Справа № 163/821/17
Провадження № 1-кп/163/68/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000091 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Золочівка Демидівського району Рівненської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з вищою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 09.07.2016, придбавши у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, за 100 грн. особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який, з метою утруднення виявлення під час проходження митного контролю, приховав в одягнену на собі спідню білизну, та 10.07.2016 року приблизно о 04 год. 30 хв., слідуючи в якості пасажира рейсового автобуса марки «VANHOOL», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , сполученням «Київ-Варшава», через пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС, що в с. Старовойтове Любомльського району Волинської області, смугою руху «для пасажирських автобусів», намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює виявлення, перемістити через митний кордон України вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс, масою 1,25 г., який був поміщений у полімерний пакетик із герметичною застібкою, що знаходився у спідній білизні, і про його наявність не заявив під час усного опитування інспекторами Волинської митниці ДФС України, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки зазначений наркотичний засіб був виявлений інспектором Волинської митниці ДФС під час проходження митного контролю та вилучений слідчим відділу УСБУ у Волинській області.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», канабіс віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця № 1, Список № 1).
Дії ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту, кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, як умисне вчинення закінченого замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, - канабісу, тобто спробі його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.
На стадії досудового розслідування між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами вказаної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, за фактичними обставинами та в обсязі, викладеними у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, кваліфікації таких його дій не оспорює, а також зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення під час судового провадження.
Сторонами погоджено наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обтяжуючих покарання обставин та узгоджено покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, із застосуванням ч.ч.1, 2 ст.69 КК України, визначивши ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1471 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25007 (двадцять п`ять тисяч сім) гривень без конфіскації майна.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, сторонами віднесено: щире каяття останнього, активне сприяння розкриттю злочину, визнання ним вини та відсутність тяжких наслідків внаслідок вчинення злочину, оскільки розмір канабісу є незначним, а також враховано дані про його особу, а саме: його вперше притягнення до кримінальної відповідальності, молодий вік, позитивну характеристику, що у сукупності з пом`якшуючими обставинами істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та свідчить про наявність підстав для застосування положень ст.69 КК України та призначення більш м`якого виду основного покарання, ніж передбаченого санкцією ч.2 ст.305 КК України, а саме у виді штрафу та не призначення додаткового покарання, що передбачене у санкції цієї статті, тобто без конфіскації майна.
Сторони підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди та наслідками її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений повністю визнав інкриміноване йому обвинувачення, ствердив добровільність укладення угоди і не заперечив проти її затвердження, погодився на призначення узгодженого покарання.
Прокурор та захисник обвинуваченого вважали наявними підстави для затвердження угоди.
Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що також виходить із вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також, роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.

Відповідно до ст.468, ч.4 ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.

Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, а також не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України є правильною.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням ст.ст.53, 65, 66, 69 КК України.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, передбачені ст. 66 КК України, відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, інші обставини, що пом`якшують покарання винного, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого злочину, які у підготовчому судовому засіданні знайшли своє підтвердження та їх сукупність суд розцінює як таку, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, та свідчить про наявність підстав для призначення останньому більш м`якого виду покарання, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.305 КК України.

Отже, виходячи з наведеного, суд вважає за можливе при призначенні покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України застосувати до ОСОБА_4 положення ч.ч.1, 2 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.305 КК України, та призначити йому основне покарання у виді штрафу в узгодженому сторонами угоди розмірі, який відповідає вимогам ст.53 КК України, та без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Обвинувачений також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України.

Таким чином, на переконання суду, умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Виходячи з викладеного, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України, а арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2016 року, на майно обвинуваченого, скасуванню.
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Строк обраного під час досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання закінчився 30.03.2017 року, клопотання про обрання такого чи іншого запобіжного заходу сторона обвинувачення не заявляла та підстав для його застосування до набрання вироком законної сили, судом не встановлено.
Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474-475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 17.03.2017 у кримінальному провадженні №0000091, укладену прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Волинської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.ч.1, 2 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1471 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25007 (двадцять п`ять тисяч сім) гривень 00 копійок, без конфіскації майна.
Речові докази:

- речовину рослинного походження зеленого кольору, яка являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, масою (в перерахунку на висушену речовину) 1,25 г. (за виключенням речовини масою 0,59 г, використаної у процесі проведення експертного дослідження), та пакет зі стрічковим замком, у який поміщений зазначений наркотичний засіб, що знаходяться в спеціалізованому пакеті з полімерного матеріалу «Україна МВС Експертна служба» №2690940 з самоклеючою саморуйнівною при відкриванні стрічкою, які зберігаються в камері речових доказів СВ УСБУ у Волинській області, - знищити.

Документи:

- акт про проведення митного огляду №205020101/2016/300121Е; пояснення ОСОБА_8 від 10.07.2016 та пояснення ОСОБА_9 від 10.07.2016 року, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений, згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.07.2016 року, на майно ОСОБА_4 , а саме, на: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я « ОСОБА_10 », який також визнано речовим доказом засобом скоєння злочину, та переданий на відповідальне зберігання відповідальній особі Управління Державної міграційної служби у Волинській області, - скасувати, а вказане майно паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 - повернути ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 330 (триста тридцять) гривень 15 копійок процесуальних витрат за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1