Єдиний унікальний № 500/6886/14-к
Провадження № 1-кп/500/123/17
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою
20 липня 2017 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
потерпілих: ОСОБА_12
представника потерпілих: ОСОБА_13
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000182, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосільське Ренійського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_10 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Манта Кагульського району Республіки Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_11 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Озерне Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

встановив:
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні вищезазначених злочинів.

Прокурор ОСОБА_5 надав клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на 60 днів, пославшись на те, що на даний час не відпали ризики, які були підставою для застосування таких запобіжних заходів. Будучи на свободі вони можуть переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, оскільки розгляд справи розпочато з початку. Відносно ОСОБА_9 існує ризик продовження вчинення кримінальних правопорушень, оскільки він неодноразово судимий.

Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора, та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою та домашній арешт, у зв`язку зі станом здоров`я ОСОБА_9 та вказали на те, що ризики, на які вказав прокурор перестали існувати, оскільки ОСОБА_9 більше трьох років утримується під вартою, він сам зацікавлений у вирішений по суті кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , просили суд змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, мотивуючи тим, що прокурор не підтвердив ту обставину, що ризики, які були підставою для обрання даного запобіжного заходу не зникли.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_14 залиши розгляд клопотання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_12 підтримав клопотання прокурора, мотивуючи тим, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебуваючи на свободі можуть переховуватися від суду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені клопотання, дійшов до такого.

Так, відповідно до ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2014 р., від 26.07.2014 р. та від 25.07.2014 р. відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були застосовані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, строк дії яких продовжувався у встановленому законом порядку з метою запобігти спробам переховатися від органів досудового розслідування або суду, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Європейського суду з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Досліджені обставини провадження дають підстави для висновку, що на даний час не зникли ризики, які були підставою для застосування запобіжних заходів відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме: є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні декількох особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства, маючи не зняті і не погашені судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі також проти власності; а обвинувачений ОСОБА_10 може переховатися від суду, про що свідчить те, що він переховувався від органів досудового розслідування, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти власності, пов`язаних із застосуванням насильства. Про наявність вказаних ризиків судом неодноразово раніше наголошувалося під час постановлення попередніх ухвал про продовження строків тримання під вартою. На даний час суд не вбачає підстав для відступлення від цих висновків.

Крім того, з урахуванням того, що після заміни судді судовий розгляд у даному кримінальному провадженні розпочатий спочатку за клопотанням обвинувачених, у зв`язку з чим суд має знову допитати усіх потерпілих та свідків, то суд вважає обґрунтованими посилання прокурора на існування на даний час ризику незаконного впливання на свідків та потерпілих з боку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Також, враховуючи, що вказані обвинувачені досі не дали показання суду, суд вважає, що, перебуваючи на свободі, вони можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом взаємодії з іншими підозрюваними, дані про яких не встановлені та які переховуються від органу досудового розслідування.

Що стосується відомостей про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , то судом неодноразово вже досліджувалося це питання, на даний час суд не вбачає підстав для відхилення від раніше висловлених позиції, оскільки інших документів суд не отримував.

У зв`язку з викладеним, враховуючи обсяг обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також норми національного та міжнародного права, на думку суду, вищевикладені обставини кримінального провадження свідчать про те, що тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на даний час є виправданим заходом, оскільки відносно обвинуваченого ОСОБА_9 існують вищенаведені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а відносно обвинуваченого ОСОБА_10 існують вищенаведені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому справжній інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права вказаних обвинувачених на свободу.

З урахуванням викладених обставин, обсягу обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та їх осіб, а також того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні розпочатий спочатку та з огляду на великий обсяг процесуальних дій, зокрема необхідно допитати понад двадцять свідків, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та запобігти вищевикладеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до 18 вересня 2017 року, у зв`язку з чим в задоволені клопотань про зміну вказаним обвинуваченим запобіжних заходів слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 199, 201, 202, 331, 370 372 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 187 КК України, та ОСОБА_10 , обвинувачуваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст.187, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 187 КК України, до 18 вересня 2017 року, кожному.

Строк дії наявної ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 закінчується 18 вересня 2017 року.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також направити до Ізмаїльської установи виконання покарань УДПС України в Одеській області (№ 22) та до Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /підпис/ ОСОБА_1
Судді: 1. /підпис/
2. /підпис/
Копія вірна

Суддя: ОСОБА_1