Єдиний унікальний номер справи 591/2652/17
Провадження № 1-кп/185/421/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі колегії:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_7 за ч.1 ст. 258-3 КК України, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000022 від 01 квітня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
31 липня 2017 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 01 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Ухвалою від 31 липня 2017 року по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважає що обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст.291 КПК України.

Захисник та обвинувачений не заперечували проти призначення судового розгляду.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. З КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В свою чергу, він повинен відповідати вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, яка передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим та прокурором.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, в обвинувальному акті викладенні лише фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність без самого формулювання обвинувачення.
Така неконкретність обвинувачення перешкоджає обвинуваченому реалізації передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його обвинувачують.

У міжнародних джерелах права, зокрема в Європейській Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до п. «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визначається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально карного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).

Також відповідно до вимог ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування. У свою чергу відповідно до ст. 109 КПК України реєстр повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення.
Дата - це певне число, місяць і рік, а час - це певні години, хвилини певної дати, тобто час - це більш широке поняття.
Однак, реєстр вказаним вимогам не відповідає, бо містить дані тільки про дату проведення процесуальних дій. інформація про час взагалі відсутня.
Крім того, реєстр повинен містити вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Розділ 3 «Реєстру» містить відомості про запобіжний захід, застосований, до обвинуваченого, але там відсутній строк застосування даного заходу кримінального провадження, під пунктом 2 зазначено, що був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали від 03 квітня 2017 року, але строк застосування тримання під вартою відсутній.
Також реєстр не містить будь-яких даних про прийняте процесуальне рішення - завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування стороні захисту.
Як наслідок, реєстр не містить даних про здійснення таких процесуальних дій, як доступ до матеріалів досудового розслідування, так і про час здійснення доступу.
Відсутність вказаної інформації свідчить про порушення права на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
На підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта для усунення недоліків.

Прокурор під час підготовчого судового засідання заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_7 . В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не перестали існувати, обвинувачений може ухилятися від суду та продовжити діяльність у складі терористичних груп.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник у підготовчому судовому засіданні заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу.

Судом встановлено, що згідно ухвали Апеляційного суду Сумської області від 14 квітня 2017 року у відношенні ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави до 30 травня 2017 року, який в подальшому було продовжено. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою спливає 23 серпня 2017 року.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, характер злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_7 дає підстави вважати, що існують обґрунтовані ризики того, що обвинувачений може перешкоджати встановленню істини, впливати на свідків, переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились та не перестали існувати. Крім того, відповідно до ч.5 ст.176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, в тому числі, ст.258-3 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 109,110, 176, 177, 291, 314, 331 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И Л А:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000022 від 01 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, повернути прокурору Сумської області, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 08 жовтня 2017 року.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3