Провадження № 1-кс/734/1161/16 Справа № 734/3938/16-к
У х в а л а

іменем України

29 грудня 2016 року смт. Козелець

Слідчий суддя Козелецького р айонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 , винесене в кримінальному провадженні № 0000139 від 2 грудня 2016 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, військове звання солдат, механіка-водія 1 роти забезпечення навчального процесу військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

прокурор військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 звернувся у суд із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 407 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що військовою прокуратурою Деснянського гарнізону проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000139, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 грудня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 407 КК України.

11 листопада 2015 року солдат ОСОБА_5 за наказом № 281 від 11 листопада 2015 року командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення з 12 листопада 2015 року та призначений на посаду курсанта 8 навчальної механізованої роти. Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить строкову військову службу. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

5 листопада 2016 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити строкову військову службу, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України - самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд. В подальшому солдат ОСОБА_5 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо самовільного залишення військової частини, прибув до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 лише 13 листопада 2016 року, де продовжив виконання своїх службових обов`язків. Отже, солдат ОСОБА_5 був незаконно відсутнім на місці служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 в період із 5 листопада 2016 року до 13 листопада 2016 року.

Крім того, 27 листопада 2016 року, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17 і 65 Конституції України, ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127 і 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити строкову військову службу, враховуючи стан у Державі, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повторно самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , під час незаконної відсутності у військовій частині обов`язків військової служби не виконував, а проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби. У подальшому солдат ОСОБА_5 , усвідомивши протиправність своїх дій щодо самовільного залишення військової частини, 29 грудня 2016 року прибув до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, 29 грудня 2016 вручене ОСОБА_5 . 29 грудня 2016 року ОСОБА_5 затриманий прокурорсько-слідчими працівниками військової прокуратури Деснянського гарнізону на підставі ухвали слідчого судді №734/3856/16-к.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків та іншими матеріалами досудового розслідування.

Оскільки у даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та припинення вчинення ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_5 жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , виконання ним процесуальних рішень, спробам останнього перешкоджати кримінальному провадженню та припинить вчинення ним кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав. Захисник ОСОБА_4 і підозрюваний ОСОБА_5 погодилися із вимогами клопотання.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

У ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує, з огляду на особу підозрюваного, з метою забезпечення належного виконання ОСОБА_5 усіх слідчих та процесуальних дій, та припинення вчинення останнім кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, беручи до уваги його вік, стан здоров`я, характер вчиненого кримінального правопорушення, майновий стан, особу підозрюваного, слід прийти до висновку про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, з утриманням на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 . За таких обставин слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, і приходить до висновку по необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном 60 днів у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 193, 194, 196, 197, 202, 205 і 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з 10.00 години 29 грудня 2016 року до 10.00 години 27 лютого 2017 року включно.

Утримувати ОСОБА_5 на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_1 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів із дня її оголошення.

Слідчий суддя