ОСОБА_6 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
За обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України останнього виправдано за відсутністю в його діях складу злочину.
Запобіжним заходом щодо ОСОБА_6 залишено підписку про невиїзд.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь Закарпатського НДЕКЦ МВС України 2736,37 грн. судових витрат за проведення експертизи.
Цивільний позов ОСОБА_8 ухвалено залишити без розгляду.
Згідно встановлених обставин, ОСОБА_6 , працюючи дільничним інспектором міліції Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області та будучи службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, в порушення ст.ст.4,5 Закону України «Про міліцію», ст.7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» та своїх функціональних обов`язків, діючи в особистих інтересах, а саме з метою створення вигляду належного виконання ним своїх службових обов`язків при розгляді заяви ОСОБА_9 від 16 грудня 2008 року про вчинення відносно неї нападу громадянином ОСОБА_8 , в грудні 2008 року, в с. Лопухово, Тячівського району, підробив протокол про адміністративне правопорушення №5311 від 29 грудня 2008 року, умисно не надавши ОСОБА_8 для підписання зазначений протокол про адміністративне правопорушення в порядку, передбаченому ст.256 ч.2 КУпАП, в якому завідомо для нього підписи від імені ОСОБА_8 виконані іншою особою, та посвідчив своїм підписом складений ним протокол без відому та згоди ОСОБА_8 , подавши в подальшому 26 січня 2009 року зазначений протокол про адміністративне правопорушення в Тячівський районний суд Закарпатської області, після чого за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення в той же день справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 за ст. 173 КУпАП була закрита за відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Також органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, продовжуючи свою злочинну діяльність, працюючи дільничним інспектором міліції Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області та будучи службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, діючи в особистих інтересах, а саме з метою забезпечення явки ОСОБА_8 в суд для дотримання строків розгляду складеного ним фіктивного протоколу про адміністративне правопорушення №5311 від 29.12.2008 року, в порушення ст.ст.5, 12, 13 Закону України «Про міліцію», ст.7 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» та своїх функціональних обов`язків, 26 січня 2009 року, близько 9 годин 30 хвилин, поблизу приміщення Лопухівської сільської ради, умисно, явно виходячи за межі наданих йому влади та службових повноважень, звернувся до ОСОБА_8 з вимогою негайно слідувати з ним в Дубівське відділення міліції, на що ОСОБА_8 відмовився негайно слідувати за ним та пішов в напрямку власного будинку, пояснивши, що йому необхідно переодягнутися. З метою примусової доставки ОСОБА_8 в Дубівське відділення міліції та в суд ОСОБА_6 наздогнав останнього поблизу будинку АДРЕСА_2 і безпідставно та незаконно застосував відносно останнього заходи фізичного впливу, нанісши удари руками і ногами по обличчю та тілу. Після цього ОСОБА_8 вирвався та забіг на подвір`я вказаного будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 знову наздогнав його та наніс ще кілька ударів руками і ногами по тілу ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_8 був доставлений в приміщення Дубівського відділення міліції, де ОСОБА_6 , продовжуючи злочинні дії, умисно, з метою завдання особливого фізичного болю, наніс ОСОБА_8 удари по тілу руками, ногами та гумовою палицею («дубинкою»). Внаслідок нанесених в с. Лопухово та смт. Дубове ОСОБА_6 ударів у ОСОБА_8 згідно висновку експерта №173 від 05.03.2009 року виявлено тілесні ушкодження у вигляді садин спинки носа і правої половини чола, які могли виникнути від дії тупого, твердого, з обмеженою ударяючою поверхнею предмету, а також продовгастої форми синців передньої черевної стінки та нижніх кінцівок, які виникли від дії тупого твердого, продовгастої форми предмету, яким могла бути і гумова дубинка. У висновку зазначено також, що дані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, на які вказує потерпілий і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності. Після цього ОСОБА_6 доставив ОСОБА_8 в Тячівський районний суд для розгляду сфальсифікованого ним протоколу про адміністративне правопорушення №5311 від 29.12.2008 року. В той же день Тячівським районним судом відмовлено в притягненні ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Наведені умисні дії ОСОБА_6 явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, а також супроводжувались насильством, ображали особисту гідність потерпілого ОСОБА_8 , що призвело до підриву авторитету органу державної влади - Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області та заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_8 .
Органом досудового слідства ці дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст. 365 КК України як перевищення влади, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, які заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам громадян, та супроводжувалося насильством, застосуванням спеціальних засобів, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.
Обвинувачення та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст. 365 КК України у цій частині визнано судом необґрунтованими, оскільки ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні не здобуто доказів того, що охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_10 було заподіяно істотну шкоду, яка яка б в сто і більше разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тому за висновком суду у діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ст.365 ч.2 КК України, внаслідок чого останній за пред`явленим обвинуваченням за ч.2 ст.365 КК України виправданий.
В апеляції засудженого ОСОБА_6 також порушено питання про скасування вироку в частині його засудження та ухвалення нового про визнання його невинуватим у вчиненні злочину, за який його засуджено. В обґрунтування апеляції посилається на те, що жодним доказом не підтверджено того , що він вчинив службове підроблення. Навпаки складений протокол відповідає дійсним обставинам, а та лише обставина, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП в частині підписання іншою особою, а не ОСОБА_8 не може бути підставою для визнання його підробленим.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який пдтримав подану ним апеляцію, дуимку прокурора про законність і обгрнутованість рішення суду, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляція засудженого до задоволення не підлягає з таких підстав.
Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 366 КК України повністю доведена і це стверджується зібраними під час досудового слідства і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Засуджений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, за який його засуджено не визнав, однак від дачі показань відмовився на підставі ст.63 Конституції України.
Незважаючи на невизнання засудженим своєї вини, така повністю доведена наступними доказами.
Так, з показань потерпілого ОСОБА_8 слідує, що кілька років тому між ним та сусідами ОСОБА_11 та ОСОБА_9 виник конфлікт із-за під`їзної дороги. В грудні 2008 року на прохання свого односельчанина він усував неполадки на електричному стовпі, який знаходиться в середині двору Аровичів. В цей момент з будинку вибігли ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_12 стали на них кричати, а потім почали бити їх палицями. Про дану подію він повідомив працівників міліції. В подальшому його викликав до себе дільничний ОСОБА_6 та відбирав пояснення з приводу інциденту. Протокол про адміністративне правопорушення він не підписував. 13 січня 2009 року до нього ввечері прийшли дільничні ОСОБА_6 та ОСОБА_13 та вручили йому повістку до Тячівського районного суду на 10 годину 14 січня 2009 року. Наступного дня він приїхав в ОСОБА_14 , але в суді він дізнався, що його ніхто не викликав. Дільничних в райвідділі міліції він також не знайшов. 26 січня 2009 року, зранку, він з дружиною та внучкою йшли дорогою на базар в с. Лопухово. В цей момент біля них зупинився автомобіль, за кермом якого сидів ОСОБА_6 , а збоку ОСОБА_13 , які запропонували йому сісти в автомобіль, після чого вонн поїхали в сільську раду. В своєму кабінеті дільничні розпитували його про те, чому він не з`явився на виклик 14 січня 2009 року та запропонували йому поїхати з ними для з`ясування обставин в смт. Дубове. Він погодився, але сказав, що йому потрібно перодягтися. Коли він вийшов з сільської ради та став йти в напрямку свого будинку переодягтися, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 наздогнали його, після чого ОСОБА_6 руками та ногами наніс йому тілесні ушкодження по нирках, животу, ногах, руках, носові, ключиці, заломив йому руки та з допомогою іншого дільничного ОСОБА_13 наділи на нього наручники. З носа в нього текла кров. Під час даної події були присутні його дружина, внучка та ОСОБА_17 . Коли на нього одівали наручники він повністю не впав, а тримаався за паркан. Чи бив його ОСОБА_16 точно сказати не може. Після цього дільничні посадили його в наручниках в автомобіль коричневого кольору і відвезли в смт. Дубове. Коли вони знаходилися в кабінеті дільничних в смт. Дубове, ОСОБА_6 гумовою палицею кілька разів вдарив його по ногах та з розгону ногою копнув в живіт, коли він був у наручниках. Протокол про адміністративне правопорушення, який розглядався в суді, він не читав і не підписував.
Свідок ОСОБА_18 показав, що 16 грудня 2008 року в райвідділ міліції надійшла заява ОСОБА_9 . Дана заява ним була направлена на розгляд дільничому ОСОБА_6 . 24 грудня 2008 року ОСОБА_6 виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та зазначив, що правопорушник ОСОБА_8 підлягає притягненню до адмінвідповідальності за ст. 173 КУпАП. З постановою він погодився, перевіривши її. 23 грудня 2008 року ОСОБА_6 склав протокол відносно ОСОБА_8 за ст. 173 КУпАП. Він особисто адмінматеріали не перевіряв, однак знав, що ОСОБА_6 повинен був здати його заступнику начальника для вирішення питання про розгляд його по суті начальником РВ або в суд. ОСОБА_6 не повідомляв його, яке рішення було прийняте щодо порядку розгляду адмінпротоколу, йому також не було відомо чи розглянутий даний протокол, коли і яким чином. Особисто він не давав вказівку про доставлення ОСОБА_8 в Дубівське відділення міліції або Тячівський райсуд. Йому ОСОБА_6 та ОСОБА_13 про застосування відносно ОСОБА_8 заходів фізичного впливу або спецзасобів не доповідали, про такі факти він дізнався в ході перевірки проведеної відділенням внутрішньої безпеки. 26 січня 2009 року він особисто зранку знаходився на нараді старших служб в Тячівському РВ ГУМВС, після чого займався в райвідділі іншою роботою. В смт. Дубове він приїхав після обіду, близько 15 години. В Дубівському відділенні міліції він знайшов лише дільничного інспектора міліції ОСОБА_19 , інші працівники розійшлися по роботі. На всіх працівників Дубівського ВМ бланки протоколів про адміністративне правопорушення отримує він особисто під розписку у інспектора сектору охорони громадського порядку Тячівського РВ ГУМВС. Всі бланки протоколів він видає по мірі необхідності виконавцям - працівникам відділення, в тому числі дільничному інспектору ОСОБА_6 . Після використання адміністративних протоколів вони передаються заступнику начальника райвідділу міліції ОСОБА_20 , який вирішує порядок їх розгляду по суті. Коли виконавці здають в сектор охорони громадського порядку картку статобліку АПРА, він не знає, так як це не входить в коло його обов`язків. Про використання протоколу його повідомляє виконавець та він робить щомісячну взаємозвірку з всіма працівниками відділення. Йому не відомо, який порядок повернення зіпсованих бланків, він за період роботи таких випадків ще не мав. Бланк протоколу № 5239 був виданий ОСОБА_6 , який доповів йому усно при здачі відмовного матеріалу №2387 про те, що протокол складений відносно ОСОБА_8 по ст.173 КупАП , він особисто бачив копію протоколу у відмовному. Про отримання ОСОБА_6 бланку адмінпротоколу №5311 йому не було нічого відомо та ОСОБА_6 не доповідав йому про те, що він склав інший протокол замість складеного на бланку №5239. З інспектором охорони громадського порядку ОСОБА_21 ним взаємозвірки не проводяться. Отже, як був використаний бланк протоколу №5239, він пояснити не може, оскільки вважав, що протокол на даному бланку направлений до суду, він не знав, що в дійсності направлено до суду протокол на бланкові №5311. Опис відповідав вмісту документів, чому в даний час відмовний матеріал по вмісту документів не відповідає опису, пояснити не може, можливо ОСОБА_6 змінював якісь документи після того, як відмовний був ним перевірений.
