Справа № 646/2689/16-к
№ провадження 1-кп/646/269/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2016 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду об`єднане кримінальне провадження:

- №00002031 від 22.09.2015р. відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

- №0000220 від 28.01.2016р. відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.2 ст.185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.185 КК України,-

встановив:

В провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова знаходиться вищевказана кримінальна справа. До обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжувався судом.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим, пояснивши, що процесуальні ризики, які були підставою для попереднього продовження судом запобіжного заходу обвинуваченим, не зменшилися.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та їх захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували, посилаюсись на необгрунтованість клопотання.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для продовження обраного обвинуваченим запобіжного заходу, суд враховує наявність розумної підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих їм злочинів (без попереднього висновку щодо їхньої винуватості).

При цьому згідно зі ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 , а також злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, вчинення якого інкримінується обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , відносяться до злочинів середньої тяжкості та за них закон передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, інші обставини, які бралися до уваги судом при попередньому вирішенні аналогічного питання, не змінилися.

Так, вчинення вказаних злочинів інкримінується обвинуваченим під час іспитових строків за попередніми вироками стосовно них.

Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження зміни обставин особистої ситуації обвинувачених, які бралися слідчим суддею та судом до уваги при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до обвинувачених у вигляді тримання під вартою та продовження його строку відповідно.

Обвинувачені мають непогашені та не зняті у встановленому законом порядку судимості, у тому числі, за злочини проти власності.

На момент затримання обвинувачені не були працевлаштовані, будь-яких офіційних джерел доходів не мали.

Доказів на підтвердження того, що обвинувачені, перебуваючи на свободі, здійснювали догляд за своєю матір`ю, а також на підтвердження необхідності такого догляду на цей час суду не надано.

Тобто у обвинувачених, яким інкримінується вчинення злочинів під час іспитових строків за попередніми вироками суду та які не мають офіційних джерел доходів, не мають міцних соціальних зв`язків у місті проживання, які б достовірно гарантували відсутність ризику переховування від суду та вчинення ними іншого кримінального правопорушення.

Ці обставини свідчать про наявність ризиків переховування обвинувачених від суду та вчинення ними іншого кримінального правопорушення, і запобігти цим ризикам може лише такий запобіжний захід як тримання під вартою, оскільки вжиття інших запобіжних заходів не зможе гарантувати належної процесуальної поведінки обвинувачених, виконання ними процесуальних рішень у справі.

В той же час відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тому у даному випадку суспільний інтерес у справі, який полягає у всебічному та неупередженому розгляді кримінальної справи у встановлений законом строк, виконанні обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобіганню їх спробам ухилитися від суду та вчинити новий злочин, має більшу вагу, ніж правило про повагу до свободи особи, враховуючи наявність вищезазначених процесуальних ризиків та особисту ситуацію кожного з обвинувачених.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 331 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 25 лютого 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1