Справа № 567/820/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.12.2016 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Кузнєцовськ, Рівненської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 14.06.2016 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 186 КК України,

встановив:
згідно з обвинувальним актом встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 14.06.2016 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, до погашення чи зняття судимості у встановленому законом порядку на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин. Так 26 липня 2016 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись поблизу магазину «Смачна зупинка», що по вул. Гальшки Острозької, 2, в м. Острог Рівненської області, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривка з правої руки потерпілого ОСОБА_4 , який сидів поблизу вказаного магазину, відкрито викрав його мобільний телефон марки «Samsung GS- 7272» вартістю 1000 гривень разом з двома SIM -картками оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 15 гривень кожна, флеш- накопичувачем марки «МісгоSD» ємністю 2Gb вартістю 65 гривень та грошові кошти загальною сумою 85 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_4 , чим останньому заподіяв майнової шкоди на загальну суму 1180 гривень.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, так як ОСОБА_5 вчинив відкрите заволодіння чужим майном (грабіж).

24 серпня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 , якому на підставі ч.4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження надано право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення у даному кримінальному провадженні за № 0000323 від 26.07.2016 року, та ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 186 КК України. Так, підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, погоджується з тим, що завдані в результаті вчиненого ним кримінального правопорушення збитки, відшкодовані в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 зобов`язується погодитись з тим, що завдані в результаті вчиненого кримінального правопорушення збитки, відшкодовані йому в повному обсязі.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та отримана згода підозрюваного на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджене покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ч.3 ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.186 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого ОСОБА_5 визнає себе винуватим, цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК Україн

и та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 відкрито заволодів чужим майном (грабіж), а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Речові докази у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, вважати повернутими потерпілому ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 314, 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

засудив:

затвердити угоду від 24 серпня 2016 року про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 24 серпня 2016 року покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 1700 гривень.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази : мобільний телефон марки «Samsung GS- 7272» дві SIM карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар", флеш-накопичувач марки "MicroSD" ємністю 2Gb вважати повернутими потерпілому ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1