З показань свідка ОСОБА_21 вбачається, що адмінпротокол №5311 був направлений до Тячівського районного суду. Бланк протоколу №5311 отримував ОСОБА_6 30.12.08 року. Щодо того, що протокол складений датою раніше, ніж був отриманий бланк, пояснив, що адмінпротоколи він реєструє в момент здачі картки АПРА, при цьому дата здачі не фіксується, фіксується лише зазначена на протоколі дата його складення, тому в його обов`язки не входить контроль за своєчасністю здачі протоколів. Таким чином, на його думку, ОСОБА_6 склав протокол №5311 30.12.08 року або пізніше, а датував його 29.12.08 року. Щодо протоколу №5239 то даний бланк протоколу був отриманий начальником Дубівського відділення міліції 13.12.08 року. Всього він отримав 30 бланків номерами з 5218 по 5247. Даний протокол №5239 до цього часу рахується не зданим як по облікам використаних бланків, так і по облікам зіпсованих бланків, про що свідчить відсутність записів в журналі про здачу протоколів. До протоколу допиту він додає копію сторінок журналу обліку адмінпротоколів на яких є записи щодо отримання вказаних протоколів та записи про здання зіпсованих протоколів за період з грудня 2008 року по теперішній час (аркуші 31-32 журналу).
Свідок ОСОБА_22 показав, що про даний факт і обставини йому нічого не відомо, ніяких вказівок він не надавав, тим займалася внутрішня безпека, займався Газдик, там був начальник відділення Мацола. Також йому нічого не відомо про складання самого протоколу і тим більше про доставку в суд. Протокол складає дільничний, резолюцію ставить начальник, і якщо є резолюція в суд, то дільничний повинен доставити правопорушника. Коли протокол розглядається в суді, то правопорушник викликається суддею.
Свідок ОСОБА_23 зазначив, 26.01.2009 року, зранку, близько 9-ї години, він зателефонував та розмовляв по телефону з ОСОБА_13 та дізнався, що він разом з ОСОБА_6 будуть їхати в м. Тячів, тому що знайшли ОСОБА_8 , якого необхідно доставити в суд для розгляду складеного відносно нього адмінпротоколу. Він попросив його заїхати в райвідділ, щоб передати ним слідчому СВ райвідділу ОСОБА_24 документи до кримінальної справи. Приблизно о 10-й годині він взяв пояснення від Дубівського селищного голови ОСОБА_25 , яке повинен був передати слідчому, та повернувся у відділення міліції. Близько 11-ї годин у відділення прийшов тракторист ОСОБА_26 , він відібрав від нього пояснення. Близько 12.00-12.30 годин приїхали ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , він їх не бачив, в приміщення відділення міліції зайшов лише ОСОБА_13 , якому він передав пояснення вищевказаних опитаних перед цим осіб. Коли зайшов ОСОБА_13 , він сидів в приймальні перед кабінетом начальника Дубівського відділення міліції, за столом, в суміжному кабінеті навпроти кабінету начальника сидів дільничний ОСОБА_19 , більше в приміщенні нікого не було. Отримавши документи від нього, ОСОБА_13 відразу вийшов з приміщення. Вони з ОСОБА_19 були в приміщенні ще близько півгодини та пішли геть, замкнувши відділення. Коли вони виходили, ніякої машини поряд з відділенням не було та ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_8 він не бачив. Крім нього та ОСОБА_19 , а також вказаного вище ОСОБА_27 , заходив лише ОСОБА_13 . Йому не відомо, чи заходив в відділення ще хто-небудь. Він був у відділенні з 10.00 годин приблизно до 01.00 години, з перервою, коли виходив брати пояснення у селищного голови. Те, що ОСОБА_8 стверджував, що він був в приміщенні Дубівського відділення, коли його бив гумовою палицею ОСОБА_6 , пояснити нічим не може, крім неприязного ставлення ОСОБА_8 та його дружини до нього із-за адмінпротоколу по ст. 173 КупАП, який він склав відносно ОСОБА_8 23 вересня 2008 року, та за результатами розгляду якого заступником начальника РВ ГУМВС на ОСОБА_8 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Свідок ОСОБА_28 показав, що він працює на посаді Лопухівського сільського голови. В той час, коли відбувалася дана подія, в нього в кабінеті проводилась нарада. Під час наради в кабінет зайшли ОСОБА_8 за ним дільничні ОСОБА_13 та ОСОБА_6 . Він сказав їм, щоб вони йшли до його кабінету, а він як тільки закінчить нараду, то відразу прийде. Чому вони зайшли, яка була причина інциденту йому не відомо. Сам він нічого не бачив.
