Єдиний унікальний номер 719/36/17
Номер провадження 1-кп/719/11/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новодністровськ Чернівецької області кримінальне провадження № 0000094 від 02.11.2016р., по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Каховка, Херсонської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 28 жовтня 2016р. близько 22 год. 00 хв., знаходячись в м.Новодністровськ Чернівецької області, зайшов до третього під`їзду загального користування буд. АДРЕСА_3 та викрав три огороджувальних металевих сітки, що належать комунальному підприємству «Новодністровський житловик», залишкова балансова вартість кожної становить 654, 00 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим завдав КП «Новодністровський житловик» матеріальної шкоди на загальну суму 1962, 00 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 29 жовтня 2016р. близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в м.Новодністровськ Чернівецької області, зайшов до третього під`їзду загального користування буд. АДРЕСА_3 та повторно викрав три огороджувальних металевих сітки, що належать комунальному підприємству «Новодністровський житловик», залишкова балансова вартість кожної становить 654, 00 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим завдав КП «Новодністровський житловик» матеріальної шкоди на загальну суму 1962, 00 грн.

Також, ОСОБА_4 04 грудня 2016р. близько 18 год. 00 хв., перебуваючи на огородженій нехоронюваній території гаража, який належить ОСОБА_6 , що знаходиться в м.Новодністровськ, Чернівецької області, гаражний кооператив «Шуравей», викрав автомобільну запчастину, а саме задню балку до автомобіля марки «Opel Vectra», вартість якої згідно довідки вартості становить 1100,00 грн. Викраденим майном ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, заподіявши своїми діями ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1100, 00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що не має жодного відношення до викрадення решіток із під`їздів житлового будинку, вказавши, що покази свідка ОСОБА_8 є неправдивими. Повідомив, що восени 2016р. він дійсно продав ОСОБА_9 три металеві решітки, які знаходились на території його дачі в м. Новодністровськ, в районі телевишки. Вказані решітки придбала ще покійна мати обвинуваченого та вони тривалий час використовувались як огорожа на городі. Показав, що металеві решітки він самостійно по одній відносив з території власної дачі на територію металобази, де працює свідок ОСОБА_9 , на що потратив майже увесь день (з 7 год. ранку до 19 год. вечора). За продані металеві решітки отримав 60, 00 грн., тобто по 20, 00 грн. за кожну.

Також обвинувачений показав, що дійсно в грудні 2016р., коли темніло, він зайшов на огороджену неохоронювану територію гаража та, побачивши там металеву балку до автомобіля, вирішив її заховати з метою напакостити своєму знайомому ОСОБА_10 . Зазначив, що планував в подальшому майно повернути, тобто корисливого мотиву не мав. Повідомив, що коли вийшов із території гаража, тягнучи за собою балку від автомобіля, його помітив охоронець гаражного господарства, а потім підійшли потерпілий та інші особи. Вказав, що потерпілий викликав поліцію, яка оформила інцидент.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, не визнав, його вина в інкримінованих злочинах повністю підтверджується показами потерпілого та свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що вкінці 2016р. з території його гаража почали пропадати запчастин до автомобілів, а 04 грудня 2016р., знаходячись на території гаража, помітив, що в місці знаходження парковки автомобілів, пошкоджених після ДТП, спрацював датчик світла. Після цього свідок увімкнув фари автомобіля та побачив чоловіка, який з території гаража виніс балку від автомобіля «Opel Vectra» та тягне її по грунтовій дорозі. Свідок наздогнав незнайомця, яким виявився обвинувачений ОСОБА_4 , та викликав поліцію. Повідомив, що ОСОБА_4 пояснював свою поведінку тим, що не має коштів на проживання та харчування.

Свідок ОСОБА_11 показав, що ввечері зимою вкінці 2016року він разом із ОСОБА_12 знаходилися на території гаража, що належить потерпілому ОСОБА_6 . Напередодні події ОСОБА_12 повідомив йому, що з території гаража пропало кілька запчастин, тобто підозрював, що має місце крадіжка та бажав виявити злодія. В подальшому, знаходячись на території гаража, свідок побачив, що обвинувачений виніс звідти балку до автомобіля та рухається із нею в напрямку від гаражів. Показав, що вказана балка лежала на території гаража потерпілого, оскільки ОСОБА_6 здійснює ремонт автомобілів та зберігає запчастини до них на території подвір`я. Свідок разом із ОСОБА_12 затримали обвинуваченого за 2-3 мерти від огородженої території гаража та викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_12 показав, що ввечері у грудні 2016року знаходився на території гаража, що належить його батьку ОСОБА_6 , разом із друзями ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки проводив ремонт автомобіля. В подальшому свідок побачив як незнайомець, якого впізнав в обвинуваченому, виходить із території гаража, що належить його батьку, та несе балку від автомобіля «Opel Vectra». Разом із ОСОБА_11 свідок зупинив обвинуваченого, який спочатку стверджував, що балка належить йому, а в подальшому зізнався у скоєному та просив його відпустити, оскільки скоїв крадіжку внаслідок збігу тяжких життєвих обставин. Свідок повідомив, що викликав поліцію, яка й зафіксувала зазначений факт.

