Єдиний унікальний номер № 285/2201/16-к
Провадження № 1-кп/0285/138/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2017 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський кримінальне провадження № 0000129 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мокляки, Ємільчинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:
18.03.2014 року ОСОБА_5 призваний під час мобілізації на особливий період Ємільчинським РВК Житомирської області на підставі Указу Президента України № 303/214 від 17.03.2014 року та того ж дня направлено для проходження служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 від 18.03.2014 року № 68а солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу указаної військової частини на посаду 3 механізованого розвідувального відділення розвідувального взводу 3 механізованого батальйону та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІ V, та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби за наступних обставин:

Реалізуючи задумане, 18.08.2014 військовослужбовець призваний під час мобілізації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 1 1, 12, 16, 30, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, та 18.08.2014 року самовільно залишив територію військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд до 09.09.2014 року.

В подальшому, солдат ОСОБА_5 у період з 10.09.2014 по 23.09.2014 перебував на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) де останньому, згідно рішення військово-лікарської комісії від 23.09.2014 № 1584, рекомендовано надати відпустку на 30 календарних днів, тобто до 23.10.2014.

Окрім того, продовжуючи свій злочинний умисел солдат ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу, прибути до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, та 23.10.2014 не з`явився вчасно на службу4 за місцем постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та проводив час на власний розсуд до 31.03.2015.

За час відсутності в частині, солдат ОСОБА_5 , обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи, або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

31.03.2015 солдат ОСОБА_5 самостійно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

31.07.2015 наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 № 183 солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби у запас.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

Під час досудового розслідування між прокурором Військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 05.01.2017 року укладена угода про визнання винуватості.

Згідно даної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а також під час проведення досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся, надав слідству правдиві показання та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри під час досудового розслідування та у судовому провадженні, надати правдиві покази щодо викриття кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями військової частини польова пошта НОМЕР_1 , про які йому відомо характеризується задовільно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 3 ст. 407 у вигляді 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, є середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам КПК України.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 05 січня 2017 року по кримінальному провадженню № 0000129 про визнання винуватості укладену між прокурором Військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді 2 (два) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_5 відповідно до угоди надати правдиві покази щодо викриття кримінальних правопорушень, вчинених військовослужбовцями військової частини польова пошта НОМЕР_1 про які йому відомо.

Вирок може бути оскаржений через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, зазначених ст. 394 КПК України.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Головуючий: ОСОБА_1