АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/583/17 Справа № 183/3250/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00001232, № 0003008 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року, ухвалений стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Новомосковську Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
14.05.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання покарання, призначеного вироком суду від 14.03.2014 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.3 ст.297 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення кримінальних правопорушень: передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, передбаченого ч.3 ст.297 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів, остаточно призначено ОСОБА_7 4 роки 3 місяці позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи у розмірі 352 грн.40 коп.
Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 01 квітня 2016 року приблизно о 22 годині 15 хвилин приїхав на своєму велосипеді марки «Україна» до домоволодіння за АДРЕСА_2 , через хвіртку проник на територію домоволодіння, за допомогою знайденої металевої арматури зірвав навісний замок на дверях будинку, відкрив двері та в такий спосіб проник всередину будинку, де діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав один рулон сітки-рабиця вартістю 150 грн., металевий лом 2 шт вартістю 100 грн., молоток з дерев`яною ручкою вартістю 60 грн., металевий куток довжиною 335 см вартістю 160 грн. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 470 грн.

Всередині липня місяця 2016 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_7 проходив через цвинтар, що розташований в АДРЕСА_3 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, за допомогою пилки по металу, зрізав три частини огорожі, а одну частину огорожі разом зі стовпчиком витягнув із землі. Зазначені предмети були встановлені на могилі ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_7 з викраденим майном з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, а саме реалізував викрадені предмети з могили раніше не знайомому ОСОБА_10 , спричинивши потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 278,40, грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій та обґрунтованість засудження обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухваливши новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 та призначити йому покарання за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст.297 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі. Зазначив, що призначаючи міру покарання ОСОБА_7 , судом не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Зокрема судом першої інстанції не взято до уваги те, що обвинувачений не визнав свою вину, не розкаявся у скоєному, а навпаки намагався уникнути кримінальної відповідальності. Під час судового розгляду не встановлено пом`якшуючих обставин, не враховано схильність обвинуваченого до вчинення нових злочинів, відсутність постійної роботи та постійного законного джерела доходу, посередню характеристику з місця проживання, а також відсутність жалю з приводу скоєного та бажання виправити ситуацію.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду скасувати, постановивши новий, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах, та судом правильно встановлена винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, та незаконного заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене з корисливих мотивів, що підтверджується належними доказами, дослідженими судом першої інстанції та викладених у вироку.

Твердження прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є безпідставними.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі посилається виключно на зазначені вище обставини, тобто мотивує незаконність вироку суду першої інстанції лише в частині призначеного покарання через його м?якість. Інші обставини кримінального провадження прокурор не оспорює. Його апеляційна скарга містить вимоги призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі, за ч.3 ст.297 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимий, злочин вчинив в період встановленого судом адміністративного нагляду, після відбуття покарання в місцях позбавлення волі. Обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання не встановлені, тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій ч.3 ст.186 та ч.3 ст.297 КК України, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що обвинувачений не визнав свою вину, не розкаявся у скоєному, а навпаки намагався уникнути кримінальної відповідальності, що під час судового розгляду не встановлено пом`якшуючих обставин, не враховано схильність обвинуваченого до вчинення нових злочинів, відсутність постійної роботи та постійного законного джерела доходу, посередню характеристику з місця проживання, а також відсутність жалю з приводу скоєного та бажання виправити ситуацію, не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів вважає їх незаконними.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його законним і обгрунтованим, тому не вбачає підстав для його скасування.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк з 21 грудня 2016 року до 16 березня 2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: