АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №629/2508/16-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/1154/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України
УХВАЛА
Іменем України
30 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2017р. відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, працюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-20.02.2001р. Лозівським міським судом Харківської області за ст.ст.81 ч.3, 140 ч.2 КК України (1960) із застосуванням ст.42 КК України (1960) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-22.10.2004р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

-08.02.2006р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ухвали Апеляційного суду Харківської області від 10.01.2008р. остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за: - ч.2 ст.186 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі;

- ч.3 ст.357 КК України до 3(трьох) років обмеження волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 5(п`ять) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 3(три) роки покладанням на нього певних обов`язків.

та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-04.02.2002р. Лозівським міським судом Харківської області за ст.ст.185 ч.2, 3, 186 ч.3 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

-22.10.2004р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.3 КК України і застосуванням ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-04.08.2009р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст.186 ч.2, 187 ч.1 КК України, із застосуванням ст.70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі,

засуджений за: - ч.2 ст.186 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі;

- ч.3 ст.357 КК України до 3(трьох) років обмеження волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - 5(п`ять) років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком 3(три) роки покладанням на нього певних обов`язків.

Цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 27.11.2015р. близько 22год. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходились поблизу буд.№7 на мікрорайоні №2 в м. Лозова Харківської області. Побачивши раніше знайомого ОСОБА_7 , який проходив повз них, у ОСОБА_10 виник умисел на його пограбування, у групі з ОСОБА_9 , який знаходився поруч з ним. Діючи з єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, за попередньою змовою зі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 наздогнав ОСОБА_7 та збив його з ніг, утримуючи на землі. Реалізовуючи єдиний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, до дій ОСОБА_10 приєднався ОСОБА_9 та у групі з ОСОБА_10 , який продовжував утримувати потерпілого на землі, завдав йому не менше 10 ударів ногами по голові та рукою по тулубу, спричинивши фізичного болю. В той час, коли ОСОБА_10 продовжував утримувати потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_9 зняв з його рук шкіряні рукавички вартістю 180грн., а також зірвав з нього барсетку, звідки відкрито викрав 50грн. Утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 з місця події зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 230грн.

Крім того, за наведених вище обставин, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне заволодіння паспортом та іншими важливими особистими документами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи у рахунок їх повернення потерпілому за гроші, за попередньою змовою під час відкритого заволодіння майна ОСОБА_7 , зірвав з нього барсетку, звідки відкрито викрав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_1 , виданий 01.04.2003р. Лозівським МРВ УМВС України в Харківській області, картку платника податків № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 , видана Основнянською ОДПІ м. Харків 12.11.2013р., трудову книжку на ім`я ОСОБА_7 , серія НОМЕР_3 , видана 05.05.2015р. КП «Лозівська управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області та довідку (замість військового квитка) з військкомату на ім`я ОСОБА_7 , видану ІНФОРМАЦІЯ_4 . Утримуючи при собі відкрито викрадені паспорт та інші важливі особисті документи, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 з місця події зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд.

Прокурор у поданій апеляції не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію звертає увагу на невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого в наслідок м`якості та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, в зв`язку з цим просить вирок суду скасувати та ухвалити новий яким призначити по 5 років позбавлення волі кожному без застосування ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію інших учасників судового провадження, які вважали, що суд першої інстанції призначив справедливе покарання, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З вироку суду (т.2 а.с.204-208) вбачається, що фактичні обставини встановлені в загальному порядку хоча обвинувачені визнали себе винними у повному обсязі.

Таким чином, виходячи з вище встановлених фактичних обставин, колегія суддів приходить до висновку про правильність кваліфікації дій обвинувачених за ч.3 ст.357 КК України, тобто як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншими важливими особистими документами, та за ч.2 ст.186 КК України, тобто як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Згідно ч.1 ст.75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які відносяться до невеликої тяжкості та тяжкого злочину; характеристику особистості цього обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, працює фрезерувальником на ТОВ «Лозівський ковальсько-механічний завод» де характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно.
При призначені покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції врахував: також ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які відносяться до невеликої тяжкості та тяжкого злочину; характеристику особистості цього обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений, офіційно не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_11 , в якому виховує двох малолітніх дітей 2016р.н. та 2014р.н. і які знаходяться на його утриманні.
Щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку судом було визнано в якості обставин, які пом`якшують покарання, а вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння такою, що обтяжує покарання.
Зважаючи на вищевикладене суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 можливе без ізоляції їх від суспільства але при цьому врахував і їх попередні судимості призначивши не мінімальний розмір покарання.

При цьому, суд першої інстанції навів мотиви свого рішення, з яким погоджується апеляційна інстанція, зазначивши, що враховуючи викладене, а також позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинувачених та не позбавляти їх волі, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинувачених і попередження скоєння ними нових злочинів можливе без відбування покарання, звільнивши від такого з випробуванням відповідно до ст.75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду першої інстанції, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених.

Так, матеріали кримінального провадження дійсно свідчать, що брати ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до цього вже притягувалися до кримінальної відповідальності але як видно з даних про їх судимості та долучених до матеріалів кримінального провадження вироків, перші злочини вони вчиняли будучи неповнолітніми, що на думку колегії суддів слід взяти до уваги.

Крім того, з пояснень самого потерпілого вбачається, що він особисто знайом зі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вже близько 5-ти років, немає до них матеріальних претензій оскільки вони повністю відшкодували завдані збитки, а також що він примирився з обвинуваченими і вибачив їх.

Разом з цим, з показань свідка ОСОБА_12 , яка є матір`ю потерпілого, вбачається, що на лікування сина вона витратила близько 500-600грн., в той час як обвинувачені добровільно відшкодували 1500грн. (т.2 а.с.205-206).

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що з урахуванням осіб винних та обставин справи, враховуючи поведінку обвинувачених, у суду першої інстанції були достатні підстави для застосування положення ст.75 КК України, а призначення іспитового строку відіграє додаткову стимулюючу роль для виправлення як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_10 .

Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а вирок районного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.02.2017р. відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді