УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В С Т А Н О В И В :
В обґрунтування доводів та вимог скарг посилається на неповноту та однобічність досудового розслідування, при цьому надає власну правову оцінку діям слідчого, стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства, внаслідок чого передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
В судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи своєї скарги.
Зацікавлена особа слідчий ОСОБА_4 просив відмовити у її задоволенні.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Заслухавши пояснення заявника, який у судовому засіданні вказав що скаргу підтримує з мотивів, що у ній наведені, вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, заслухавши слідчого, а також дослідивши матеріали закритого кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Згідно доводів скарги, які матеріалами кримінального провадження не спростовані, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_3 отримав лише 02.11.2016 року , а відтак слідчий суддя вважає скаргу поданою у встановлений ст. 304 КПК України десятиденний строк.
Судовим розглядом встановлено, що 20 травня 2016 року скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених службових осіб Київської місцевої прокуратури №4 задоволено частково та зобов`язано уповноважених службових осіб Київської місцевої прокуратури №4 внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення у відповідності до ст. 214 КПК України. В іншій частині відмовлено.
Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.
Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, в даному випадку, передбаченого ст. 383 КК України, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, в ході досудового розслідування допитано свідка ОСОБА_6 , яка є адвокатом та пояснила, що з 12 червня 2015 року між нею та ТОВ «Сівер Україна» укладений договір про надання юридичних послуг, та під час надання яких нею було досліджено ряд судових рішень про встановлення права власності, які давали достатні підстави вважати що державний реєстратор Реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст.. 367 КК України; досліджено письмові докази, які стосувалися предмету досудового розслідування, яким в оскаржуваній постанові надано належну правову оцінку, як окремо, так і в сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Стверджуючи про необхідність проведення в ході досудового розслідування слідчих та процесуальних дій, наведених у скарзі, ОСОБА_3 між тим не розкриває, яким чином здійснення цих процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за ст. 383 КК України.
Вивчивши по доводам скарги матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає відсутніми у справі обставини, які належали до перевірки шляхом вчинення інших перевірочних дій, ніж ті що проведені у справі, а відтак посилання заявника на неповноту досудового розслідування, фактично як на єдину підставу для скасування оскаржуваного рішення, неспроможне. Більш того, адвокат стверджує, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 190 та ч. 4 ст. 358 КК України, проте з відповідними заявами адвокат не звертався.
Водночас, перевіряючи надані матеріали на предмет відповідності рішення про закриття кримінального провадження вимогам п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий суддя відзначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.
Стаття 383 КК України встановлює кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу досудового розслідування про вчинення злочину.
Якщо особа повідомляє дійсні (правдиві) відомості, але помиляється щодо їх юридичної оцінки (кваліфікації), то ознаки злочину, передбаченого ст.. 383 КК, відсутні. Суб`єктивна сторона злочину характеризується лише прямим умислом, бо вказівка закону на завідомо неправдивий характер повідомлення свідчить про усвідомлення винним того, що спрямовані ним на адресу відповідних органів відомості не відповідають дійсності, і його бажання вчинити такі дії. Помилкова думка особи про відповідність відомостей дійсності виключає відповідальність за ст. 383 КК України.
Аналізуючи дані досудового розслідування, слідчий суддя відзначає, що припущення ОСОБА_3 не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході слідства.
Слідчим суддею встановлено, що між ОСОБА_5 , якого представляє ОСОБА_3 з однієї сторони та ТОВ «Сівер Україна», яке представляє ОСОБА_6 з іншої існує спір щодо визнання права власності на приміщення. З цього приводу судами різних інстанцій з 2003 року по теперішній час приймались різні рішення.
Так, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» до ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи: Благодійна організація «Благодійний фонд «Християнський», Прогресивна соціалістична партія України, про визнання недійсним договору купівлі-продажу. До цього рішення апеляційного суду м. Києва діяло рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 квітня 2007 року, яким позовні вимоги ТОВ «Сівер Україна» були задоволені та було визнано недійсним договір купівлі-продажу нежилих приміщень №№ 97, 98, 102 загальною площею 564,50 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 27 вересня 2004 року між ОСОБА_8 особисто та як представником ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 . Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сівер Україна» (далі ТОВ «Сівер Україна») про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на майно
Доводи скарги ОСОБА_3 та фактичні обставини справи в цілому не містять підстав вважати, що шляхом проведення слідчих та процесуальних дій в кримінальному провадженні можуть бути встановлені обставини для протилежного висновку, ніж зазначений в постанові що оскаржується.
Оцінивши вищезазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи та положенням закону про кримінальну відповідальність висновок слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч. 1 ст.383 КК України, а відтак не вбачає підстав для задоволення скарги.
Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 діб з дня її винесення.
Повний текст ухвали слідчого судді буде оголошено 22 листопада 2016 року о 12:30 годині.

Слідчий суддя: