04.01.2017 Єдиний унікальний № 371/1/17 Провадження № 1-кс/371/2/17
У Х В А Л А
про арешт майна

04 січня 2017 року м. Миронівка
Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,
слідчого ОСОБА_2 ,
з секретарем ОСОБА_3 ,
У С Т А Н О В И В :
Клопотання подано до суду 03 січня 2016 року о 14 год 48 хв.
Слідчий суддя перевірив зміст клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання.
Клопотання обґрунтовано тими обставинами, що 12 грудня 2016 року неповнолітній ОСОБА_5 вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Lenovo» моделі А2010-а, ІМЕЙ 1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ 1: НОМЕР_2 , належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 , з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого по АДРЕСА_1 .
Вказана річ передана слідчому неповнолітнім ОСОБА_7 . За позицією слідчого дане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки є предметом кримінальних дій, визнане речовим доказом у справі.
За положеннями ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та долучені до матеріалів клопотання документи, виклав обставини кримінального правопорушення, вказав на майно, яке підлягає арешту.
Власник майна, про арешт якого заявлено клопотання, про розгляд клопотання повідомлена телефонограмою, в судове засідання не з`явився. Його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Оцінка наданих матеріалів та доводи слідчого вказують на наявність підстав для задоволення клопотання.
Згідно положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно п. 1 ч. 2 вказаної статті метою арешту майна є, в тому числі, забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 даної норми встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено наступні обставини.
Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стала заява ОСОБА_6 про факт викрадення неповнолітнім ОСОБА_5 мобільного телефону з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
В ході досудового розслідування встановлено, що 12 грудня 2016 року неповнолітній ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому по АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу до скляної вітрини вчинив крадіжку мобільного телефону марки «Lenovo» моделі А2010-а, ІМЕЙ 1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ 1: НОМЕР_2 , належного фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 який здійснює діяльність у вказаному приміщенні. 13 грудня 2016 року ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном, передавши його іншій особі в рахунок боргу.
Такі обставини підтверджені показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_7 . Протоколи допиту вказаних осіб від 02.01.2017 додані до клопотання.
Мобільний телефон марки «Lenovo» був переданий слідчому 02 січня 2017 року неповнолітнім ОСОБА_7 в присутності його законного представника в місті Тараща.
Факт передачі майна зафіксовано протоколом огляду від 02 січня 2017 року.
Постановою слідчого від 02 січня 2017 року мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
Згідно приписів ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб".
Річ, яка передана слідчому та ним оглянута, є такою, щодо якої існують достатні підстави вважати, що вона є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вказане майно ймовірно належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 . В ході досудового розслідування ОСОБА_6 має статус потерпілого у кримінальному провадженні. Дані обставини підтверджені протоколом допиту потерпілого від 02 січня 2017 року.
Завданням арешту майна у кримінальному провадженні є запобігання можливості його зникнення, втрати, знищення чи відчуження.
Вказані з`ясовані обставини, які досліджені під час розгляду клопотання та оцінені відповідно до вимог статті 94 КПК України, свідчать про обґрунтованість клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Lenovo» моделі А2010-а, ІМЕЙ 1: НОМЕР_1 , ІМЕЙ 1: НОМЕР_2 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Слідчий суддя ОСОБА_1