Свідок ОСОБА_8 показав, що перебуває у дружніх відносинах із обвинуваченим ОСОБА_4 близько 2-3 років. Вказав, що восени 2016р. близько 22-23 год. знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 та бачив як в один із під`їздів зазначеного дому заходить обвинувачений. Поки свідок стояв на вулиці та палив цигарку, обвинувачений виніс одну металеву решітку, яка огороджує вікно в під`їзді, та поставив її на вулиці. Після цього ОСОБА_4 ще двічі заходив у під`їзд та кожного разу виносив по одній металевій решітці. Показав, що обвинувачений заборонив йому заходити в під`їзд, а в подальшому звернувся до свідка із проханням допомогти віднести металеві решітки на станцію металобрухту, що вони й зробили. За металеві решітки обвинувачений отримав близько 40, 00 грн., які витратив на алкоголь та продукти харчування, і вони разом із свідком пішли до місця проживання обвинуваченого.

Через кілька днів, восени 2016р. близько 22-23 год. обвинувачений ОСОБА_4 зателефонував свідку та попросив прийти до будинку АДРЕСА_3 . Коли свідок прийшов на місце зустрічі, то побачив, як обвинувачений виносить з одного із під`їздів дому АДРЕСА_3 , одну металеву решітку, яка огороджує вікно в під`їзді. Ствердив, що на той час на вулиці уже стояли дві аналогічні металеві решітки. Повідомив, що на цей раз обвинувачений виносив металеві решітки з іншого під`їзду того ж дому, що й в першому епізоді. В подальшому ОСОБА_4 звернувся до свідка із проханням допомогти віднести металеві решітки на станцію металобрухту, що вони й зробили. За металеві решітки обвинувачений отримав близько 40, 00 грн., на які придбав цигарки, алкоголь та продукти харчування, і вони разом із ОСОБА_4 пішли до місця проживання обвинуваченого. Зазначив, що в обох випадках ОСОБА_4 здавав решітки в одному й тому ж пункті прийому металобрухту.

Під час одночасного допиту свідків ОСОБА_8 уточнив, що допомагав ОСОБА_4 переносити металеві решітки до пункту прийому металобрухту, проте на територію пункту не заходив, особи, якій ОСОБА_4 здавав решітки, не бачив та не знає.

Свідок ОСОБА_9 показав, що вкінці 2016р., точну дату та час не пам`ятає, перебуваючи на робочому місці територія металобази у м. Новодністровськ, придбав у ОСОБА_15 три невеликі металеві решітки по 20, 00 грн. кожна, які мав намір встановити у власному будинку на вікна. Зазначені решітки обвинувачений приніс особисто. Однак, оскільки по розмірах решітки свідку не підійшли, то в подальшому через 3-4 дні він продав їх невідомому чоловіку. Зазначив, що вважав металеві решітки власністю ОСОБА_4 та про викрадення решіток його повідомили уже працівники поліції. Показав, що до цієї події із обвинуваченим знайомий не був.

Під час одночасного допиту свідків ОСОБА_9 уточнив, що в жовтні 2016р. з інтервалом в один день придбав у ОСОБА_4 загалом 6 металевих решіток, тобто по 3 решітки кожного дня, за 20 грн. кожна, на загальну суму 120, 00 грн. При цьому, підтвердив, що ОСОБА_4 приходив на металобазу один, інших осіб з ним свідок не бачив.

Окрім того, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 04.12.2016р. (а.с. 115-122);

- довідкою КП «Новодністровський житловик» № 1740 від 15.12.2016р. про балансову вартість б/у огороджувальної решітки, яка встановлюється на вікна сходових клітин будинків, та довідками про середньоринкову вартість автомобільної балки б/у від автомобіля «Opel Vectra B» 1998р.в. (а.с. 108, 114);

- витягами з кримінального провадження № 0000094 та № 0000110, згідно яких 02.11.2016р. та 05.12.2016р. відповідно, внесено відомості до ЄРДР щодо ОСОБА_4 із попередньою кваліфікацією вчиненого за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 101, 110);

- заявами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 , які оформлені протоколами про прийняття заяв про вчинене кримінального правопорушення від 01.11.2016р. та від 04.12.2016р. (а.с. 102-105, 111-113);

- постановою т.в.о. начальника СВ Новодністровського ВП КВП ГУНП у Чернівецькій області від 29.12.2016р. про зміну кваліфікації (а.с. 126);

- постановою заступника керівника Кельменецької місцевої прокуратури Чернівецької області від 30.12.2016р. про об`єднання кримінальних проваджень (а.с. 127-128);

- заявами про залучення до провадження як потерпілих КП «Новодністровський житловик», на балансі якого знаходиться житловий будинок АДРЕСА_3 , та ОСОБА_6 (а.с. 106-107, 109, 125);

- постановою про визнання речовим доказом від 05.12.2016р. (а.с. 123).

