Справа № 357/5093/16-к
У Х В А Л А
30 квітня 2016 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторони кримінального провадження старшого слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого капітана поліції ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене 28 квітня 2016 року в ході проведення обшуку підозрюваного ОСОБА_4 майно, а саме: предмет схожий на ніж, в гаманці, предмет схожий на розкладний ніж, в кишені куртки предмет схожий на газовий (перцовий) балончик та предмет схожий на сигнальну ракету, банківську картку «Аваль» № НОМЕР_1 , мобільний телефон Vertu Signature imei: НОМЕР_2 по кримінальному провадженню № 0000770, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
22.02.2016 року об 11 год. 11 хв. до чергової частини Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшло повідомлення по телефону від диспетчера пульту централізованої охорони (далі ПЦО) Білоцерківського відділу поліції Управління поліції охорони (далі УПО) Верхогляда про те, що 22.02.2016 року об 11 год. 10 хв. в приміщенні «ПриватБанк» по вул. О.Гончара в м. Біла Церква, Київської області спрацювала тривожна сигналізація. Черговим Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області на місце події було направлено групу реагування патрульної поліції (далі ГРПП) № 302, виїздом якої було встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вчинили сварку з працівниками відділення «ПриватБанк», у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 мала намір зняти всі грошові кошти зі свого карткового рахунка та закрити його. На, що отримала відмову від працівників служби безпеки «ПриватБанк» у зв`язку з встановленням обмеження на обслуговування вказаного карткового рахунку. Після опитування працівників відділення «ПриватБанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вийшли з відділення банку, мотивуючи це тим, що хочуть побути на вулиці. Через деякий час вказані громадяни пішли у невідомому напрямку та працівники поліції втратили їх з поля зору, тому опитати їх, встановити всі обставини конфлікту та встановити їх особи не надалось можливим. В ході патрулювання м. Біла Церква, 22.02.2016 року близько 14.00 год. ГРПП № 302 по пров. Курсовому, біля буд. 15/10 помітили ОСОБА_7 та ОСОБА_4 . В цей час інспектор черговий Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 вийшов зі службового автомобіля, підійшов до вказаних осіб, назвався, пред`явив службове посвідчення та запросив ОСОБА_7 та ОСОБА_4 присісти в автомобіль та проїхати до Білоцерківського ВП по вул. Привокзальна, 3 для з`ясування обставин конфлікту у відділенні «ПриватБанк». На що вказані громадяни відмовились то продовжили рух у напрямку пров. Курсовому, при цьому ОСОБА_8 продовжував пропонувати присісти до службового автомобіля ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а поліцейський Білоцерківського відділу поліції ГУ НП в Київській області, капрал поліції ОСОБА_9 продовжував рух на службовому автомобілі за вказаними особами. Біля буд 17А по пров. Курсовому м. Біла Церква, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зупинились та зі службового автомобіля до вказаних осіб підійшов ОСОБА_9 та вони разом почали пропонувати присісти до службового автомобіля, проте ОСОБА_4 вчинив сварку з працівниками поліції та відмовлявся виконувати їх законних вимог, мотивуючи це тим, що справжні працівники поліції їздять на автомобілях «Тойота Пріус», в який він би сів та проїхав до Білоцерківського ВП. Через дві хвилини на місце події приїхав ГРПП № 302 в складі поліцейського Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області старшого сержанта поліції ОСОБА_10 , спільно з поліцейським Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області старшим сержантом поліції ОСОБА_11 на автомобілі «ТойотаПріус». ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вийшли зі службового автомобіля та підійшли до вказаних осіб та ОСОБА_4 поводив себе неадекватно та висловлювався нецензурною лайкою в адресу працівників правоохоронного органу, поводив себе неадекватно. ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_4 присісти до службового автомобіля жестом руки, на що ОСОБА_4 відреагував агресивно та почав висловлювати образи та погрози в бік працівників правоохоронних органів. В цей момент ОСОБА_4 умисно, почав вчиняти дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень працівникам поліції, при цьому усвідомлюючи, що працівники поліції виконують свої службові обов`язки, діставши руки з кишень куртки, тримаючи в руках балони із сльозогінним газом, розпилив вказану речовину в обличчя ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в наслідок чого вказані працівники поліції відчули різкий біль в очах. Після цього, ОСОБА_11 намагався забрати з руки ОСОБА_4 один з балончиків, на що ОСОБА_4 наніс удар по обличчю ОСОБА_11 , в наслідок чого він відчув фізичний біль. ОСОБА_10 в свою чергу також намагався забрати один з балончиків, взявши за кисть ОСОБА_4 , на що він прокусив другий палець лівої кисті, в наслідок чого ОСОБА_10 відчув фізичний біль, при цьому ОСОБА_4 продовжував розпилювати слізогінний газ з балончиків. