Провадження №1-кп/127/86/17
07 лютого 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 212 КК України,-
Право вимоги за вказаним кредитним договором 19 грудня 2011 року відступлене АКІБ «УкрСиббанк» на користь AT «Дельта Банк» відповідно до Договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами.
Так, відповідно до пункту 4 зазначеного Додаткового договору № 2 від 22 жовтня 2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» (Кредитор) та ОСОБА_5 (Позичальник), як наслідок перерахунку боргу на умовах, зазначених в п. 1 цього Додаткового договору, Кредитор здійснює прощення боргу Позичальника за Договором на суму 4 049 639, 05 грн. у відповідності до ст. 605 Цивільного кодексу України. Підписанням цього Додаткового договору Позичальник - ОСОБА_5 стверджує, що вона повідомлена про те, що згідно п.п. 164.2.17 Податкового кодексу України зобов`язана самостійно сплатити податок з доходів, сума яких складає прощену Кредитором суму боргу за Договором в розмірі 4 049 639, 05 грн., та відобразити їх у своїй річній податковій декларації.
Крім того, ОСОБА_5 того ж дня під розписку отримала повідомлення про анулювання (прощення) частини боргу, а також про те, що вказана сума боргу є її доходом та його необхідно відобразити у своїй річній податковій декларації про майновий стан і доходи.
ПАТ «Дельта Банк» відображено вищевказаний дохід у звітності ф. 1-ДФ за 4 квартал 2014 року з ознакою доходу 126. Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» виконало вимоги п.п «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України в повному обсязі.
Проте, ОСОБА_5 , яка з 28 березня 2006 року перебуває на обліку в Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Костянтина Василенка, 21 (раніше - 30-ти річчя Перемоги, 21)) як фізична особа-підприємець, достовірно знаючи про необхідність відображення у своїй річній податковій декларації про майновий стан і доходи суми прощеного (анульованого) боргу, подання декларації та сплати податку на доходи фізичних осіб, умисно, з метою ухилення від сплати зазначеного податку не відобразила у своїй податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 4 049 639,05 грн., не подала декларацію до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та не сплатила податок на доходи фізичних осіб в розмірі 688 195,04 грн.
Так, відповідно до п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.
Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Відповідно до п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України фізичні особи-підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій, поряд з доходами від підприємницької діяльності, мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.
Згідно п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України (в редакції станом на 31 грудня 2014 року) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків (станом на 01 січня 2014 року мінімальна заробітна плата становила 1218 грн.).
Враховуючи викладене, в порушення п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України платником податків - фізичною особою ОСОБА_5 не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік у строк до 09 лютого 2015 року та не відображено дохід в сумі 4 049 639,05 грн., отриманий платником як додаткове благо.
Внаслідок чого не сплачено податок з таких доходів в сумі 688 195,04 грн., строк сплати якого настає протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку (п. 57.1 ст. 57 ПКУ), тобто 19 лютого 2015 року.
Таким чином, ОСОБА_5 , яка навмисно не відобразила у своїй податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік суми прощеного (анульованого) боргу, не подала декларацію до Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Костянтина Василенка, 21) та не сплатила податок на доходи фізичних осіб, умисно ухилилась в лютому 2015 року від сплати податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік на загальну суму 688 195,04 грн., що більше ніж в 1130 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, який в 2015 році становив 609 грн.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.
Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, в зв`язку з тим, що строки притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не пройшли.
Заслухавши думку сторін провадження, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Злочин передбачений ч.1 ст. 212 КК України, відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання.
Відповідно до вимог ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину минуло два роки.
Відповідно до п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 та п. 177.11 ст. 177 Податкового кодексу України фізична особа ОСОБА_5 , як платник податків, до 09 лютого 2015 року мала подати податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2014 рік, і відобразити в ній дохід в сумі 4 049 639, 05 грн. отриманий нею як додаткове благо.
Також, відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України фізична особа ОСОБА_5 до 19 лютого 2015 року мала сплатити податок з доходів в сумі 688 195, 04 грн.
Таким чином, суд вважає, що строки давності притягнення ОСОБА_5 за інкриміноване їй кримінальне правопорушення закінчуються 19 лютого 2017 року, а тому клопотання захисту не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 49 КК України, ст. 370, 371 КПК України суд, -
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності відмовити.
Ухвала суду остаточна та оскарженню не підлягає.
Суддя: