справа № 164/40/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2017 року Маневицький районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника Маневицької ВК № 42 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання у виді заяви засудженого ОСОБА_5 на заміну не відбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі більш мяким покаранням у виді обмеження волі відносно засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 06.06.2014 року Костопільським районним судом Рівненської області за ст.ст. 185 ч. 2, 126 ч. 1, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України на 6 років позбавлення волі. Вирок набрав чинності 07.07.2014 року. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 03.02.2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання, день за два період попереднього увязнення з 18.03.2014 року по 07.07.2014 року.

Початок строку відбування покарання 18.03.2014 року.

Кінець строку відбування покарання 29.11.2019 року.

В С Т А Н О В И В :
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив суд, замінити невідбуту частину строку покарання у виді позбавлення волі більш мяким покаранням у виді обмеження волі та пояснював, що до нього упереджено відносять працівники Маневицької ВК -42, тому безпідставно на його думку накладають на нього стягнення. Він підтверджує, те, що у нього 22.01.2017 року працівниками колонії було вилучено мобільний телефон, але незгідний з тим, що мобільний телефон був в робочому стані. Він підтверджує факт, що 27.01.2017 року він вчинив суперечку з працівником колонії в присутності інших засуджених, але це було після того, як працівник колонії образливо висловився відносно нього.

В судовому засіданні представник адміністрації Маневицької виправної колонії № 42 ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , заяву засудженого ОСОБА_5 не підтримали, охарактеризували засудженого ОСОБА_5 з негативної сторони До виконанння передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. 25.08.2015 року, сувора догана за зберігання заборонених предметів та речовин: - погашене у встановленому законом порядку; 11.03.2016 року, попередження порушення режиму локалізації - погашене у встановленому законом порядку; 12.03.2016 року, догана зберігання заборонених предметів: КРП - погашене у встановленому законом порядку; 18.03.2016 року, сувора догана порушення режиму локалізації - погашене у встановленому законом порядку; 04.06.2016 року, 15 діб ДіЗО зберігання спиртоскладових речовин - погашене у встановленому законом порядку.; 27.01.2017 року, 15 діб ДіЗО зберігання заборонених предметів: моб. телефон стягнення не зняте та не погашене; 30.01.2017 року, догана порушення дисципліни строю, нетактовна поведінка - стягнення не зняте та не погашене. Перебуває на профілактичних обліках, як схильний до самогубства та спроб членоушкодження, як злісний порушник встановленого режиму відбування покарання. 22.03.2016 року комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України як такому, що не підлягає на переведення до дільниці соціальної реабілітації. 13.12.2016 року комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. Вину в скоєному злочині за вироком суду визнав повністю.

В судовому засіданнні захисник засудженого ОСОБА_4 просив звернути увагу суду, що засуджений ОСОБА_5 за сумлінну поведінку та ставлення до праці три рази заохочувався адміністрацією установи. Останні два стягнення накладені після подачі даного клопотання засудженим, тому просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснив, що він особисто за вказівкою суду перевірив законність накладених останніх стягнень на засудженого ОСОБА_5 та підтверджує факт того, що стягнення накладені обгрунтовано та законно. Мобільний телефон вилучений в ОСОБА_5 в робочому стані і він особисто перевіряв його справність, тобто вмикав та вимикав.

Матеріалами особової справи доведено, що засуджений посередньо відносився до праці, у відносинах з засудженими схильний до створення конфліктних ситуацій, три рази заохочувався адміністрацією установи, на час розгляду справи є два непогашених дисциплінарних стягнень, характеризується посередньо.

Заслухавши пояснення засудженого, думку представників адміністрації установи та висновок прокурора, які проти задоволення клопотання, захисника який просять клопотання задоволити, проаналізувавши матеріали особової справи, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 недовів що став на шлях виправлення, а тому суд рахує, що клопотання не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Відмовити в клопотанні засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини строку покарання за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.06.2014 року, згідно якого останній засуджений за ст.ст. 185 ч. 2, 126 ч. 1, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України на 6 років позбавлення волі, на більш мяке покарання у виді обмеження волі.

Копію ухвали скерувати в Маневицьку виправну колонію № 42 УДПтС у Волинській області для виконання та засудженому для відому.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8 Ониско
районного суду