Провадження №1-кп/761/1150/2016
В И Р О К
іменем України
13 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006101 від 28.05.2015 року, відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бахмач, Бахмацького району, Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)30 березня 2006 року вироком Бахмачського районного суду Чернігівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.;

2)29 грудня 2006 року вироком Бахмачського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст. 185; ч.3 ст.185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 3 роки;

3)12 червня 2008 року вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області за ч.2 ст.185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці;

4)05 серпня 2016 року вироком Солом`янського районного суду м.Києва за ч.2 ст.186; ч.1 ст.187, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.353; ч.2 ст.190 КК України,

із участю в судовому розгляді

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 у невстановлений час та за невстановлених обставин придбав форменний одяг працівника міліції та вирішив, використовуючи владні повноваження працівника міліції, незаконно, не маючи на те правових підстав, видаючи себе за службову особу, вчиняти кримінальні правопорушення на території міста Києва.

Так, 13 травня 2015 року приблизно о 01 год. ОСОБА_3 , будучи одягненим у форменний одяг працівника міліції приїхав до Центрального залізничного вокзалу м.Києва, де зустрівся з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_5 , разом з яким підішли до раніше незнайомого ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_3 , видаючи себе за працівника правоохоронного органу, не маючи жодних на те правових підстав, пред`явив ОСОБА_6 спеціалізовану обкладинку для службового посвідчення працівника міліції з відповідними написами та голограмами та попросив останнього надати документи, що посвідчують його особу. ОСОБА_6 , будучи введеним в оману та впевненим, що вимогу на пред`явлення документів здійснює працівник міліції, передав ОСОБА_3 свій паспорт громадянина України в якому знаходилась банківська картка «Приват банк».

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 , за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_5 , дістав із паспорта громадянина України ОСОБА_6 банківську картку «Приват банк» та разом з останнім підійшли до банківського терміналу, що розташований по вул. Вокзальній, 2. Після цього ОСОБА_3 , ввівши в оману ОСОБА_6 , який був упевнений у законності вимог працівника міліції, вставив банківську картку останнього до терміналу та наказав ОСОБА_6 , ввести код для зняття грошових коштів. Знявши з картки 500 грн., ОСОБА_3 передав їх ОСОБА_6 та, забравши собі його картку, замінивши непомітно для останнього її іншою карткою, разом з невстановленою слідством особою пішов до іншого банківського терміналу, який розташований по вул. Липковського, 1, де, знаючи код банківської картки, незаконно зняв з неї грошові кошти в сумі 12 100 грн., якими в подальшому разом із невстановленою особою, розпорядилися на власний розсуд.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , допитаний у суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, розмір шкоди, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч.2 ст.353; ч.2 ст.190 КК України, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, щиро розкаявся. Підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 дав показання, згідно з якими, він в магазині спецодягу придбав форменний одяг працівника міліції. Так, 13 травня 2015 року приблизно о 01 год. він, будучи одягненим у форменний одяг працівника міліції, разом зі своїм знайомим підішли до раніше не знайомого їм чоловіка та він, видаючи себе за працівника міліції, попросив пред`явити документи, після чого повідомив чоловіку, про те, що йому необхідно його перевірити на причетність вчинення крадіжки банківської картки. З цією метою вони пройшли до банкомату, що був неподалік, де чоловік на його вимогу зняв зі своєї картки 500 грн. В цей час, він, перебуваючи поруч запам`ятав пароль, який вводив чоловік. Після чого він повернув вказаному чоловіку його банківську картку та паспорт, підмінивши її іншою. Вподальшому він зі своїм знайомим направились до іншого банкомату, що по вул. Липковського, 1, де зняли грошові кошти в сумі 12 100 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню за кримінальним правопорушенням у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, розміру шкоди, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, судовим розглядом встановлено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.353; ч.2 ст.190 КК України, за вчинення яких він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.353; ч.2 ст.190 КК України як самовільне присвоєння владних повноважень, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, пов`язане з використанням форменного одягу та як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, сімейний стан, вік обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Зокрема судом враховуються, наступні обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 , раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, кримінальні правопорушення за якими доведена винуватість ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні є злочинами середньої тяжкості.

Також судом враховується, що ОСОБА_3 суспільно-корисною працею на день затримання не займався, сталих соціальних зв`язків не має, після вчинення кримінальних правопорушень за ч.2 ст.353; ч.2 ст.190 КК України за якими йому було висунуте обвинувачення у даному кримінальному у провадженні, вчинив нові корисливі кримінальні правопорушення за які засуджений до покарання у виді позбавлення волі.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за можливе врахувати щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах, передбачених санкціями ч.2 ст.353; ч.2 ст.190 КК України.

Обираючи серед альтернативних покарань, передбачених санкціями ч.2 ст.353; ч.2 ст.190 КК України суд приходить до висновку, що у даному випадку з урахуванням всіх фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, наявності пом`якшуючої обставини, доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки виправлення обвинуваченого на думку суду не можливе без ізоляції від суспільства.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив ряд кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним призначити йому покарання на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив дані кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.353; ч.2 ст.190 КК України до постановлення 05 серпня 2016 року вироку Солом`янським районним судом м.Києва, остаточне покарання йому слід призначати за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК України, при цьому з урахуванням міри покарання, що йому призначена за вироком від 05 серпня 2016 року Солом`янським районним судом м.Києва, суд вважає за можливе застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для застосування запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку у законну силу суд не вбачає, враховуючи, що обвинувачений перебуває під вартою з 04 грудня 2015 року, у зв`язку з відбуванням покарання у виді позбавлення волі призначеного йому за вироком Солом`янського районного суду м.Києва.

Також суд вважає за необхідне відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення в період з 12 квітня 2016 року по 22 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 12 квітня 2016 року до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10 червня 2016 року включно, в межах даного кримінального провадження.

Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м.Києва від 18 травня 2016 року міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м.Києва від 22 липня 2016 року вирок Шевченківського районного суду м.Києва від 18 травня 2016 року щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.190; ч.2 ст.353 КК України скасовано, та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Тобто в межах даного кримінального провадження строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 становить з 12 квітня 2016 року по 22 липня 2016 року включно, а тому підлягає зарахуванню обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання щодо речових докази слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190; ч.2 ст.353 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

за ч.2 ст.353 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за даним вироком більш суворим покаранням призначеним за вироком від 05 серпня 2016 року Солом`янського районного суду м.Києва остаточно визначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі слід відраховувати з 04 грудня 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення в період з 12 квітня 2016 року по 22 липня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази у кримінальному провадженні за № 0006101 від 28.05.2015 року: форма працівника міліції, з пагонами лейтенанта міліції, шевроном «МВС України Державна служба охорони» та спеціальну обкладинку до службового посвідчення працівника міліції з відповідними голограмами, які передані на зберігання до камери схову Шевченківського РУ знищити.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:
суддя