Представник потерпілого КП «Новодністровський житловик» ОСОБА_18 в судове засідання не з`явилась, проте подала письмову заяву від 21.02.2017р., згідно якої просила розглядати кримінальне провадження у відсутності представника потерпілого.

За таких обставин, враховуючи ч. 1 ст. 325 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку проводити розгляд справи у відсутності вищевказаного представника потерпілої сторони.

Відповідно до абз. 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» у разі вчинення декількох посягань на власність перший злочин за відсутності інших кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною першою відповідної статті, а інші як вчинені повторно - за іншими частинами відповідних статей КК.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення доведене, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, та крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

При цьому, суд, оцінюючи докази в сукупності, відхиляє покази ОСОБА_4 , вважаючи такі способом захисту останнього з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Також суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що кримінальне провадження за ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України в частині, де потерпілим визнано КП «Новодністровський житловик», є справою приватного обвинувачення, та підлягає закриттю у зв`язку із неявкою потерпілого, з огляду на неправильне трактування положень ст. 477 КПК України.

Так, згідно п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених: статтею 185 (крадіжка, крім крадіжки, вчиненої організованою групою), якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

При цьому, сторона захисту не надала суду доказів, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 КК України, будучи найманим працівником КП «Новодністровський житловик», а відтак, суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження не є справою приватного обвинувачення.

Окрім того, суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 про те, що в обвинуваченого відсутній корисливий мотив при вчиненні злочину щодо потерпілого ОСОБА_6 , оскільки зазначене спростовується показами потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 , які показали, що після затримання обвинуваченого останній каявся у вчиненому та пояснив, що вчинив крадіжку у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, злочин, передбачений ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є паспорт громадянина України НОМЕР_1 та картка № 313 фізичної особи платника податку (а.с. 129-130); характеристика № 4 від 12.01.2017р. та № 17 від 18.01.2017р., згідно яких обвинувачений характеризується позитивно (а.с. 138, 141); довідка про місце реєстрації № 19 від 18.01.2017р. та склад сім`ї № 18 від 18.01.2017р. (а.с. 139-140); довідки від 19.01.2017р. та від 15.11.2016р. № 572, згідно яких обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога (а.с. 136-137); довідка УІЗ ГУНП в Чернівецькій області, ДІЗ МВС м. Києва №82-17012017/73014 від 18.01.2017р., 23.01.2017р. про судимості (а.с. 131-132); вирок Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.12.2010р. по справі № 1-194/10 (а.с. 134-135); довідка Новодністровського МС КВІ ВДПтС України в Чернівецькій області від 23.12.2016р. № 16/11-350 про зняття з обліку у зв`язку із звільненням від покарання (а.с. 133).

При цьому, враховуючи ст.ст. 80, 88-90 КК України, беручи до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 24.12.2015р. по справі № 5-324кс15, суд приходить до висновку, що судимість ОСОБА_4 за вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.12.2010р. по справі № 1-194/10 погашена.

Згідно досудової доповіді про обвинувачення у кримінальному провадженні № 0000094 ОСОБА_4 , орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та становить середній рівень ризику для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 76 КК України. (а.с. 79-82).

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Матеріальна шкода вчиненим заподіяна КП «Новодністровський житловик» на загальну суму 3924, 00 грн. та ОСОБА_6 на загальну суму 1100, 00 грн.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, своєї вини у вчиненому не визнає, проте за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, в розумінні ст. 89-90 КК України раніше несудимий, викрадене майно частково повернуно потерпілим, зокрема, потерпілому ОСОБА_6 , беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, а також досудову доповідь, приходить до висновку, що виправленя обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. При цьому, враховуючи, що обвинувачений не працює, суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу є недоцільним і йому слід призначити покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України. На думку суду таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вчинив злочин середньої тяжкості, своєї вини у вчиненому не визнає, проте за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, в розумінні ст. 89-90 КК України раніше несудимий, викрадене майно частково повернуто потерпілим, зокрема, потерпілому ОСОБА_6 , беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності, приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за вчинене кримінальне правопорушення в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі. При цьому, враховуючи характеризуючі дані на обвинуваченого та досудову доповідь, суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції останнього від суспільства, а тому на підставі ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановити обов`язки на підставі ст. 76 КК України. На думку суду таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати в даній справі відсутні.

Речовий доказ задню автомобільну балку від автомобіля «Опель Вектра Б», відповідно до ст. 100 КПК України залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі ст.ст. 12, 65-67, 185 КК України, керуючись ст.ст. 85-86, 94, 100, 325, 368 - 371, 373-376, 392-395, 532 КПК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», № 10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На період двохрічного іспитового строку на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речовий доказ задню автомобільну балку від автомобіля «Опель Вектра Б», передану на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , - залишити останньому.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя