В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2013 Справа №607/10323/13-к

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Багрія Т.Я.

при секретарі Стус К.І. з участю:

прокурора Козловського А.І.

обвинуваченої ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

під час підготовчого судового засідання кримінального провадження №607/10323/13-к стосовно ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженким.Сміла Черкаської області, жителькис.Петриківвул.Сонячна, 26 Тернопільського району Тернопільської області, раніше не судимої з обвинувальним актом про обвинувачення за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України та угодою про визнання винуватості, -

встановив:

ОСОБА_1 на виборах Народних депутатів України 28 жовтня 2012 року була головою Дільничної виборчої комісії №610939 Територіального виборчого округу №165, що в с.Почапинці Тернопільського району. Будучи службовою особою, яка відповідно до підпункту «а» пункту 2 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, склала завідомо неправдивий офіційний документ.Так, 3 листопада 2012 року ОСОБА_1, перебуваючи в Окружній виборчій комісії №165, що знаходилась в м.Зборів Тернопільської областідізналась про те, що у відповідності до Постанови Центральної виборчої комісії від 12.07.2012 року №108 «Про Порядок нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України» бухгалтерією ОВК проводиться нарахування та виплата одноразової грошової винагороди.

У відповідності до п.п.1, 2 та 3 розділу II «Порядку нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України», нарахування та виплата одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій проводиться згідно з прийнятим виборчою комісією рішенням тим членам комісії, які брали активну участь у її роботі, незалежно від того, на штатній чи на не платній основі вони працюють у відповідній комісії, розмір одноразової грошової винагороди членам виборчої комісії визначається на засіданні цієї комісії за поданням її голови і залежить від особистого внеску кожного члена комісії у її діяльність, про що приймається відповідне рішення, постанова дільничної виборчої комісії про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди затверджується рішенням відповідної окружної виборчої комісії. В порушення перелічених вище вимог, голова ДВК №610939 ОВК 165 ОСОБА_1, будучи службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчі обов'язки, умисно, з метою отримання одноразової грошової винагороди, без проведення зборів членів Дільничної виборчої комісії, видала завідомо неправдивий офіційний документ - протокол №8 засідання Дільничної виборчої комісії без дати та постанову без номера від 03.11.2012 року засідання Дільничної виборчої комісії «Про нарахування одноразової грошової винагороди членам ДВК №610939», скріпивши вказані документи власним підписом та печаткою ДВК №610939, підробила в них підпис секретаря ДВК ОСОБА_3, в яких містилися завідомо неправдиві відомості про те, що ДВК №610939 ОВК 165 вирішила нарахувати одноразову грошову винагороду членам ДВК, які брали активну участь в роботі комісії ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Підроблені документи ОСОБА_1 подала до ОВК № 165 для нарахування одноразової грошової винагороди.Крім цього, голова ДВК №610939 ОВК 165 ОСОБА_1, будучи службовою особою, являючись відповідно до підпункту «а» пункту 2 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з корисливих мотивів, заволоділа чужиммайном - бюджетними коштами, шляхом зловживання своїм службовим становищем.Так, 3 листопада 2012 року голова ДВК №610939 ОВК 165 ОСОБА_1, подала до бухгалтерії Окружної виборчої комісії № 165, підроблені нею протокол №8 засідання Дільничної виборчої комісії без дати та постанову без номера від 03.11.2012 року засідання Дільничної виборчої комісії «Про нарахування одноразової грошової винагороди членам ДВК №610939», в яких містилися неправдиві відомості про те, що ДВК №610939 ОВК 165 вирішила нарахувати одноразову грошову винагороду членам ДВК, які брали активну участь в роботі комісії : ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які скріпила своїм підписом і підробила в них підпис секретаря ДВК ОСОБА_3, для нарахування одноразової грошової винагороди.

На підставі підроблених ОСОБА_1 та поданих до ОВК документів Окружною виборчою комісією в третій декаді листопада 2012 року нараховано1950 гривень та виплачено 1597, 83 гривень одноразової грошової винагороди.Коштами, нарахованими та виплаченими Окружною виборчою комісією, на підставі підроблених протоколу №8 засідання Дільничної виборчої комісії без дати та постанови без номера від 03.11.2012 року засідання Дільничної виборчої комісії «Про нарахування одноразової грошової винагороди членам ДВК №610939» в сумі 1597,83 гривень ОСОБА_1 умисно незаконно заволоділа та використала на власний розсуд.

Між старшим прокурором прокуратури Тернопільського району ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено угоду про визнання винуватості від 17 вересня 2013 року.Згідно з цією угодою ОСОБА_1 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.191 та ч.2 ст.366 КК Україниі зобовязалася беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні.Також, сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченійпередбаченогоч.2 ст.191 КК України у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік та ч.1 ст.366 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік і на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначення їй остаточного покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік та, відповідно до ст.75 КК України звільнення її від відбування основного покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку - 1 рік з покладенням обовязків передбачених ст.76 КК України.

Отже, ОСОБА_1 умисновчинила кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.191 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та ч.1 ст.366 КК України, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

ОСОБА_1 обвинувачена у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідно середньої та невеликої тяжкості. Шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, тобто потерпілих осіб у кримінальному провадженні немає.

В суді обвинувачена пояснила, що угода про визнання винуватості укладена між нею і прокурором добровільно і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вона цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобовязаний довести кожнуобставинущодокримінальногоправопорушення, у вчиненніякогоїїобвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодногодоказовогозначення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення; характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом і те, що для неї наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватостіє обмеження її права на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України та її відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та пояснив, що її укладено добровільно. Він розуміє, що для прокурора наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватостіє обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України.

Проаналізувавши наведене, суд прийшов до переконання, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди враховано обставини передбачені ст.470 КПК України. Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Суд вважає, що угоду про визнання винуватості укладену між сторонами необхідно затвердити.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, її вік, характеристику і те, що вона раніше не судима, обставини, що помякшують покарання це щире каяття, визнання вини, сприяння слідству. З метою виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, з врахуванням особи обвинуваченої та декількох обставин, що помякшують покарання ОСОБА_1 доцільно призначити основне і додаткове покарання передбачене ч.2 ст.191 КК України у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рікшість місяців та за ч.1 ст.366 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн. з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік.З врахуванням обставин, які помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинене них кримінальнихправопорушень, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 може бути перевихована без ізоляції від суспільства, а тому вважає за доцільне, відповідно до ст.75 КК України звільнити її від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк з покладенням на неї обовязків передбачених ст.76 КК України.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, Главою 29, ст.392 - 395, п.2 ч.1 ст.468, ст.469, ст.470, ст.472, ч.2 ст.473, ст.474 - 476, ч.1-3 ст.532, ст.533, ч.1 та ч.2 ст.535 КПК України, суд,-

у хвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 вересня 2013 року укладену між старшим прокурором прокуратури Тернопільського району ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_1.

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України іпризначити їй покарання:

- за ч.2 ст.191 КК України два роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рікшість місяців.

- за ч.1 ст.366 КК України 850 грн. штрафу з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік.

На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_1 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді двох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на один рік шість місяців.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування основного покарання у виді двох років позбавлення волі з випробуванням та встановити їй іспитовий строк один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 обовязки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися в орган кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 1835 грн. 40 коп. витрат повязанихіззалученнямекспертів.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок суду, який набрав законної сили, обовязковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченій.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_7