У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2017 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , заявника ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 про скасування обов`язку підозрюваного, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просить скасувати обов`язок підозрюваного не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, посилаючись на наступне.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року скасовано ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2017 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000094 від 17.02.2017 року за ч. 5 ст. 191 КК України. Постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП УДПтСУ в Одеській області до 06.09.2017 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 17.02.2017 року. Визначено грошову заставу 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 480000 грн. У разі внесення застави зобов`язано підозрюваного: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) інші документи, які дають право для виїзду (в`їзду) за кордон України.

У зв`язку з внесенням застави 24 липня 2017 року ОСОБА_6 звільнено з-під варти.

Згідно ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право продати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 5 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановления попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

01.08.2017 року ОСОБА_6 звертався до слідчого судді Приморського районного суду з клопотанням про скасування обов`язку не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2017 року, з посиланням на вимоги ст. 201 ч. 5 КПК (клопотання подано раніше тридцяти днів з дня постановления попередньої ухвали) в задоволені клопотання відмовлено. Інших підстав для відмови у задоволені клопотання в ухвалі не зазначено. Отже за змістом вказаної ухвали, клопотання підозрюваного фактично залишено без розгляду.

Крім того, «Право підозрюваного, обвинуваченого на розгляд клопотання про зміну, скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути обмежено. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути відповідне клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів із дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Відмова у розгляді з підстав неодноразового звернення з таким клопотанням у кримінальному провадженні не допускається та є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 65 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Слоев проти України"). Слідчий суддя, суд вправі залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу у випадку, коли таке клопотання подано раніше ніж за тридцять днів із дня постановления попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу. Якщо ж у відповідному клопотанні, поданому у межах тридцяти днів із дня постановления попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, викладено нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом, розгляд клопотання має бути здійснено у строки, передбачені ч. 4 ст. 201 КПК» (п. 19 Листа ВССУ від 04.04.2013 року №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).

У всякому разі дане клопотання містить посилання на нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, а саме: необхідність здійснення ОСОБА_6 прав та обов`язків керівника Молодіжної громадської організації «Грос-лібенталь», діяльність якої поширюється на Овідіопольський район Одеської області, а також на обставини фактичної не можливості реалізації права відлучатись з населеного пункту за дозволом слідчого, прокурора, про що свідчать письмові відповіді слідчого, прокурора на відповідні клопотання підозрюваного.

Підставами для скасування додаткового обов`язку підозрюваного не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду, є наступне:

ОСОБА_6 обраний депутатом Овідіопольської районної ради VII скликання та входить до постійної комісії з питань майнових відносин, транспорту, зв`язку, житлово-комунального господарства, будівництва, що зумовлює необхідність постійних поїздок до смт. Овідіополь та інших населених пунктів Овідіоопльського району, що підтверджується довідкою Овідіопольської районної ради, рішенням Овідіопольської районної ради від 01.12.2015 року №8- VII.

ОСОБА_6 є керівником молодіжної громадської організації «Грос-лібенталь», діяльність якої поширюється на Овідіопольський район Одеської області, що зумовлює необхідність виїзду за межі населеного пункту, в якому постійно мешкає підозрюваний. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про державну реєстрацію молодіжної громадської організації, «Грос-лібенталь», свідоцтвом про реєстрацію об`єднання громадян, довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ).

ОСОБА_6 є присяжним Овідіопольського районного суду Одеської області згідно рішення Овідіпольської районної ради від 13.04.2017 року, що також зумовлює необхідність відлучення з місця проживання.

ОСОБА_6 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №991313 від 28.07.2010 року. Видами діяльності ФО-П ОСОБА_6 є роздрібна торгівля та інші, що зумовлює необхідність постійного виїзду за межі смт. Великодолинське, в якому проживає, з метою здійснення підприємницької діяльності (укладення договорів, проведення розрахунків, отримання товарів тощо). Вказані обставини підтверджуються Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копіями договорів, актів приймання-передачі матеріальних цінностей тощо, що пов`язані зі здійсненням підприємницької діяльності та зумовлюють необхідність постійного виїзду за межі населеного пункту, в якому мешкає ОСОБА_6 .

Отже, обмеження підозрюваного ОСОБА_6 у свободі відлучатись з місця постійного проживання, пов`язане з істотним обмеженням його прав на здійснення політичної (депутата районної ради), громадської (керівника громадського об`єднання, діяльність якого поширюється на всю територію Овідіопольського району; присяжного Овідіопольського районного суду), підприємницької (суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи - підприємця, діяльність якого пов`язана з необхідністю постійного відлучення з населеного пункту, в якому постійно проживає), а відтак є втручанням в здійснення приватного життя.

