Справа № 460/3289/17
Провадження №1-кп/460/509/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.08.2017 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої -судді - ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого- ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000153 від 28 липня 2017 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Летківка Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, учасника бойових дій, звільненого з військової служби 30.06.2017 року, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 на посаді стрільця санітара 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаді стрільця-санітара механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону.
Знаючи про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби, обвинувачений ОСОБА_4 в період з 19.05.2016 року по 23.06.2017 року маючи намір ухилитись від військової служби, в умовах особливого періоду, перебував поза межами розташування території військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалася за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.06.2016 року №143 рядового ОСОБА_4 , який перебував у розпорядженні командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , колишнього стрільця-санітара механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 звільнено у запас за підпунктом «є» ( призвані на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, визначені рішенням Президента України) відповідно до частини восьмої статті 26 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, вважається таким, що справи та посаду здав та направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 як військовослужбовець військової служби в період 19.05.2016 року по 23.06.2017 року в умовах особливого періоду, перебував поза межами розташування території військової частини польова пошта НОМЕР_1
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.407 КК України, оскільки самовільно залишив військову частину та нез`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив факт вчинення ним самовільного залишення військової частини та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинених в умовах особливого періоду, покликаючись на обставини викладені у обвинувальному акті.
Крім цього, додатково пояснив, що він відлучився з території військової частини, оскільки, в цей час його мати тяжко хворіла. Він не задумуючись про наслідки поїхав додому, щоб бути поряд з нею. Просить суворо не карати.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні місця служби та військової частини та нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинених в умовах особливого періоду, доведена повністю а його дії за ч.4 ст.407 КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину, відсутність заподіяної шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання та служби, його відношення до вчиненого злочину, те, що він в період з 14.06.2015 року по 06.03.2016 року брав участь в антитерорестичній операції, являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням виданого начальником управління персоналу-заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_2 від 07.06.2016 року, на даний час звільнений з військової служби, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України його слід звільнити від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у виді 3(трьох) років позбавлення волі;
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1