У Х В А Л А Справа № 200/10370/17

Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/6204/17

22 червня 2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю слідчої ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчої по кримінальному провадженню № 0004824 про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2017 року до суду звернулась слідча СВ Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, у якому прохає по кримінальному провадженню № 0004824 за ч. 4 ст. 190 КК України, накласти арешт на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження нею.

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. У квартирі АДРЕСА_2 проживав ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 , яким квартира належала на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, після чого ОСОБА_3 надав довіреність на ім`я свого сусіда по будинку ОСОБА_5 , яким було здійснено необхідні дії по оформленню спадщини померлої ОСОБА_4 за ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. У лютому 2013 ОСОБА_6 , яка є племінницею померлого ОСОБА_3 , звернулась для оформлення спадщини до П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа.

Так само ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 для оформлення спадщини за законом, мотивуючи своє право тим, що він був членом сім`ї померлого, на підставі чого ОСОБА_7 було відкрито спадкову справу № 33593888, хоча на той момент уже існувала одна спадкова справа за заявою ОСОБА_6 , однак у своєму запиті нотаріус ОСОБА_7 невірно вказав прізвище померлого, пропустивши у ньому літеру «і», що надало можливість отримати негативну відповідь про наявність у Спадковому реєстрі інших спадкових справ. Однак отримати свідоцтво про праов на спадкове майно у ОСОБА_5 не вийшло, і останній був змушений звернутися до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єюз ОСОБА_3 , приховавши від суду наявність спору стосовно спадкового майна із ОСОБА_6 , що виключало розгляд справи в порядку окремого провадження згідно положень ст. 235 ЦПК України. 17.06.2013 рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 203/3226/13-ц заяву ОСОБА_5 було задоволено, на підставі чого 04.07.2013 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 . ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 . Вже 10.07.2013 ОСОБА_5 продав зазначене майно родичці рідні сестрі дружини ОСОБА_8 .

Потерпілій ОСОБА_6 в оформленні спадщини на квартиру її померлого дядька було відмовлено.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2014, вищезазначене рішення Кіровського райсуду м. Дніпропетровська було скасовано, заяву ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження вбачаються ознаки того, що спадкове майно покійного ОСОБА_3 перейшло у спадок спадкоємцю наступної черги при наявності спадкоємця попередньої черги і за відсутності обставин щодо усунення спадкоємців від спадкування, що стало можливим завдяки наявності двох спадкових справ відносно смерті однієї і тієї ж особи ОСОБА_3 .

На даний момент власником майна у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться громадянка ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_1 ). Відомості про державну реєстрацію іпотек та обтяжень відсутні станом на дату складання 29.11.2013 на вказане майно накладено арешт за постановою державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

На підставі отриманих фактичних даних, слідство приходить до висновку про факт незаконного заволодіння чужим майном - квартирою АДРЕСА_2 (колишня назва АДРЕСА_3 .

20.06.2017 слідчим було винесено постанову про визнання даного майна речовим доказом на підставі відповідності його критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, матеріальним об`єктом, набутим кримінально протиправним шляхом, і з метою збереження даного речового доказу, для запобігання можливості його відчуження виникла нагальна необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно в рамках кримінального провадження.

У судовому засіданні слідча клопотання підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту клопотання.

З метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, власник майна в судове засідання не викликався. З цих підстав, клопотання розглянуто за відсутності власника майна та ухвалено рішення.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Розглянувши клопотання, вислухавши пояснення слідчої, дослідивши надані до клопотання додатки, приходжу до висновку про те, що воно підлягає задоволенню. Так, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, вважаю за можливе накласти арешт на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчої СВ Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом накладення заборони її відчуження та розпорядження нею.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1