Свідок ОСОБА_8 показала, що 8 грудня 2008 року стався черговий конфлікт між її чоловіком, їх сусідом ОСОБА_29 , ОСОБА_9 і ОСОБА_30 .. До дільничного вони не звертались, зате ОСОБА_9 написала заяву по якій 22.12.2009 року дільничний ОСОБА_6 проводив перевірку та її чоловіка викликали в сільраду, в кабінет дільничних. Там ОСОБА_15 записав його пояснення, від неї він пояснення не відбирав, хоча вона знаходилась поряд і казала, що все бачила на власні очі. Крім пояснення чоловікові ніякі інші документи, зокрема протокол про притягнення його до адмінвідповідальності підписувати не давали. ОСОБА_31 не казав, що буде оформляти протоколол про притягнення її чоловіка до адміністративної відповідальності. 13 січня 2009 року, близько 21.00 години, до них додому прийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , вони були в формі, але в розмові вона відчувала від них запах спиртного, поводилися вони як нетверезі. ОСОБА_6 , попри її заборону, зайшов в їх будинок, розшукуючи її чоловіка, та написав і вручив йому повістку про явку в Тячівський райвідділ міліції на 10 годину наступного дня. Він погрожував, що в разі неявки притягне його до відповідальності по якійсь статті. Її чоловік казав, що не прийде, однак наступного дня приїхав в м.Тячів. Зі слів чоловіка їй відомо, що він розшукував ОСОБА_6 та ОСОБА_13 в райвідділі міліції, однак не зміг їх знайти, тому звернувся до працівника прокуратури ОСОБА_32 , якого знає як колишнього жителя с.Лопухово. Останній відразу, після 10.00 години, зателефонував по телефону ОСОБА_6 , який сказав, що вже виїхав з м.Тячів. Після цього чоловік повернувся в с.Лопухово. 26 січня 2009 року вона з чоловіком та внучкою йшли на базар в с.Лопухово. В цей час до них під`їхав автомобіль, в якому були ОСОБА_6 та ОСОБА_13 . Вони стали вимагати, щоб чоловік проїхав з ними в сільраду. Чоловік погодився, сів в машину та поїхав з ними. Вона пішки пішла в сільраду. Коли вона підійшла до кімнати дільничних, то почула, що ОСОБА_15 і ОСОБА_16 кричать на її чоловіка, чому він не прийшов по повістці. Чоловік відповідав, що він був по повістці, посилався на ОСОБА_33 , але вони не хотіли його слухати. Вона намагалась зайти в кабінет, але ОСОБА_13 , який стояв у дверях, сильно відштовхнув її до дверей напроти по коридору. Потім вони сказали чоловіку, щоб їхав з ними в Дубівське відділення. Вони всі вийшли з сільради і пішли в бік машини. Чоловік став просити, щоб його відпустили додому переодягнутись, але ОСОБА_6 заборонив йому йти додому і казав, що якщо чоловік не піде з ними негайно до машини, то він це буде вважати злісною непокорою працівнику міліції. Чоловік відійшов від них і перейшов через вулицю в напрямку їхнього будинку. Тоді ОСОБА_6 підбіг до нього і став його бити руками та ногами. ОСОБА_13 побіг за ними, тримаючи в руках наручники, але вона стала кричати, щоб залишили чоловіка, намагалась зупинити ОСОБА_13 , при цьому не чинила відносно нього насильства, лише розставляла перед ним руки, щоб зупинити його. ОСОБА_6 закричав ОСОБА_13 , щоб витягував пістолет. ОСОБА_13 витягнув пістолет та направив на неї, потім на чоловіка. Після цього ОСОБА_6 , поваливши чоловіка на землю, з-заді надів йому на руки наручники та повів до машини і вони поїхали в Дубівський відділ міліції.
Свідок ОСОБА_13 показав, що 26 січня 2009 року він зустрівся з ОСОБА_6 в с. Лопухово біля сільської ради, де ОСОБА_6 повідомив його, що відносно ОСОБА_8 складено адмін.протокол і його необхідно доставити в суд. В цей час вони побачили ОСОБА_8 , який сказав, що йому потрібно терміново зайти в сільську раду. Коли ОСОБА_8 почав від них втікати, вони затягли його в автомобіль та поїхали в смт. Дубове, а потім в м.Тячів. Спецзасоби відносно ОСОБА_8 не застосовувалися, оскільки наручники знаходяться в його автомобілі. Зброю на дружину ОСОБА_8 вони не наставляли, гумової палиці в них не було. В смт.Дубове вони знаходилися 3-5 хвилин, після чого на іншому автомобілі поїхали в м.Тячів. По дорозі в м.Тячів ОСОБА_8 від них не виривався, втікати не хотів, сидів біля нього на задньому сидінні, а ОСОБА_6 спереду біля водія. В м.Тячів в райвідділ міліції вони не заходили.
