Справа № 197/68/17
Номер провадження № 1-кс/197/20/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року слідчий суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_5 ,
В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 скаргу підтримала, та просить її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечував та пояснив слідчому судді, що постановами від 17.02.2017 року скаржнику у задоволенні клопотань відмовлено частково. У даному кримінальному провадженні було надано позовну заяву, а не цивільний позов, обов`язок визнання потерпілих цивільними позивачами нормами КПК не передбачено. Щодо повідомлення про підозру ОСОБА_9 за ст. 186 КК України, то на це немає жодних підстав. Слідчий вважає, що доцільно провести додатковий допит ОСОБА_9 , але вони до початку березня 2017 року знаходяться у відпустці.
Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечує, вважає, що діючими нормами КПК не передбачено визнання особи цивільним позивачем без повідомлення про підозру. А до повноважень слідчого судді, на стадії досудового розслідування, не віднесені дії щодо кваліфікації діянь, визнання доказів достатніми та їх оцінка.
Вислухавши учасників процесу, ознайомившись з наданими суду письмовими матеріалами кримінального провадження, суд вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки вимоги скаржника не обґрунтовані, та не підлягають задоволенню.
Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як встановлено в судовому засіданні, копія постанови, яка оскаржується, була отримана ОСОБА_4 22.02.2017 року. До суду ОСОБА_4 звернулась 23.02.2017 року, а отже строк звернення до суду зі скаргою не пропущений.
17.02.2017 року слідчим СВ Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 було винесено постанову про часткову відмову представнику ФК «Овен» та ФГ «Еліта» у задоволенні клопотань. В постанові зазначено, щодо вимог представника про залучення потерпілих цивільним позивачем, то не зазначено коли саме та кому конкретно був поданий цивільний позов, що ускладнює його виконання; щодо арешту майна, то відносно нього є відповідні документи на його володіння як потерпілими так і конкурентними фермерами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ; щодо здійснення відповідної кваліфікації та повідомлення про підозру то, в ході досудового розслідування буде встановлена наявність достатніх доказів для підозри осіб ( ОСОБА_9 ) у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, то відповідні відомості за відповідною кримінальною кваліфікацією будуть негайно внесені до ЄРДР, а вказаним особам повідомлено про підозру (а.с. 5,6).
Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. ст. 61, 128 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. З матеріалів справи слідує що підозру у кримінальному провадженні нікому не повідомлено.
Окрім того, ч. 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно, тому питання, які порушується у скарзі: залучення потерпілих цивільними позивачами, додаткова правова кваліфікація дій та здійснення повідомлення про підозру не є слідчими діями згідно із ст. 223 КПК України, тому відмова в їх проведенні не може бути оскаржена відповідно до ст. 303 КПК України.
Крім того, нормами КПК України не передбачено можливості оскарження постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання стосовно додаткової кваліфікації дій, винесеної в порядку ст.220 КПК України, оскільки ці дії не є тотожними внесенню відомостей про скоєний злочин до ЄРДР, при тому п.5 п.п.2.1. ч.2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012р., право визначення попередньої кваліфікації покладено на реєстратора, якими є слідчий і прокурор, а не заявник. Така попередня кваліфікація кримінального правопорушення здійснена слідчим виходячи з обставин що можуть свідчити про вчинення злочину, які навів заявник в своїй заяві. Дана обставина в подальшому під час досудового розслідування не позбавляє права слідчого на перекваліфікацію, або додаткову кваліфікацію кримінального правопорушення за іншими частинами цієї норми у тому числі й за ст. 186 КК України, на які посилався скаржник у разі, якщо ознаки таких діянь будуть виявлені під час досудового розслідування.
Аналізуючи вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК, необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що подано скаргу з вимогами, що не можуть бути предметом розгляду у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, передбаченому ст. 303 КПК України.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Керуючись ст.ст. 303 -307, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій від 17.02.2017р.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено 06.10.2016р. о 15-00 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1