Справа № 206/1745/17
Провадження № 1-кп/206/174/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"14" червня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 11.03.2017 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час утримується в умовах УВП №4, раніше судимого:

- 30.10.2013 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 15.05.2015 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 19.07.2016 року Новокаховським міським судом Херсонської області за ч. 2 ст.185, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та вчинив умисний злочин, проти правосуддя.

Вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 16.07.2016 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому остаточне покарання з урахуванням вимог ст. 71 КК України у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі.
20.12.2016 року ОСОБА_3 на підставі вищевказаного вироку прибув до Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 133), розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 5, для відбування покарання у вигляді обмеження волі, де під розписку ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками, встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.
Згідно з Розділом 29 п.1 Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», межі відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування або медичний огляд у державних або комунальних закладах охорони здоров`я, встановлюються по території цього закладу.

02.02.2017 року згідно з Наказом № 75/48-17 від 02.02.2017 року начальника Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 133), засудженому ОСОБА_3 надано короткостроковий виїзд до КЗ ДОКЛПО «Фтизіатрія», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 12, терміном з 02.02.2017 року до кінця проходження лікування. У той же день, ОСОБА_3 ознайомлений під розписку з правилами поведінки під час проходження лікування та з межами місця відбування покарання для засуджених до обмеження волі у лікувальному закладі. Також ОСОБА_3 під підпис попереджено про кримінальну відповідальність за порушення вказаних правил, а саме самовільного залишення місця обмеження волі.

Так, 07.03.2017 року приблизно о 18:00 годин ОСОБА_3 , перебував на лікуванні в КЗ ДОКЛПО «Фтизіатрія», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 12, де в нього виник злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місць обмеження волі, після чого, у той же час, останній реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, в порушення вимог Розділу 3 п. 3 та Розділу 29 п. 1 Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, які відбувають покарання у виді обмеження волі», з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу адміністрації, безпідставно покинув територію КЗ ДОКЛПО «Фтизіатрія» розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 12, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тим самим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі місця відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування у державних або комунальних закладах охорони здоров`я та зник у невідомому напрямку.

07.03.2017 року приблизно о 21.00 год. працівниками Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 133), під час перевірки наявності засудженого ОСОБА_3 на території КЗ ДОКЛПО «Фтизіатрія», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева 12, виявлено його безпідставну відсутність.

07.03.2017 року приблизно о 21.30 год. співробітниками Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 133) біля зупинки громадського транспорту по вул. Красногірській у м. Дніпро ОСОБА_3 затримано.

Таким чином ОСОБА_3 , будучи попередженим про відповідальність за порушення меж виправного центру та визначеного місця лікування на території КЗ ДОКЛПО «Фтизіатрія», порушуючи Розділ 29 п.1 Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», без належного дозволу адміністрації, самовільно залишив межі визначеного місця стаціонарного лікування зазначеної установи, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Бехтерева, 12, тобто місце обмеження волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, пояснив що 19.07.2016 року був засуджений Новокаховським міським судом Херсонської області та 20.12.2016 року прибув до ІВЦ УДПтСУ № 133 для відбування покарння, 02.02.2017 року йому було надано дозвіл на короткочасний виїзд до «Фтизіатрії», де він повинен був лікуватись приблизним курсом на 8 місяців, проте 07.03.2017 року у вечері вийшов з лікувального закладу купити ліки та затримався з дівчиною, у цей день перебуваючи за межами лікувального закладу більше 3-х годин вживав алкогольні напої. Також не заперечував того факту, що йому під розпис було відомо про порядок та умови відбування покарання, та положення ст. 390 КК України.
Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у інкримінованому йому злочині знайшла своє підтвердження і іншими доказами, дослідженими судом:
-консультаційним висновком спеціаліста від 01.02.2017 року, яким ОСОБА_3 рекомендовано стаціонарне лікування у КЗ ДОКЛПО «Фтизіатрія» ДОР (т. 1 а.п. 13);
-заявою ОСОБА_3 про надання йому короткострокого виїзду від 02.02.2017 року на ім`я начальника ІВЦ № 133 (т. 1 а.п. 11);
-витягом з наказу № 75/АР-17 від 02.02.2017 року про надання ОСОБА_3 короткострокового виїзду до ДОКЛПО «Фтизіатрія» м. Дніпро з 02.02.2017 року до кінця курсу лікування (т. 1 а.п. 12);
-розпискою про порядок і умови відбування покарання ОСОБА_3 в умовах стаціонарного лікування (т. 1 а.п. 11);
-поясненнями ОСОБА_3 на ім`я начальника ІВЦ № 133, що він був затриманий в стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.п. 10).
Згідно ч. 3 ст. 59 КВК України, засудженим може бути дозволено короткочасні виїзди за межі виправного центру за обставин, передбачених законом для осіб, засуджених до позбавлення волі, а також з інших поважних причин у таких випадках в тому числі і за необхідності звернутися в медичний заклад з приводу захворювання чи лікування за наявності відповідного медичного висновку.
Відповідно до ч. 4 ст. 59 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, зобов`язані виконувати законні вимоги адміністрації виправного центру, які стосуються порядку відбування призначеного покарання; сумлінно працювати у визначеному нею місці; постійно знаходитись в межах виправного центру під наглядом, залишати його межі лише за спеціальним дозволом адміністрації цього центру, проживати за особистим посвідченням, яке видається взамін паспорта та в спеціально призначених гуртожитках.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 52 КК України, кримінальна відповідальність за ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, на підставі ст. 390 КК України , настає за умов, якщо воно вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до однозначного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, тобто, самовільного залишення місця обмеження волі, вчинене особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем відбування покарання характеризується незадовільно (т. 1 а.п. 44), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 47, 48), скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є рецидив злочину, скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується його особистим поясненням та даними про накладення на нього стґягнення за вживання алкоголю.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 390 КК України з застосуванням вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком суду, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 19.07.2016 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України у виді 2 років 6 місяців обмеження волі, з застосуванням п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст.72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. Не відбута частина покарання у вигляді обмеження волі станом на 07.03.2017 року складала 02 роки 03 місяці 11 днів.
Так як на думку суду лише покарання у виді позбавлення волі буде сприяти виправленню обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання чинності даним вироком залишити тією ж.
Крім того, ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 15.03.2017 року до 14.06.2017 року включно, а тому цей термін підлягає зарахуванню у строк відбування покарання, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Наступне зарахування в строк відбування покарання до набрання вироком законної сили має бути проведене місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись даний вирок, або судом апеляційної інстанції в разі оскарження даного вироку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вимог п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, до покарання, обраного ОСОБА_3 , за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 19.07.2016 року і остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 15.03.2017 року до 14.06.2017 року включно у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Наступне зарахування в строк відбування покарання до набрання вироком законної сили має бути проведене місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись даний вирок, або судом апеляційної інстанції в разі оскарження даного вироку.
Строк відбування покарання рахувати з 15.03.2017 року.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1