Справа № 569/8506/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іллін Гощанського р-ну., Рівненської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого оператором котельні ТОВ «Експансія», раніше не судимого

у вчиненні злочину передбаченого ст. 128 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 22 червня 2013 року після 23 години, перебуваючи за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який раптово виник в коридорі вказаної кватири, на ґрунті особистих неприязних стосунків між ОСОБА_7 , його дружиною ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_5 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, схопив ОСОБА_5 за одяг та штовхнув її в напрямку стіни, біля якої стояв дитячий велосипед. Від даного поштовху потерпіла вдарилася головою об стіну, внаслідок чого втратила рівновагу та впала на дитячий велосипед так, що її права нога опинилася під велосипедом. Внаслідок падіння потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому 5-ї плюсневої кістки правої ступні, які згідно висновку експерта № 363 від 25 квітня 2014 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалості розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, що виразились у необережному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Обвинувачений ОСОБА_6 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину не визнав та пояснив, що в кінці червня 2013 року, точної дати не пам`ятає, але пам`ятає, що це відбуваюсь перед Трійцею, десь о 23 годині 30 хвилин, перебував дома, в своїй кімнаті у квартирі АДРЕСА_2 . Почув як в коридорі перегукуються члени сім`ї ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В цей момент з ним в кімнаті знаходилась та спала його дочка ОСОБА_12 . Він вирішив вийти в коридор та попросити їх заспокоїтись. У відповідь на висловлене ним зауваження почув на свою адресу лайку у грубій формі. Він повернувся у кімнату, а галас продовжився.

Коли він вдруге вийшов в коридор, то побачив, що ОСОБА_13 тримає в руці ніж направлений на його дружину ОСОБА_14 . Побачивши це він направився до неї, щоб вибити ніж. Рухаючись до ОСОБА_11 він відштовхнув ОСОБА_15 , яка стояла в нього на шляху, після чого вибив ножа з рук ОСОБА_11 . Чи впала ОСОБА_10 від поштовху, чи стояла на ногах він не бачив, оскільки забрав свою дружину і пішов у кімнату.

Наступного дня ОСОБА_15 пішла на роботу, а про зламану ногу він дізнався через декілька днів, після того, як вона пішла до лікаря.

Незважаючи на не визнання своєї винуватості, доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому злочині є показання потерпілої, свідків, висновок експертизи та інші докази досліджені судом під час судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_5 дала показання, що 22.06.2013 року приблизно о 18.00 годин повернулася на місце свого проживання від своєї матері, із с. Сторожів. Вона проживає із чоловіком ОСОБА_16 , дочкою ОСОБА_11 та сином у квартирі АДРЕСА_2 . В даній квартирі крім її сім`ї, проживає свекруха ОСОБА_17 її дочка ОСОБА_14 та її чоловік ОСОБА_6 . У квартирі наявні три житлові кімнати та спільна кухня. Приблизно о 22.30 годин вона пішла на кухню де її дочка кришила салат. В той час прокинувся її син, якому тоді виповнилось два роки, почав плакати і ішов до неї на зустріч. Із іншої кімнати вийшла дружина ОСОБА_6 та почала кричати, щоб він заспокоївся. Вона пішла на зустріч сину та почала його заспокоювати. Дружина ОСОБА_6 пішла на кухню та почала кричати на її дочку. Вона заспокоївши сина повернулась на кухню, щоб захистити дочку. Тоді на кухню зайшов ОСОБА_6 , який взяв її за плечі ззаду витягнув з кухні та сильно штовхнув у сторону. Від поштовху вона вдарилась об стіну та впала на велосипед, який стояв у коридорі. Коли падала, її нога опинилась під велосипедом. Під час падіння вона відчула різкий біль у стопі. На наступний день, перемотавши ногу еластичним бинтом, незважаючи на біль, пішла на роботу, оскільки думала, що отримала забій. Нога боліла сильніше і опухла, що і стало причиною звернення її до лікаря за медичною допомогою. В лікарні зробили знімок і повідомили, що у неї перелом 5-ї плюсневої кістки правої ступні, після чого наклали гіпс. У міліцію не зверталася, оскільки думала, що гіпс скоро знімуть, однак після двох тижнів лікарі повідомили, що перелом не зростається, тому вона звернулась у міліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дала показання, що є дочкою ОСОБА_5 , на момент вчинення неправомірних дій по відношенню до її мами проживала за адресою в АДРЕСА_1 . Приблизно 23 годині, вона перебувала на кухні даної квартири, де кришила салат, тому що на наступний день мало бути свято святої Трійці. В той час по коридору біг її братик і кричав, що хоче пити. З іншої кімнати вийшла дружина ОСОБА_6 і вчинила сварку, оскільки вважала, що він голосно розмовляв. Потім вона зайшла на кухню і звинуватила її в тому, що вона голосно кришить салат та почала відбирати ножа. В той час зайшла мати ОСОБА_5 та почала їх розбороняти. Потім зайшов ОСОБА_6 та схопив матір за плечі та витягнув її з кухні та штовхнув в коридорі в сторону на велосипед, який стояв під стіною. Після чого він забрав дружину і вони пішли у свою кімнату.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дала показання, що 22 червня 2013 року повернулась з роботи о 18.30 годин, у квартирі була тиша. Приблизно 12.00 год. вона почула голосну розмову на кухні і голосно грала музика. Вона пішла на кухню і зробила зауваження, але у відповідь почула крики та нецензурну лайку.

