Справа № 740/793/17
Провадження № 1-кс/740/139/17
УХВАЛА

24 лютого 2017 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного 10.10.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001627за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

23 лютого 2017 року прокурор Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт шляхом встановлення заборони відчуження житлового будинку загальною площею 65,0 кв.м по АДРЕСА_1 загальною вартістю 103493,0 грн., що одноособово належить ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, р. № 2-1178 від 16.08.2011, виданого Ніжинською міською державною нотаріальною конторою.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , яка підтверджувала перед потерпілим ОСОБА_6 повідомлені ним відомості, шляхом обману, з метою протиправного збагачення з корисливих мотивів, видаючи себе за власника дачного господарства в садовому кооперативі «Райдуга» під № НОМЕР_2 , представляючись ОСОБА_7 , повідомляючи при цьому, що для оформлення майбутнього договору купівлі-продажу йому потрібно виготовити необхідні документи, заволодів належними ОСОБА_6 грошовими коштами в сумі 1400,0 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 01.09.2016 еквівалентно 36513,68 грн., та 2000,0 грн., які були передані останнім під приводом необхідності виготовлення потрібних документів для оформлення майбутнього договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна в рахунок його ціни, що мало місце під час близько п`яти зустрічей, що відбулися за місцем реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у вересні 2016 року, чим ОСОБА_6 заподіяно матеріальної шкоди на суму 38513,68 грн.

ОСОБА_5 20.01.2017 о 10:35 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

ОСОБА_4 20.01.2017 о 10:40 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що своїми спільними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заподіяли матеріальну шкоду потерпілому на суму 38513,68 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 Цивільного кодексу України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За таких обставин, ініційований даним клопотанням захід забезпечення кримінального провадження обумовлений необхідністю тимчасового позбавлення підозрюваного права відчуження та розпорядження відповідним майном з метою забезпечення цивільного позову.

Досудовим слідством встановлено, що об`єктів права власності за ОСОБА_5 не зареєстровано.

Разом з тим, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, ОСОБА_4 одноособово належить на праві приватної власності житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 103493,0 грн.

Інших об`єктів права власності за ОСОБА_4 не зареєстровано.

Виходячи з викладеного, враховуючи, що вказаний об`єкт нерухомого майна є єдиним, на який може бути звернено стягнення у ході виконання відповідного рішення суду про відшкодування шкоди у разі відсутності у боржників необхідних коштів, існують достатні підстави вважати, що зазначений житловий будинок може бути відчужений власником з метою уникнення таких негативних для себе наслідків матеріального характеру.

З цих же підстав, з огляду на те, що майно, арешт якого ініціюється, не було тимчасово вилученим, у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України дане клопотання необхідно розглядати без повідомлення підозрюваної ОСОБА_4 , так як відведені законодавством два дні для розгляду клопотання про арешт майна є достатнім строком для здійснення його відчуження, що зробить відповідний захід забезпечення кримінального провадження не актуальним.

При цьому, таке обмеження права власності, незважаючи на різницю вартості майна та розміру завданої шкоди, є розумним та співрозмірним, адже на даному етапі кримінального провадження ініціюється питання виключно заборони відчуження, яке зовсім не впливає на решту правомочностей власника та користувачів житла, а отже, і наслідки арешту майна в даному випадку для підозрюваного та третіх осіб є мінімальними.

Виходячи з викладеного, зважаючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, враховуючи, що тяжкість вчиненого злочину та потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи відповідних осіб, а мета, з якою сторона обвинувачення звернулася з даним клопотанням, у разі його задоволення буде досягнута

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання за викладених в ньому обставин.
Згідно ч. 1ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Заслухавши прокурора, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дішла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Прокурор Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 не надав доказів на підтвердження вищевикладених обставин, а також у матеріалах клопотання відсутні документи на підтвердження того, хто зареєстрований та проживає у данному будинку, наявність зареєстрованих чи проживаючих малолітніх чи неповнолітній дітей, чиї права можуть бути порушенні шляхом накладення арешту на майно, з урахуванням п.1 ч.3 ст.171 КПК України, тому слідчий суддя не вбачацє підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

У клопотанні слідчий вказує на необхідність накладення арешту у зв*язку із забезпеченням цивільного позовупро стягнення матеріальної шкоди в розмірі у сумі 38513, 68, що є не співмірним з оцінкою майна, вартість якого становить 103493 грн.,що у декілька разів перевищує розмір шкоди, на яке просить накласти арешт прокурор та те, що це є єдиним житлом підозрюваної ОСОБА_4 . Тому, якщо метоюарешту майна є забезпечення конфіскації, то вартість арештованого майна має узгоджуватися із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа

У клопотанні слідчий не наводить факту існування передбачених ч.1 ст.170 КПК України ризиків втрати чи зникнення вилучених речей або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце.

Також, відсутні докази можливого приховування або зникнення данного майна, а клопотання прокурора грунтується лише на припущеннях.

З огляду на наведене, слідчий суддя вважає клопотання про арешт майна є передчасним і таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного 10.10.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001627за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про накладення арешту, шляхом встановлення заборони відчуження, на житловий будинок загальною площею 65,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 103493,0 грн., що одноособово належить ОСОБА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, р. № 2-1178 від 16.08.2011, виданого Ніжинською міською державною нотаріальною конторою.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1