Справа № 362/869/17
Провадження № 1-кп/362/149/17
ВИРОК
Іменем України
17.03.2017 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого: 22.12.2005 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; 20.04.2010 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки; 14.08.2015 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :
12 лютого 2017 року близько 19 год. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим, в тому числі, останній раз за корисливий злочин, на шлях виправлення не став та, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 , належного громадянину ОСОБА_5 , таємно викрав одну секцією металевих воріт від цього будинку попередньо демонтовану власником, вартістю 312 грн., після чого з місця злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як крадіжка, тобто, таємне викрадення чужого майна, вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини викрадення 12 лютого 2017 року у вечері металевої секції воріт будинку АДРЕСА_2 .
Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з листом про відсутність до обвинуваченого будь-яких претензій та просив його суворо не карати.
Відповідно до положень ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор і обвинувачений, правильно розуміючи зміст даних обставин, і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.
Учасникам процесу було роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, оскільки в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, мало місце, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і що, у вчиненні цього кримінального правопорушення винен саме ОСОБА_4 .
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, що, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, дані про його особу, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив новий злочин під час випробування, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, ставлення до нього потерпілого.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, його щирого каяття, вчинення злочину повторно, приймаючи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, у відповідності до положень ч.2 ст.59 і ч.2 ст.65 КК України, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням обвинуваченому буде покарання у виді позбавлення волі, підстав для застосування більш м`якого покарання суд не вбачає.
Оскільки обвинувачений вчинив новий злочин до повного відбуття покарання, призначеного вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2015 року, за положеннями ст.71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком необхідно приєднати частково невідбуте покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349, 368-371, 395 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків визначити у виді 4 років позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання з 17 березня 2017 року, взявши під варту в залі суду.
Речові докази по справі: одну секцію металевих воріт вагою 55 кг, передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити за належністю.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення через Васильківський міськрайонний суд Київської області.
Копію вироку негайно вручити засудженому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1