Справа № 308/2345/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали справи за скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 18.11. 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000434 від 17.03.2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною скаргою, яку обґрунтовує наступним.
У провадженні слідчого відділення Ужгородського РВ НП перебували матеріали матеріали кримінального провадження № 0000434 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, вчиненої 16.03.2016 року ОСОБА_7 під час керування транспортним засобом марки «Шкода Фабія» р.н. НОМЕР_1 , чим завдано тілесні ушкодження ОСОБА_5 .
02.03.2017 року скаржнику стало відомо про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Разом з тим скаржник вказує на те, що копію про закриття кримінального провадження ним отримано тільки 03.03.2017 року.
Із постановою про закриття зазначеного кримінального провадження ОСОБА_4 не згідна, вважає таку постанову передчасною, незаконною, оскільки слідчим досудове розслідування проведено поверхнево, слідство проводилось протягом майже восьми місяців, а слідчі дії проводились виключно на вимогу потерпілої.
На підставі наведеного ОСОБА_4 просить скасувати постанову слідчого Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 18.11. 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000434 від 17.03.2016 року та продовжити досудове розслідування.
В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених у змісті скарги.
Слідчий в судове засідання не з`явився, хоч був своєчасно повідомлений про дату та час розгляду скарги, причина неявки суду невідома..
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення представника особи, яка подала скаргу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 проводилось досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000434, відомості про яке внесені до ЄРДР 17.03. 2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, що відкрите по факту здійснення в АДРЕСА_1 наїзду на пішохода гр. ОСОБА_5 водієм автомобіля марки «SKODA Fabia» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 .

18.11. 2016 року слідчим Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000434 від 17.03.2016 року у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Із вказаною постановою скаржник не згідний з огляду на неповноту досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та не проведенням слідчим належного розслідування даного кримінального провадження.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається зі змісту скарги, оскаржувану постанову ОСОБА_4 отримала тільки 03.03.2017 року, відповідно строк на оскарження нею не пропущений.

Вивчивши зміст оскаржуваної постанови судом встановлено, що слідчий ОСОБА_6 закриває кримінальне провадження № 0000434 від 17.03.2016 року у зв`язку з тим, що «дії водія ОСОБА_7 в момент дорожньо-трансопртної пригоди відповідали вимогам ПДРУ, а причиною наїзду на пішохода ОСОБА_5 стали дії останньої, в результаті чого вона й отримала тілесні ушкодження», а тому в даному випадку на думку слідчого відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 286 КК України.

Положеннями статті 286 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Законодавцем визначено, що основним безпосереднім об`єктом злочину є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286 КК України, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:

1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів. Такі правила встановлені у законах та інших нормативно-правових актах, насамперед Правилах дорожнього руху.

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху, тобто в процесі пересування транспортних засобів.

Кримінальна відповідальність за ст. 286 настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження. Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно, з необхідністю тягне за собою наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

З доданого до матеріалів скарги висновку експерта № 642, проведеного на підставі постанови слідчого Ужгородського РВП Ужгородського ВП Головного управління Національної поліції ОСОБА_6 , вбачається, що на основі даних судово-медичного обстеження громадянки ОСОБА_5 у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: ЗЧМТ. Струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, забій правого передпліччя з правобічним радикулярним гемісиндромом, порушенням ліквородинаміки і стійким цефалічним і вираженим астно-вегетативним синдромом та антено-координаторними порушеннями. Виникли вказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, які діяли по ударному механізму дії, якими найбільш ймовірно, могли бути виступаючі частини легкового автомобіля під час ДТП і вкладаються в час та місце пригоди, яка мала місце 16.03.2016 року. Вказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2. 1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Зі зміст оскаржуваної постанови від 18.11. 2016 року вбачається, що слідчим ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження призначено авто технічну експертизу, у висновку якої № 10/257 від 27.10.2016 року вказано: «у даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «SKODA Fabia» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 12.3. Правил Дорожнього Руху України».

Разом з тим в даній постанові відсутні будь-які посилання на висновок авто- технічної експертизи, яким встановлено, що дії пішохода ОСОБА_5 не відповідали вимогам ПДРУ і стали причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином слідчий без будь-яких обґрунтованих законних підстав доходить до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, всупереч наявній об`єктивній стороні злочину.

З оскаржуваної постанови вбачається, що надаючи оцінку фактичним обставинам справи, слідчий обмежився допитом водія транспортного засобу ОСОБА_7 його дружини ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_5 , пояснення яких можуть бути упередженими, разом з тим не встановлено та не відібрано пояснення у свідків, а саме: свідків-очевидців події; осіб, що можуть дати характеристику учасника ДТП, медичних працівників, що надавали допомогу потерпілому; співробітників міліції, безпосередньо обізнаних про події тощо.

Крім того скаржник вказує на те, що слідчий не ознайомив потерпілу з умовами проведення та результатами проведення експерименту з водієм, позбавивши права поставити питання, які б могли забезпечити об`єктивність даної слідчої дії.

Шляхом відтворення обстановки ДТП із урахуванням слідів на транспортному коштах, дорожнім покритті й інших об`єктах слідчий експеримент допомагає встановити механізм зіткнення або наїзду. У ряді випадків результати експерименту можуть бути використані в якості вихідних даних при виробництві шляхово-транспортної (автотехнической) експертизи.

З огляду на те, що на основі фактично отриманих під час есперементу вихідних даних призначається автотехнічна екпертиза, слідчий зобовязаний провести такий у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 94 КПК слідчий повинен оцінювати кожний доказ ґрунтуючись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених КПК випадках - потерпілого.

З огляду на те, що слідчим в ході розгляду кримінального провадження не вчинено всіх слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин викладених у з`яві, не наведено обґрунтовану підставу закриття кримінального провадження, тому зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді призвели до винесення невірно обґрунтованого процесуального рішення.

За таких обставин оскаржена постанова прийнята у справі, по якій органом досудового слідства не вжито всіх передбачених законом заходів для дослідження обставин справи підлягає скасуванню.

З прохальної частини скарги вбачається, що скаржник також просить суд зобов`язати слідчого ОСОБА_6 надати їй всі матеріали кримінального провадження для ознайомлення, однак не надав жодних доказів того, що звертався з відповідним клопотанням до слідчого і таким відмовлено у його задоволенні, що відповідно підтверджувало б факт неправомірної відмови чи бездіяльності слідчого, тому в цій частині скарга є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304,306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 18.11. 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000434 від 17.03.2016 року.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1