Свідок ОСОБА_34 показала, що 26 січня 2009 року, вона була в кабінеті голови сільської ради на нараді. Там знаходились всі працівники сільської ради. Зайшов потерпілий ОСОБА_8 , підсудний ОСОБА_6 та ОСОБА_13 . ОСОБА_35 звернувся до голови сільської ради, питаючи, що ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від нього хочуть. Сільський голова відправив їх вниз і сказав, що зараз вийде до них. Вона бачила, що пішов ОСОБА_8 , за ним - ОСОБА_6 та ОСОБА_13 .. Більше вона нічого не бачила. ОСОБА_8 йшов прискореним кроком, його доганяв ОСОБА_6 , потім пішов ОСОБА_13 з вікна її будинку нічого не було видно.
Свідок ОСОБА_36 показав, що в день події, він бачив, як сідали в автомобіль ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 . Він бачив, як ОСОБА_6 сидів на водійському місці, ОСОБА_8 з-заді, ОСОБА_13 збоку. Що було до цього моменту він не бачив. Відстань від його кабінету складає 100 м.. Він не бачив чи ОСОБА_8 був в наручниках.
Свідок ОСОБА_37 показав, що він попросив потерпілого ОСОБА_8 відремонтувати світло. Електричний стовп знаходиться у дворі в ОСОБА_38 . Вони пішли, а ОСОБА_39 почала бити його, не дала нічого зробити. Свідком події біля сільської ради він не був. На сільській раді був, після конфлікту, приніс пояснення ОСОБА_15 з приводу того конфлікту за світло, давав свідчення як там було. Йому не відомо хто побив ОСОБА_40 , вони не билися, вона взяла палку і почала бити ОСОБА_41 , він заступився і дістав теж.
Свідок ОСОБА_42 показав, що то було в січні, в понеділок, точної дати не пам`ятає, він зупинився біля сільської ради, щоб піти до аптеки. Він побачив як бігли двоє міліціонерів і чоловік, а тому і звернув увагу. Чоловік побіг на інший бік, спіткнувся, впав, міліціонери підняли його і відвели на інший бік. Його автомобіль від міліціонерів знаходився за 5 метрів. ОСОБА_15 сів за кермо, а інший обійшов і сів з іншого боку. Подія тривала від 3 до 5 хв. В потерпілого була царапина на чолі, наручники були в іншого дільничного, він їх не одягав. Потерпілий ОСОБА_35 сам сів в автомобіль. Він не бачив, щоб хтось бив потерпілого.
Свідок ОСОБА_9 показала, що в грудні 2008 році потерпілий ОСОБА_8 приходив до них у двір в нетверезому стані і ліз з сокирою на стовб, а вони кричали, щоб той зійшов. Потім ОСОБА_10 взяв палку і почав її бити, у зв`язку з чим вона зверталася до дільничного Рахівського. На ОСОБА_10 був складений протокол за побиття і вона зверталася до експерта. Свідком події, коли приїжджали за ОСОБА_43 працівники міліції вона не була.
Свідок ОСОБА_44 показав, що 26 січня 2009 року, він разом з донькою ОСОБА_45 був вдома. Близько 10 години, донька сказала, що біля їхньої хати шум, а тому він сам без доньки вийшов на вулицю, і побачив як дільничні ОСОБА_6 та ОСОБА_13 у форменному одязі скрутили руки потерпілому ОСОБА_35 та повели його в бік сільської ради. Наручники потерпілому начепив ОСОБА_16 , дружини потерпілого він не бачив.
Свідок ОСОБА_46 показав, що 26 січня 2009 року, він ішов в амбулаторію і бачив як потерпілий біг і впав йому під велосипед. А позаду потерпілого бігли два працівники міліції ОСОБА_6 та ОСОБА_13 . Він бачив як вони стояли, розмовляли, а потім взяли потерпілого під руки. Подія відбувалася з боку сільської ради, напроти будинку їхнього секретаря сільської ради. Він в потерпілого ОСОБА_8 нічого не питав, бачив, що в ОСОБА_8 подряпане обличчя. Про що працівники міліції розмовляли з ОСОБА_8 він не чув. Також там була присутня жінка потерпілого. Як задалеко від них знаходилася жінка потерпілого сказати не може. За його участі робилося відтворення обставин події і він показував як біг ОСОБА_8 . Працівники міліції були у формі. Чи був ОСОБА_8 переляканий сказати не може. Він чув як ОСОБА_16 чи ОСОБА_15 казав «Стій».
З показань свідка ОСОБА_19 , даних ни ним на досудовому слідстві, слідує, що про те, що ОСОБА_6 доставляв в Тячівський районний суд ОСОБА_8 , він дізнався лише в ході проведення службової перевірки, що проводилася службою ВВБ за заявою останнього. 26 січня 2009 року він ще не був знайомий з ОСОБА_8 , однак він не бачив ОСОБА_8 у вказаний час в приміщенні Дубівського відділення, тому що приблизно через три тижні при виїзді в с. Лопухово хтось з працівники відділення в с. Лопухово показав йому заяву на дії ОСОБА_6 . Він особисто з ОСОБА_8 ніколи не спілкувався та не має з ним ніяких стосунків. Йому було пред`явлено ксерокопію протоколу про адміністративне правопорушення №5239 від 23.12.2008 року відносно ОСОБА_8 і оглянувши ксерокопію даного протоколу, що почерк, яким виконано записи в протоколі схожий на його. Він не пам`ятає, чи заповнював він протокол №5239, однак цілком можливо, що він на прохання ОСОБА_6 та під його диктовку своїм почерком заповнив даний протокол і передав ОСОБА_6 для завірення. Ніякі підписи в ньому, ні від свого імені ні від імені будь-яких інших осіб, він не виконував, оглянувши підпис від імені ОСОБА_8 , категорично стверджує, що він виконаний не ним. Де вказаний протокол знаходиться в даний час, він пояснити не може, оскільки якщо він і заповнював його, то відразу передав ОСОБА_6 , хоча такі обставини точно в даний час не пам`ятає. Особисто він всі отримані ним від ОСОБА_18 протоколи здав згідно довідки АПРА, за ним нездані бланки адмінпротоколів не рахуються. Станом на 26 січня 2009 року у нього в кабінеті гумові дубинки не зберігалися. Чи зберігалися у кого-небудь з працівників відділення дубинки та чи брав їх хто-небудь з працівників відділення 26 січня 2009 року, йому не відомо. У всякому разі він не бачив у зазначений день дубинку ні у кого з працівників міліції. До нього в кабінет у вказаний день до обіднього часу ніхто не заходив, він працював при закритих дверях кабінету і не знає, хто саме заходив до ОСОБА_23 . Як він казав раніше, перед самою обідньою перервою, до нього зайшов в кабінет ОСОБА_23 та сказав, що до нього заходив ОСОБА_13 , якому він передав документи в Тячівський райвідділ міліції. Він не питав ОСОБА_23 чому ОСОБА_13 їде в м. Тячів із ким, а він йому про це не казав. Чи виходив він у вказаний час з кабінету не пам`ятає. Однак може уточнити, що вказаного дня ОСОБА_6 та ОСОБА_8 він в приміщенні не бачив.
З показань свідка ОСОБА_47 , даних ним на досудовому слідстві, вбачається, що 26 січня 2009 року він приїхав на своєму власному автомобілі марки «ВАЗ -2106», баклажанового (блакитного) кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 в центр смт. Дубове та очікував пасажирів, тому що заяймався «таксуванням» - підвозив пасажирів за плату. Ліцензії на здійснення такої діяльності він не мав, однак він не займався цим регулярно, тому вважав, що і не повинен брати таку ліцензію. У нього були пасажири, яких він відвіз в м. Тячів, після чого він повернувся і чекав, чи буде ще хтось з клієнтів. Приблизно в обідній час або після обіду, тобто близько 13 години, воли він з машиною стояв напроти клуба, де стоять всі таксисти, до нього підійшов вдягнутий в форму працівник міліції, він не представлявся, пізніше у зв`язку з розслідуванням даної справи він дізнався, що це ОСОБА_6 . Він спитав, скільки буде коштувати проїхати в м. Тячів. на що він він відповів, що як завжди 50 гривень. Він сказав, що згідний заплатити 50 гривень і що їх буде троє, більше нікого брати не треба. Він казав йому через 5 хвилин під`їхати до сільської ради, а сам пішком пішов до сільської ради. Він проїхав біля комбінату, піднявся на бережок до сільської ради та побачив біля в`їзду на подвір`я відділення міліції ОСОБА_6 , другого працівника міліції в формі ОСОБА_13 та чоловіка в цивільному як він пізніше дізнався ОСОБА_8 . Всі вони сіли на заднє сидіння і вони поїхали в м. Тячів. По дорозі ніхто з них нічого не казав. Він проїхав з ними до райвідділу міліції, де вони вийшли і ОСОБА_6 заплатив йому 50 гривень, після чого він поїхав назад додому. Він не бачив, щоб у ОСОБА_8 були якісь побої чи тілесні ушкодження. Сліди тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_8 , які він бачив на фото, в той день він не міг їх роздивитися на обличчі ОСОБА_8 , тому що він не виходив з машини і не розглядав обличчя ОСОБА_8 спеціально. Якщо ці сліди мали місце, він їх просто не помітив, тому, що вони на його думку не великі і не кидаються в очі.
З показань свідка ОСОБА_48 , даних ним на досудовому слідстві слідує, що 26 січня 2009 року вранці, близько 9-10 годин вона побачила, що від сільської ради швидким кроком пройшов ОСОБА_8 , а за ним погналися ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , вдягнуті в форму міліціонерів. Михалчич наздогнав ОСОБА_8 напроти входу на подвір`я будинку ОСОБА_49 , тобто вже в примикаючій вуличці за перехрестям. ОСОБА_6 збив ОСОБА_8 з ніг та бив його руками і ногами по тілу. В цей час до них підбіг ОСОБА_13 , а за ним дружина ОСОБА_8 , яка кричала, щоб його не били. Сам ОСОБА_8 вирвався та забіг на подвір`я до ОСОБА_49 , який вийшов з свого будинку і також був присутній на подвір`ї, коли ОСОБА_6 забіг у двір, закрутив руки ОСОБА_8 за спину, так що останній знову впав обличчам вниз, і надів на руки ОСОБА_8 з-заді наручники. Рахівський в цей час витягнув пістолет з кобури та навів його прямо в обличча дружині ОСОБА_8 , в цей час ОСОБА_15 кричав йому «Лиши її, бий цього!», маючи на увазі ОСОБА_8 . Тоді ОСОБА_13 навів пістолет на ОСОБА_8 , але потім заховав його і вони разом з ОСОБА_6 повели ОСОБА_8 в наручниках до легкової машини, яка стояла біля сільради. Вони посадили ОСОБА_41 в машину і разом з ним поїхали в бік смт.Дубове. В цей час на центральній вулиці було багато людей, але вона тоді не звертала увагу, хто саме був поряд і міг бачити викладені події. Вона запам`ятала лише одного з братів ОСОБА_50 , ОСОБА_51 або ОСОБА_52 , які живуть прямо напроти ОСОБА_49 через провулок, але вхід до їх двору знаходиться з центральної вулиці. Їх вік їй точно не відомий, але меншому може бути, судячи зі зросту, приблизно 10-14 років, старшому - 12-16 років. їх батька звати ОСОБА_53 . Вона сердита на ОСОБА_6 тому, що коли вона звернулась з заявою про шахрайські дії, вчинені відносно неї, він поставився до розгляду її заяви упереджено і зацікавлено. А саме, 14 жовтня 2008 року року, вона продала свою корову, яка захворіла, скупщику скота по кличці «чеченець», як звати не знає, він недавно поселився в с.Лопухово, однак він з нею взагалі не розрахувався, тому що при здачі корови вона домовилась з ним про ціну 2,5 тис. грн., а при розрахунку він став їй давати лише 900 грн., вона відмовилась їх взяти, а він сказав, що йому все одно, хоч і нічого їй не заплатить. Тоді вона написала заяву в міліцію, але коли її викликав в сільраду ОСОБА_6 , вона прийшла і його в сільраді не було. Тоді вона стала питати у людей, де дільничний, їй підказали, що він в барі. Вона пішла в бар і побачила там ОСОБА_6 та «чеченця», які разом щось обговорювали. Вона підійшла до них і відчула від них запах спиртного, тому відразу пішла геть. До ОСОБА_6 вона більше не зверталась, а «чеченець» сказав їй, що вона нічого не доб`ється, тому що на відміну від нього вона не має грошей, щоб заплатити міліції. З міліції їй прийшла відповідь, що її заява не задоволена тому, що вона не захотіла з`явитись для розгляду заяви. ЇЇ покази правдиві, все викладене вище вона бачила на свої очі, на викладених вище своїх показах настоює повністю, її ставлення до ОСОБА_6 ніяк не впливає на зміст її показів.
З показань свідка ОСОБА_54 , даних на досудовому слідстві вбачається, що зранку в січні 2009 року, дільничний інспектор міліції ОСОБА_23 викликав його для допиту в якості свідка по справі про вивіз сміття в русло річки Тересва на околиці смт. Дубове. В приміщенні Дубівського відділення міліції він пробув близько години. За вказаний час він надавав покази, дільничний інспектор ОСОБА_23 записував їх, а потім він ознайомлювався з протоколом допиту свідка. Допитували його в приймальній кімнаті, через яку здійснюється прохід до інших приміщень відділення міліції, тому він бачив як в інші кабінети заходили інші працівники міліції та громадяни. Їх кількість та хто саме це був він не пригадує та не знайомий з ними. Зараз він не може їх впізнати, оскільки пройшов значний період часу три роки і тоді він не звертав увагу на присутніх, так як був зайнятий наданням показів. Після допиту він пішов з відділення міліції. Під час перебування в Дубівському ВМ він не бачив, що б працівники міліції як ОСОБА_23 та інші незнайомі йому працівники міліції, які в той час були в приміщенні, застосовували до відвідувачів фізичну силу та не чув, щоб в приміщенні виникали суперечки та конфлікти.
З показань свідка ОСОБА_11 , даних ним під час досудового слідства, слідує, що 8 грудня 2008 року він зайшов на подвір`я з сокирою в руці, намагався вбити дружину ОСОБА_8 , який постійно пише на нього скарги. У нього особисто ніяких приязних стосунків з працівниками міліції ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_55 ніколи не було та він ніколи і не просив про які-небудь дії в його особистих інтересах поза межами їх повноважень, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 лише займалися перевіркою заяв їхньої сім`ї, коли вони повідомляли про незаконні дії ОСОБА_8 . Однак в їх діяльність він та члени його сім`ї ніколи не втручалися та не просили про вчинення яких-небудь конкретних дій в їхніх інтересах крім тих, які передбачені законодавством при розгляді їхніх звернень.