Згідно ст. 8 Конвенції «про захист прав людини і основоположних свобод» «Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб».

Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що втручання держави в приватне життя повинно здійснюватися "згідно із законом", переслідувати легітимну мету та бути необхідним у демократичному суспільстві для досягнення цієї мети (див. рішення у справах "Сілвер та інші проти Сполученого Королівства", від 25 березня 1993 року, Series А N 61. стор. 32, п. 84. та "Петра проти Румунії", від 23 вересня 1998 року. Reports 1998-V11, стор. 2853, п. 36). Вислів "згідно із законом" вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві. По-друге, цей вислів також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб такий закон був доступний для зацікавленої особи (яка, крім того, повинна мати можливість передбачити наслідки дії такого закону щодо себе) та відповідати принципові верховенства права і забезпечувати достатність гарантій від свавілля (див., серед інших джерел, рішення у справі "Копп проти Швейцарії", від 25 березня 1998 року, п. 55, Reports 1998-II), рішення у справі "Полторацький проти України", N 38812/97. п. 155, ЄСПЛ 2003-V).

Передбачене ч. 5 ст. 194 КПК України, зобов`язання підозрюваного не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду не є якісним законом в розумінні практики Європейського суду з прав людини, оскільки не містить умов, за яких слідчий, прокурор можуть надати/не надати дозвіл на таке відлучення, а отже не забезпечує достатність гарантій від свавілля. Крім того, проживання підозрюваного (смт. Великодолинське Овідіопольського району) на значній відстані від місця знаходження органу розслідування (м. Одеса) технічно унеможливлює звернення підозрюваного з клопотанням до слідчого, прокурора та своєчасний розгляд ними такого клопотання, тоді як така потреба виникає майже щоденно.

До суду не надавалось відповідного та мотивованого клопотання слідчого, прокурора про покладення на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язку не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає. Покладення такого обов`язку не відповідає вимогам ст. 177 КПК. Гіпотетичне посилання на те, що таке зобов`язання перешкоджатиме незаконному впливу на кримінальне провадження, є невиправданим. Переважна більшість свідків про кримінальному провадженню є мешканцями населеного пункту, в якому проживає підозрюваний. Отже застосування такого зобов`язання, що є втручанням в приватне життя, не є необхідним в демократичному суспільстві та не переслідує легітимної мети.

Європейський суд з прав людини при розгляді справи "Котій проти України" (Заява N 28718/09), 5 березня 2015 року) за подібних обставин (застосування підписки про невиїзд, що потягло порушення прав на професійну діяльність) дійшов висновку про порушення державою передбачених ст. 8 Конвенції прав громадянина.

З врахуванням того, що 1) обставини депутатської, громадської, професійної діяльності підозрюваного ОСОБА_6 не були предметом дослідження судом при вирішенні питання щодо застосування до нього такого зобов`язання як заборона відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає і їх застосування істотно обмежує право підозрюваного на приватне життя в тому числі на здійсненням ним політичної, громадської та професійної діяльності; 2) застосування такого зобов`язання не відповідає вимогам ст. 177 КПК, що передбачає мету та підстави застосування запобіжних заходів; 3) застосування такого зобов`язання не ґрунтується на «якісному» законні та не є необхідним в демократичному суспільстві, а відтак є неправомірним втручанням держави в приватне життя та порушенням ст. 8 Конвенції.

Прокурор та слідчий заперечували щодо задоволення клопотання ОСОБА_6 , вважаючи його необґрунтованим та незаконним.

Вивчивши клопотання, вислухавши слідчого, прокурора, заявника та його захисника, суд вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_6 слід відмовити виходячи з того, що надані докази заявником в обґрунтування свого клопотання не є новими обставинами та були вже раніше досліджені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Частина 5 ст. 201 КПК України, надає право суду, слідчому судді залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядались слідчим суддею, судом.

Посилання ОСОБА_6 і його захисника на те, що ОСОБА_6 є підприємцем, а також займається політичною діяльністю були предметом розгляду суду першої і апеляційної інстанції, тому вони не є новими обставинами. ОСОБА_6 зареєстрований у якості фізичної особи підприємця у 2010 році.

Керуючись ст. 201 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про скасування обов`язку підозрюваного відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

01.09.2017