Справа №498/1229/16-к
Провадження №1-кп/498/88/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
захисника обвинуваченого- ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Велика Михайлівка Одеської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000265 від 29.08.2016 року, відносно обвинуваченого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, з повною базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування встановлено, що 29 серпня 2016 року, біля 23:45 години, обвинувачений ОСОБА_5 знаходячись на прибудинковій території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 помітив легковий автомобіль марки «ВАЗ 21093», синього кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 . Після чого впевнившись у відсутності сторонніх осіб, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, проник через передні водійські двері до салону автомобіля та штатним ключем який знаходився в замку запалювання завів двигун та незаконно заволодів транспортним засобом. Згідно звіту № 15092016-1 про оцінку транспортного засобу від 15.09.2016 року ринкова вартість автомобіля « ВАЗ 21093», 1989 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент проведення оцінки склала 37464 грн. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 37464 грн.
Вказані дії ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.
26 вересня 2016 року між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 та 473 КПК України, укладено угоду про примирення.
Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України. ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторони угоди домовились щодо призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі та можливим звільнити його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 підтримали угоду про примирення від 26.09.2016 року та просили суд її затвердити.
Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Потерпілим від даного кримінального правопорушення є ОСОБА_6 . Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.
При таких обставинах, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим та призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому.
Судом роз`яснено ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.2. ст. 373, ст.ст. 374,474, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 26 вересня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 26 вересня 2016 року покарання у виді 3 ( трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;
3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Суддя ОСОБА_1