Згідно витягу з наказу заступника начальника УКЗ УМВС України в Закарпатській області від 12.12.2007 року за №365 о/с ОСОБА_6 призначено дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дубівського відділення міліції Тячівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області з посадовим окладом 110 гривень, із збереженням раніше встановлених надбавок та доплат, увільнивши його від посади дільничного інспектра міліції відділення дільничних інспекторів міліції Дубівського відділення міліції цього ж відділу УМВС з 7 листопада 2007 року.
Згідно витягу з наказу начальника Головного управління МВС України в Закарпатській області від 15.01.2009 року за №15 о/с ОСОБА_6 призначено дільничним інспектором міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дубівського відділення міліції Тячівського районного відділу ГУМВС України в Закарпатській області з посадовим окладом 650 гривень, із збереженням раніше встановлених надбавок та доплат, увільнивши його від посади дільничного інспектра міліції сектору дільничних інспекторів міліції Дубівського відділення міліції цього ж відділу УМВС з 10 грудня 2008 року.
З оглянутого в судовому засіданні відмовного матеріалу №2387 вбачається, що дільничним інспектором Тячівського районного відділу ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 проводилася перевірка заяви ОСОБА_9 від 16 грудня 2008 року з приводу заподіяння їй 8 грудня 2008 року, біля 13-ї години, ОСОБА_8 тілесних ушкоджень та погроз фізичної розправи. Постановою дільничного інспектора Тячівського районного відділу ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 від 24 грудня 2008 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_8 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.129, 296 КК України по заяві ОСОБА_9 на підставі ст.6 п.2 КПК України, 1960 року, та вирішено притягнути ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП.
В протоколі про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2008 року за №5311, складеного дільничним інспектором Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6 , зазначено, що ОСОБА_8 , 8 грудня 2008 року, о 13-й годині в АДРЕСА_2 , ображав нецензурними словами ОСОБА_9 , чим порушив вимоги ст.173 КУпАП.
Постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 січня 2009 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_8 до адмінвідповідальності за ст.. 173 КпАП України згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2008 року за №5311 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 173 КпАП України.
Згідно висновку почеркознавчої експертизи від 1 квітня 2009 року за №613 встановлено, що підписи від імені ОСОБА_8 в протоколі №5311 про адміністартивне правопорушення від 29.12.2008 року виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою. Вирішити питання про те, чи виконані підписи від імені ОСОБА_8 в протоколі №5311 про адміністративне правопорушення від 29.12.2008 року ОСОБА_6 не надалось можливим. Підписи від імені ОСОБА_6 в протоколі №5311 про адміністративне правопорушення від 29.12.2008 року та на другому аркуші пояснення ОСОБА_56 від 22.12.2008 року виконані ОСОБА_6 .
Згідно витягу журналу обліку видачі протоколів про адміністративне правопорушення Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області вбачається, що бланк протоколу про адміністративне правопорушення за №5311 отримав ОСОБА_6 30 грудня 2008 року, про що розписався в даному журналі.
Таким чином, всебічно і повно дослідивши обставини справи суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про винність засудженого ОСОБА_6 у службовому підробленні, тобто складанні і видачі службовою особою завідомо неправдивих документів.
Доводи засудженого ОСОБА_6 , викладені в апеляції про його невинуватість у вчиненні злочину, за який його засуджено є необґрунтованими.
Такі повреністю спростовані показанням свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , які підтвердили в судовому засіданні факт складання дільничним ОСОБА_6 протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8 та отримання ОСОБА_6 для складання в подальшому протоколу про адміністративне правопорушення за №5311, висновку почеркознавчої експертизи від 1 квітня 2009 року за №613, в якій зазначено, що підписи від імені ОСОБА_8 в протоколі №5311 про адміністартивне правопорушення від 29.12.2008 року виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою, а підписи від імені ОСОБА_6 в протоколі №5311 про адміністративне правопорушення від 29.12.2008 року виконані ОСОБА_6 , витягу журналу обліку видачі протоколів про адміністративне правопорушення Тячівського РВ ГУМВС України в Закарпатській області, згідно якого бланк протоколу про адміністративне правопорушення за №5311 отримав ОСОБА_6 30 грудня 2008 року, про що розписався в даному журналі.
Зазначені вище показання за своїм змістом є логічними та послідовними, й повністю узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи.
Окрім цього, апеляційни суд погоджується з висновком суду і в цій частині вирок суду ніким з учасників судового розгляду не оспорюбється про необхідність виправдання ОСОБА_6 за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України. Оскільки ні на досудовому слідстві, ні в судовому засіданні не здобуто доказів того, що охоронюваним законом правам та інтересам потерпілого ОСОБА_10 було заподіяно істотну шкоду, яка яка б в сто і більше разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для виправдення ОСОБА_6 з-під пред`явленого обвинувачення.
Покарання засудженому ОСОБА_6 призначене з урахуванням характеру й ступеня суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про особу засудженого, обставин, що пом`якшують покарання і є справедливим.
Отже, достовірність доказів на яких ґрунтується вирок не викликає сумніву, а тому наведені в апеляції доводи про його необґрунтованість є безпідставними.
Керуючись ст.ст.376, 378 КПК України (1960), апеляційний суд
У х в а л и в :
апеляцію засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Тячівського районного суду від 4 липня 2016 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді: