Провадження №1-кс/760/8971/17
Справа №760/9763/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України про відмову у визнанні потерпілою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2017 року за №0000331,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України про відмову у визнанні потерпілою.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що 15.06.2017 року отримала від детектива Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБ України ОСОБА_4 лист, з якого їй стало відомо, що прийнята постанова про відмову у визнанні її потерпілою.

На думку скаржника дана постанова не містить дати її прийняття, тому, що детектив у своєму листі не зазначив дату винесення зазначеної постанови.

Зазначила, що винесена постанова про відмову у визнанні її потерпілою грубо порушує процесуальні права скаржника та унеможливлює виконання ухвал слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва та заяви про відвід детектива в даному кримінальному провадженні.

Також зауважила, що постанова не може бути обґрунтованою, оскільки детективом не проведено жодної процесуальної слідчої дії для здобуття доказів, якими можливо було б її обґрунтувати.

Підставами для скасування оскаржуваної постанови є порушення засад кримінального провадження.

На підставі наведеного просила скаргу задовольнити.

Скаржник через канцелярію суду надала заяву про відкладення судового засідання, до моменту надання детективом матеріали кримінального та наглядового провадження.

Детектив в судовому засіданні надав суду постанову про відмову у визнанні потерпілим та матеріали, якими обґрунтовував дану постанову, вважав її мотивованою та такою що не підлягає скасуванню. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

При вирішенні питання про відмову або задоволення скарги на постанову про відмову у визнанні потерпілим, слідчому судді необхідно перевірити зазначену постанову на обґрунтованість та мотивованість викладених у ній обставин.

У зв`язку з неявкою ОСОБА_3 , та тим, що детективом було надано суду оскаржувану постанову, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу в порядку ст. 306 КПК України, оскільки в умовах існуючих процесуальних строків це може призвести до штучного затягування розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

КПК України не містить загального положення про заборону зловживання процесуальними правами.

Заборона зловживання процесуальними правами не потребує закріплення у нормах КПК України, оскільки вона є загальноправовим (конституційним) принципом і поширюється на всі галузі права.

Вислухавши пояснення детектива, надані ним матеріали, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що детективом НАБ України ОСОБА_4 12.06.2017 року за вих. №0414-188/20332 на адресу ОСОБА_3 було направлено лист, в якому він повторно повідомляє, що 17.05.2017 року ним на підставі доручення старшого детектива заступника керівника Червертого відділу детективів першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_5 від 17.05.2017 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000331 за фактом вимагання службовими особами МОЗ України неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням службового становища за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст.368-2 КК України.

Зазначив, що в даному кримінальному провадженні винесена вмотивована постанова про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою.

Даний лист (зі слів) було отримано скаржником 15.06.2017 року.

На запит слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 29.06.2017 року від НАБ України було направлено на адресу суду постанову про відмову у визнанні потерпілим від 22.05.2017 року з якої вбачається, що Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000331 від 17.05.2017 року.

Встановлено, що 02.03.2017 року ОСОБА_3 звернулась до НАБУ із заявою, щодо вимагання у неї службовими особами МОЗ України неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням службового становища і просила НАБ України внести відомості до ЄРДР.

У своїй заяві вказала, що у зв`язку з неточностями, допущеними при направленні її на роботу від 12.03.2014 року вона не може працевлаштуватися в державних чи комунальних закладах охорони здоров`я, а її звернення до Міністерства охорони здоров`я України не вирішують ситуацію що склалася.

З цього приводу 10.01.2017 року ОСОБА_3 перебуваючи на особистому прийомі заступника міністра охорони ОСОБА_6 , почула від останнього інформацію про необхідність зацікавити Директора ДУ «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та хірургії», яку, опираючись виключно на ввласне суюєктивне розуміння, сприйняла як вимагання від неї неправомірної вигоди.

Детектив в своїй постанові зазначає, що ні в заяві від 02.03.2017 року, ні в поясненнях до заяви від 04.05.2017 року ОСОБА_3 не наводить інформації, яка б підтверджувала наявність причинно-наслідкового зв`язку між можливими неправомірними діями службових осіб Міністерства охорони здоров`я України у вигляді незаконного збагачення та отримання ОСОБА_3 необхідного направлення на роботу.

Також зазначив, що не находить об`єктивного підтвердження вимагання від ОСОБА_3 неправомірної вигоди службовими особами Міністерства охорони здоров`я України за вчинення в її інтересах дій з використанням службового становища.

Таким чином, на теперішній час у кримінальному провадженні відсутні відомості, які б вказували на можливе спричинення ОСОБА_3 моральної чи матеріальної шкоди в результаті вчинення службовими особами Міністерства охорони здоров`я України можливих неправомірних дій, а тому відсутні підстави для визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Виходячи зі змісту положень ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути скарженні визначенні цією статтею рішення, дії чи бездіяльність щодо нездійснення у передбачений КПК України строк, які були вчиненні слідчим або прокурором відповідно до вимог та за правилами кодексу, іншого КПК України не передбачено.

Відповідно до ч. 5 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Між тим, згідно положень ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Так, відповідно до узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» згідно ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.

Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг.

Зазначена позиція також підтверджується в узагальненнях судової практики оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування у порядку Кримінального процесуального кодексу України Апеляційного суду м. Києва від 01.06.2013 року.

Отже, слідчий суддя перевіривши зазначену постанову, в якій достатньо обґрунтовано та мотивовано зазначено причини відмови ОСОБА_3 у визнанні потерпілою у даному кримінальному провадженні, приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову детектива Національного антикорупційного бюро України про відмову у визнанні потерпілою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2017 року за №0000331 відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1