Коли вона у друге прийшла на кухню, щоб зробити зауваження, там була дочка потерпілої, яка кришила салат і тримала у руках ніж, яким почала їй погрожувати, потім прийшла потерпіла ОСОБА_5 та почала її душити та нігтями спричинила їй декілька царапин, дочка потерпілої теж її била. Згодом вийшов її чоловік ОСОБА_6 та відштовхнув ОСОБА_5 від неї. Про травми та лікування ОСОБА_5 їй нічого невідомо. По факту нанесення їй ОСОБА_5 тілесних ушкоджень до лікаря не зверталась.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дала показання, що 22.06.2013 року прокинулась приблизно о 2324 годині від криків на кухні її дочки та внучки. Вийшовши з кімнати, де вона спала, побачила, що потерпіла ОСОБА_5 та її дочка ОСОБА_8 шарпаються. Потім вийшов ОСОБА_6 , який взяв ОСОБА_5 та кинув її в сторону, де стояв велосипед на який вона впала. Після даного інциденту всі розійшлись по своїх кімнатах. На наступний день у ОСОБА_5 розпухла нога. Ножа в руках її внучки ОСОБА_7 вона не бачила.

Показами потерпілої та свідків підтверджується те, що на момент вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_5 проживали разом у одній квартирі за адресою в АДРЕСА_1 . Мали неприязні стосунки між собою.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту від 19 травня 2015 року, судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 добровільно відтворила події, які мали місце 22.06.2013 року приблизно о 23.00 годині на кухні та в коридорі квартири за адресою в АДРЕСА_1 . Показала місце вчинення злочину, механізм вчинення поштовху, місце знаходження велосипеда та місце падіння на велосипед.

Дослідженим в судовому засіданні висновком експерта № 41 від 18.05.2016 року 08.06.2016 року судово-медичної експертизи, підтверджується покази ОСОБА_5 дані в протоколі проведення слідчого експерименту від 19 травня 2015 року.

Експертна комісія зазначила, що згідно судово-медичної практики та спеціальної літератури, такого виду перелом може виникнути при механізмі травмування як при самовільному падінні, так і при падінні з прискоренням із стоячого положення тіла, з наступним співударінням середньо-зовнішньою поверхнею правої стопи з тупим предметом обмежених розмірів, в даному випадку, найбільш ймовірно, при контактуванні із конструктивною частиною дитячого велосипеда. Визначити конкретну контактуючу частину дитячого велосипеду в даному випадку немає можливості, так як індивідуальні ознаки травмуючого предмета в ушкодженні не відобразилась.

Механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 відповідає обставинам, описаним в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.05.2015 року за участю потерпілої: («... Від удару об стінку я втратила рівновагу, неправильно поставила праву ступню на землю та почала падати на велосипед. Точно саме не пам`ятаю, але можу сказати напевно, що коли я падала на землю, то моя права нога опинилася під велосипедом, а в процесі падіння я деякий час знаходилася зверху на ньому. Після падіння одразу відчула різкий біль в ступні правої ноги ...»).

Судово-медичні дані про механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_5 не суперечить її показам від 24.03.2014 року, а також свідків в цій частині:

*ОСОБА_8 від 21.05.2015 р.: («... ОСОБА_10 була поблизу входу до залу. ... В цей момент ... вибіг мій чоловік ОСОБА_18 , який підбіг до ОСОБА_10 ззаду, схвативши рукою за одяг, а саме ворітника та відштовхнув в напрямку входу до зали біля якої стояв дитячий велосипед. Хочу зазначити, що моменту падіння та удару об стіну я не бачила та пояснити по цьому факту мені нічого, оскільки я звернула увагу на ОСОБА_10 коли вона сиділа зверху на велосипеді. ...»);

*ОСОБА_17 від 12.05.2015 р.: («...до коридору вбіг чоловік ОСОБА_19 - ОСОБА_20 , ... одразу схопив ОСОБА_10 руками за плечі (одяг) та пхнув її, внаслідок чого ОСОБА_10 впала на дитячий велосипед та пошкодила ногу. ...»);

*ОСОБА_7 від 29.05.2014 р.: («...3 кімнати в коридор вийшов ОСОБА_21 , який підійшов до матері за спиною та взяв її двома руками за плечі та відкинув в бік, до місця де стояв велосипед. Велосипед впав ...»).

Крім того, експертна комісія встановила, що при амбулаторному медичному обстеженні і лікуванні (з 25.06.13 р. по 23.09.13 р.) в поліклініці № 1 ЦМЛ м. Рівне у гр. ОСОБА_5 було діагностовано і підтверджено клініко-рентгенологічними даними тілесне ушкодження - закритий уламковий перелом середньої третини тіла п`ятої плюсневої кістки правої стопи.

В перебігу травматичного процесу у ОСОБА_5 мало місце ускладнення у вигляді сповільнення консолідації (заживлення) перелому.

Враховуючи морфологічні особливості перелому п`ятої плюсневої кістки правої стопи (нерівність країв ліній перелому та уламка, його форму і локалізацію, відсутність ознак заживлення перелому на момент його діагностики в гострому періоді травми), слід зазначити, що наявний закритий ізольований перелом виник не менш як від однієї травматичної дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею і може відповідати терміну заподіяння 22.06.2013 року.

Наявний перелом п`ятої плюсневої кістки правої стопи у ОСОБА_5 за критерієм тривалого розладу здоров`я відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що відповідає положенням п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6.

Крім цього, 06.09.2013 року (практично через 2,5 місяця після отримання травми) у ОСОБА_5 діагностовано захворювання серця - метаболічна кардіоміопатія (дистрофічні зміни серцевого м`яза, зумовлені порушенням обміну речовин), ускладнена серцевою недостатністю 0-1 ступеня, а також епізодичні прояви артеріальної гіпертензії, варіабельної за рівнем артеріального тиску і помірним ризиком ускладнень, з приводу яких потерпіла періодично лікувалась в поліклініці № 1 ЦМЛ м. Рівне з 06.09.2013 р. по 05.02.2015 р.

Виникнення захворювання серця (метаболічної кардіоміопатії) та епізодичних проявів артеріальної гіпертензії у ОСОБА_5 не знаходиться в прямому причинному зв`язку з перенесеною травмою правої стопи 22.06.2013 року.

Дослідженим в судовому засіданні висновком експерта підтверджуються покази потерпілої та свідків стосовно часу та механізму спричинення тілесних ушкоджень, також визначено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень.

Суд оцінює дані докази, як належні та допустимі докази у кримінальному провадженні.

Суд оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, приходить до переконання, що в судовому засіданні, поза розумним сумнівом, знайшло своє підтвердження вчинення ОСОБА_6 необережного спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Стосовно заперечень захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про неналежність та недопустимість доказів зібраних під час досудового розслідування, суд приходить до переконання про його недоведеність.

В матеріалах судового провадження наявний витяг з кримінального провадження № 0004149 з якого вбачається, дане кримінальне провадження було внесено в ЄРДР 17.07.2013 року та 12.06.2015 року направлено до суду, правова кваліфікація ст. 128 КК України.

Згідно відомостей представлених Рівненською місцевою прокуратурою, 24.03.2014 року постановою слідчої ОСОБА_22 від 24.03.2014 року було відновлене закрите кримінальне провадження для проведення слідчих чи інших процесуальних дій. Дана постанова є чинною і ніким не скасованою.

Таким чином, суд приходить до переконання, що з підстав наведених в клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про неналежність та недопустимість доказів, докази зібрані під час досудового розслідування не можуть бути визнані неналежними та недопустимими.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, а саме те, що вчинений ОСОБА_6 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, він раніше не був судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Характеризується за місцем проживання позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Речові докази по справі відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Підстав обирати запобіжний захід до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Згідно ст. 12 КК України, злочин передбачений ст. 128 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості за який може бути призначене покарання у виді обмеження волі на строк до двох років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Враховуючи те, що з моменту скоєння злочину і до моменту постановлення даного вироку пройшло більше трьох років, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1265,90 гривень та моральної шкоди завданої злочином в сумі 5000 гривень, суд приходить до переконання про його часткову доведеність.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 після отриманих в результаті вчинення злочину травм була вимушена проходити лікування. Впродовж всього періоду лікування, почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). Вона вимушено не могла працювати, оскільки нога перебувала в гіпсу. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р., моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних наслідків, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зважаючи на ті докази, які були представлені позивачем при розгляді справи та зважаючи на те, що потерпілій заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок отриманої травми ОСОБА_5 необхідно докладати додаткових зусиль, як матеріальних так і психологічних, для відновлення свого попередньої стану здоров`я.

За таких обставин, суд приходить до переконання про можливість стягнення з ОСОБА_6 користь ОСОБА_5 , 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, що на думку суду є достатньою і справедливою компенсацією моральних страждань.

Стосовно стягнення моральної шкоди в сумі 3000 гривень та матеріальної шкоди в сумі 1265,90 гривень, суд вважає їх недоведеними.

Згідно висновку експерта № 41 від 18.05.2016 року 08.06.2016 року судово-медичної експертизи, виникнення захворювання серця (метаболічної кардіоміопатії) та епізодичних проявів артеріальної гіпертензії у ОСОБА_5 не знаходиться в прямому причинному зв`язку з перенесеною травмою правої стопи 22.06.2013 року.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фіскальних чеків поданих в підтвердження понесених витрат на лікування, не можна однозначно встановити, хто саме поніс ці витрати та чи понесені ці витрати на лікування перелому п`ятої плюсневої кістки правої стопи чи на лікування інших хвороб.

Керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненому злочині, кваліфікованому за статтею 128 Кримінального кодексу України і на підставі ч. 1 ст. 49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 2000 (дві тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді ОСОБА_1