АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/514/2017 Головуючий у І-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження відносно обвинуваченого за ч.1 ст. 121 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Бандишівка Могилів-Подільського району Вінницької області,

зареєстрованого в

АДРЕСА_1 , проживаючого в

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та виправдано за недоведеністю у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 19 жовтня 2013 року приблизно о 03 год. 20 хв., проходячи разом зі своїм товаришем ОСОБА_10 проїжджу частину дороги у непередбаченому для цього місці напроти буд. 4-Б по вул. Довженка в м. Києві, отримав зауваження від незнайомого йому потерпілого ОСОБА_11 , після чого між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_6 з метою нанесення тілесних ушкоджень на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, підійшов впритул до ОСОБА_11 і ножем умисно наніс йому три удари, один з яких в живіт, заподіявши потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Виправдовуючи ОСОБА_6 , суд першої інстанції вказав, що обвинувачення щодо нього ґрунтується лише на припущеннях, оскільки будь-яких доказів вчинення правопорушення саме ОСОБА_6 суду не надано. Ні потерпілий, ні жоден зі свідків не вказали на те, що саме ОСОБА_6 наносив тілесне ушкодження потерпілому. На одязі ОСОБА_6 слідів крові не знайдено.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий обвинувальний вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі і на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Просить повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, а саме дослідити письмові матеріали кримінального провадження в повному обсязі, викликати в судове засідання та допитати у якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , потерпілого ОСОБА_11 .

Вказує, що судом безпідставно визнано правдивими показання ОСОБА_6 та безпідставно визнано недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання від 09.11.2013 та 21.10.2013.

Звертає увагу на те, що застосування спецзасобу наручників, не слід сприймати як спробу тиску, оскільки співробітники міліції діяли в межах чинного законодавства і застосовували їх з метою забезпечення безпеки.

Також вважає безпідставним врахування судом часу перебування в райвідділі міліції ОСОБА_6 , як здійснення тиску на нього, оскільки він там перебував у зв`язку з проведенням першочергових слідчих дій.

Посилається на безпідставність прийняття до уваги показань свідка ОСОБА_10 , який вказував, що ОСОБА_6 наніс потерпілому тілесні ушкодження, але у суді заявив, що насправді цього не було і він навіть не був на тій вулиці, а такі показання дав, оскільки на нього здійснювався тиск, та критичне сприйняття показань свідка ОСОБА_17 , який дав чіткі, логічні та послідовні показання з приводу проведення досудового розслідування у вказаному провадженні.

Не погоджується з тим, що показання свідка ОСОБА_18 судом викладено як такі, що виправдовують ОСОБА_6 не зважаючи на те, що на час вчинення кримінального правопорушення він не перебував з ОСОБА_6 .

Також судом безпідставно трактовано показання потерпілого на користь невинуватості ОСОБА_6 , який на час розгляду провадження у суді не зміг впізнати його як особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження, не врахував і що це пов`язано з тим, що минула значна кількість часу і він зміг лише озвучити сукупність ознак, які пригадав на час надання показань суду. Однак на час проведення впізнання під час досудового розслідування свідок чітко вказав на особу винного.

Крім того, встановлено, що на технічному носії інформації аудиодиску, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції відсутнє проголошення результатів підготовчого судового засідання, тобто ухвали про призначення справи до судового розгляду. Також на технічних носіях інформації відсутній запис судового засідання від 16 жовтня 2014 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого та його захисника, які проти неї заперечили, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно вимог ч.2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Так, в журналі судового засідання за 02 квітня 2014 року зафіксовано вихід суду до нарадчої кімнати для винесення ухвали і звукозапис на цьому закінчено. В журналі судового засідання та на технічному носії інформації відсутнє проголошення результатів підготовчого судового засідання, тобто ухвали суду про призначення справи до судового розгляду, на що звертає увагу прокурор.

Тобто, згідно технічних носіїв інформації, кримінальне провадження не призначалося до розгляду у встановленому законом порядку, оскільки дані про це в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на технічних носіях інформації відсутній запис судового засідання від 16 жовтня 2014 року.

Зазначені обставини є безумовною підставою для скасування судового рішення.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Інші доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів не перевіряє оскільки вирок суду скасовується у повному обсязі з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 17 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Касаційна скарга може бути подана до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді _______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4