10 травня 2017 р. Справа № 632/248/15-к провадження № 1-кп/632/16/17
У Х В А Л А

10 травня 2017 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисників адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, пунктами 1, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні судом було поставлене на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор просив суд продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, так як ризики, які були підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились і продовжують існувати.

Потерпілий ОСОБА_6 заперечував проти продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки вважає його недоцільним.
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 також заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу, застосованого відносно обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_9 заперечував проти продовження строку тримання його під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання саме цього запобіжного заходу, перестали існувати.

Захисники адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 проти продовження тримання обвинуваченого під вартою заперечували, оскільки вважають, що доводи прокурора не ґрунтуються на доказах і є припущенням останнього, та висловили думку про доцільність зміни запобіжного заходу на більш м`який у виді домашнього арешту.

При цьому захисники зазначили, що тривалість тримання обвинуваченого під вартою є надмірною, ризики, зазначені прокурором, перестали існувати, так як потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_13 були допитані в судовому засіданні, а потерпілий ОСОБА_7 перебуває під вартою, жоден з потерпілих не вказує на ОСОБА_9 як на особу, що вчинила інкриміновані йому злочини, крім того, допитані всі свідки, а тому на даний час вказаний запобіжний захід втратив свою доцільність.
Також захисники вказали, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки: дружину, малолітню дитину та батьків-пенсіонерів, які потребують матеріальної допомоги, до моменту затримання офіційно працював є фізичною особою підприємцем, та страждає на ряд серйозних хвороб, у зв`язку із чим потребує обстеження та лікування.
Крім того захисники наголосили, що доказів вини ОСОБА_9 стороною обвинувачення не представлено і під час судового розгляду вона доведена не була.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, суд дійшов висновку, що обраний відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Так, 28 вересня 2008 року ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України (ред. 1960 року) за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

08 жовтня 2008 року відносно обвинуваченого був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, який 28 листопада 2008 року був продовжений до 4 х місяців, а саме до 29 січня 2009 року.

23 січня 2009 року вказаний запобіжний захід відносно обвинуваченого залишений судом без змін, проте під час розгляду кримінальної справи судом, який відбувся 13 квітня 2009 року, запобіжний захід відносно ОСОБА_9 був змінений з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

10 жовтня 2012 року кримінальна справа відносно ОСОБА_9 була повернута прокурору для проведення додаткового розслідування. Запобіжний захід відносно обвинуваченого залишений без змін.

26 листопада 2012 року досудове розслідування в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, було зупинене у зв`язку із розшуком обвинуваченого, а 26 червня 2013 року відновлено.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2013 року запобіжний захід відносно ОСОБА_9 був змінений з підписки про невиїзд на тримання під вартою з визначенням застави.

При цьому слідчим суддею було встановлено, що обвинувачений ухилявся від досудового слідства і був затриманий на території Київської області.

01 липня 2013 року у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_9 був звільнений з-під варти.

04 червня 2014 року судове провадження в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 було зупинене у зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду.

01 жовтня 2014 року обвинувачений був затриманий, а 02 жовтня того ж року останньому було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, пунктами 1, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 09 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 жовтня 2014 року, який було продовжено до 19 червня 2016 року.

У підготовчому судовому засіданні за даним кримінальним провадженням, яке відбулося 26 травня 2016 року, вказаний запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_9 , залишений без змін і продовжений по 24 липня 2016 року, включно.

Обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у подальшому був неодноразово продовжений судом, останній раз по 11 травня 2017 року, включно.

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, суд бере до уваги те, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_9 , опинившись на волі, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), вчинити інше кримінальне правопорушення, і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_9 і в обґрунтування яких органами досудового розслідування представлені докази; мотиви і обставини, за яких він вчинив діяння, що ставляться йому в вину; тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у даних злочинах.

Крім того, суд на виконання вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, обвинувачується у вчинені злочинних діянь, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачене максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, скоєних як під час відбування покарання з випробуванням, так і під час судового провадження, а також те, що знаходячись на волі обвинувачений неодноразово ухилявся від суду, стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

За сукупності наведених обставин суд вважає за доцільне продовжити раніше обраний стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_9 процесуальних обов`язків, що випливають з ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку, попередити вчинення нових злочинів.

Продовження строку тримання під вартою не суперечать вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявним ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№ 27)», продовжити по 08 липня 2017 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору після її проголошення та направити начальнику Державної установи «Харківська установа виконання покарань (№ 27)» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Суддя:ОСОБА_1