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 : потерпілий ОСОБА_11 отримав ушкодження у вигляді опіку рогівки та слизової оболонки обох очей, набряку повік лівого ока, потерпілий ОСОБА_8 отримав ушкодження у вигляді опіку рогівки та слизової оболонки обох очей, потерпілий ОСОБА_9 отримав ушкодження у вигляді опіку рогівки та слизової оболонки обох очей, потерпілий ОСОБА_10 отримав ушкодження у вигляді опіку рогівки та слизової оболонки обох очей, рана 2 пальця лівої кисті. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. 29.03.16 дружині ОСОБА_4 ОСОБА_12 було повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України по кримінальному провадженню № 0000770 від 22.02.16. Під час досудового розслідування встановлено достатньо підстав вважати, що ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими. Так, ОСОБА_4 , з метою уникнення відповідальності, з 22.02.16 переховувався від органів досудового розслідування та суду, останній протягом всього часу досудового розслідування за місцем свого проживання був відсутній. 22.02.2016 року ОСОБА_4 в присутності понятих було вручено повістку про виклик, яку він проігнорував. 29.03.2016 року ОСОБА_7 на відеозапис, було зачитано зміст повістки про її виклик та виклик її чоловіка ОСОБА_4 , проте вони на виклик не з`явились. 28.04.2016 року о 18.01 год. ОСОБА_4 , в приміщенні ДЮСШ «Юність», по вул.Курсова, 22А, на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_13 , від 14.04.2016 року було затримано. В ході особистого обшуку ОСОБА_4 , в останнього було виявлено та вилучено в правому рукаві предмет схожий на ніж, а в гаманці предмет схожий на розкладний ніж, в кишені куртки предмет схожий на газовий (перцовий) балончик та предмет схожий на сигнальну ракету, банківську картку «Аваль» № НОМЕР_1 , мобільний телефон Vertu Signature imei: НОМЕР_2 . Виходячи з того, що при особистому обшуку підозрюваного ОСОБА_4 вилучено предмет схожий на ніж, в гаманці предмет схожий на розкладний ніж, в кишені куртки предмет схожий на газовий (перцовий) балончик та предмет схожий на сигнальну ракету, банківську картку «Аваль» № НОМЕР_1 , мобільний телефон Vertu Signature imei: НОМЕР_2 , а також те, що є достатні підстави підозрювати ОСОБА_4 у заподіянні працівникам правоохоронного органу тілесних ушкоджень, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене у підозрюваного ОСОБА_14 майно. У відповідності до ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна. У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення. У відповідності до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку. А тому з метою досягнення дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна у вигляді речей та предметів, а також для встановлення родових ознак вилучених предметів схожих на ножі та перців балончик шляхом проведення експертизи, речей підозрюваного ОСОБА_4 - предмет схожий на ніж, в гаманці предмет схожий на розкладний ніж, в кишені куртки предмет схожий на газовий (перцовий) балончик та предмет схожий на сигнальну ракету, банківську картку «Аваль» № НОМЕР_1 , мобільний телефон Vertu Signature imei: НОМЕР_2 , такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Слідчий просив суд накласти арешт на тимчасово вилучене 28 квітня 2016 року в ході проведення обшуку підозрюваного ОСОБА_4 майно, а саме : предмет схожий на ніж, в гаманці, предмет схожий на розкладний ніж, в кишені куртки предмет схожий на газовий (перцовий) балончик та предмет схожий на сигнальну ракету, банківську картку «Аваль» № НОМЕР_1 , мобільний телефон Vertu Signature imei: НОМЕР_2 .

В суді слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Відповідно до ч. 3 даної статті арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, суд приходить до висновку, що слідчий надав суду достатньо доказів того, що незастосування арешту до майна може призвести до його зникнення та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 170-173 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Білоцерківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 задовольнити.

Накласти арешт на арешт на тимчасово вилучене 28 квітня 2016 року в ході проведення обшуку підозрюваного ОСОБА_4 майно, а саме : предмет схожий на ніж, в гаманці, предмет схожий на розкладний ніж, в кишені куртки предмет схожий на газовий (перцовий) балончик та предмет схожий на сигнальну ракету, банківську картку «Аваль» № НОМЕР_1 , мобільний телефон Vertu Signature imei: НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1