Справа № 750/1283/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/816/2017
Категорія - ст. 125 ч. 2 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0008808, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2017 року, по кримінальному провадженню щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з часу його фактичного затримання при виконанні вироку.

Стягнуто з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_8 2013 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього - 3013 грн.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Судом встановлено, що 13 вересня 2016 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, в ході суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_8 та вдарив її кулаком правої руки в обличчя, після чого схопив її за ліву руку своєю лівою рукою та наніс не менше шести ударів кулаком правої руки в область голови потерпілої.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, параорбітальної гематоми справа, які згідно висновку експерта № 1179 від 29.11.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді синців та забиття м`яких тканин кистей рук, які згідно висновку експерта № 1179 від 29.11.2016 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що судом неповно досліджено деякі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема, висновки суду щодо обставин конфлікту ґрунтуються на показаннях їхньої доньки ОСОБА_9 , але вона не була присутня у квартирі під час нанесення ушкоджень потерпілій та прийшла додому з роботи вже після інциденту та бачила лише його наслідки, що підтверджується показаннями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Показання потерпілої про те, що побиття тривало 20 хв. не відповідає дійсності, так як конфлікт тривав не більше 5 хвилин, під час якого він наніс потерпілій два незначних удари долонею руки по потилиці. Висновки суду про те, що потерпілій нанесено не менше 6-ти ударів в область голови і побиття її тривало до 20 хвилин не узгоджуються з висновками експерта від 29.11.2016 року, згідно якого експерт припускає отримання потерпілою впливу щонайменше 3 травматичних дій, з яким погоджується і апелянт. Вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення та його мотиви не були в достатній мірі досліджені в судовому засіданні, в зв`язку з чим суд безпідставно зазначив про відсутність віктимної поведінки потерпілої і нікчемність приводу, що привів до конфлікту. Вказує, що конфлікт було спровоковано самою потерпілою. Також судом 1 інстанції не надано належної оцінки частковому визнанню ним вини та не заперечення факту спричинення потерпілій легких тілесних ушкоджень, щирого каяття та те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Також просить врахувати, що він є особою пенсійного віку та має незадовільний стан здоров`я. На думку апелянта, призначене покарання у виді двох місяців арешту може суттєво погіршити стан його здоров`я.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та змінив свої апеляційні вимоги. Просив змінити призначене йому покарання на штраф, вказуючи на поганий стан здоров`я та можливість сплатити штраф. Потерпіла ОСОБА_8 також просила пом`якшити обвинуваченому покарання. Прокурор заперечував проти доводів апелянта та вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілу ОСОБА_8 , прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, відсутність обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, а саме, що він є особою пенсійного віку, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має постійне місце проживання, де негативно не характеризується, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, категорично заперечує наявність у нього психічних розладів, у зв`язку з чим ухвалою слідчого судді від 12.01.2017 було відмовлено у направленні його для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

Разом з тим, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції не в повній мірі врахована особа обвинуваченого та судом не в повній мірі дотримані вимоги статті 65 КК України.

Так, враховуючи похилий вік обвинуваченого, його стан здоров`я, який може погіршитись в умовах ізоляції обвинуваченого ОСОБА_6 від суспільства, наявність реальної можливості сплатити штраф, задля досягнення мети покарання, відповідно до статті 65 КК України, колегія суддів вважає, що покарання у виді штрафу буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання про необхідність зміни вироку в частині призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити,

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2017 року, по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 125 ч. 2 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн. на користь держави.

В іншій частині зазначений вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3