Дата документу 23.05.2017 Справа № 554/4098/17
Провадження № 1-кс/554/4098/2017

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року м. Полтава
В С Т А Н О В И В:
З підстав викладеного, враховуючи, що речі, вилучені в ході огляду місця події від 15.05.2017 року мають суттєве значення, оскільки являються речовими доказами по даному кримінальному провадженні, слідчий просив задовольнити клопотання.
У судовому засіданні слідчий просив про поновлення пропущених процесуальних строків, посилаючись на велике навантаження, а саме проведення допитів свідків, та інших слідчих (розшукових) дій, клопотання про арешт майна підтримав та просив його задовольнити.
Власник майна у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання слідчого про поновлення пропущених процесуальних строків та накладення арешту на майно.
Суд, вислухавши думку слідчого, власника майна, дослідивши надані матеріали клопотання та докази на підтвердження причин пропуску строку на клопотання,приходить до висновку про задоволення клопотання та поновлення строку на його подання, як такого, що пропущений з поважних причин.
Вищезазначені речі, які вилучені в ході огляду, постановою слідчого ВП №2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 16.05.2017 року, відповідно до ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом, а для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження призначено відповідні експертизи, для забезпечення проведення яких є необхідність у накладенні арешту на майно.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Ураховуючи викладене та можливість використання автомобіля як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна та задоволення клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1