1Справа № 335/8094/17 1-кс/335/5421/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту, -
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000154 від 21.03.2017 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2017 р. у справі № 335/7295/17 було задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000154 та накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_6 , вилучені 16.06.2017 за адресою: АДРЕСА_1 у наступних розмірах: 2 280,00 євро, 54 700 доларів США, 708 032,00 гривень.
В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні. Зазначив, що виходячи зі змісту ухвали про арешт майна, підставою арешту є припущення слідчого, що вилучені грошові кошти отримані злочинним шляхом в результаті діяльності суб`єктів господарювання, що розслідується у кримінальному провадженні, проте слідчим не надано жодних доказів на підтвердження даних обставин. Також пояснив, пояснив, що вилучені та арештовані грошові кошти отримані законним шляхом, їх отримання підтверджується документально.
Прокурор у судовому засіданні заперечували проти скасування арешту майна та пояснила, що під час обшуку, ОСОБА_6 не зміг пояснити походження вилучених грошових коштів, та не надав докази їх походження. Просила відмовити у задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали про накладення арешту на майно № 335/7295/17, встановив наступне.
Прокуратурою Запорізької області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000154 від 21.03.2017, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
16.06.2017 на підставі ухвал Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2017 у справах №№ 335/7164/17, 335/7164/17, за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено санкціонований обшук.
Під час обшуку було, зокрема, виявлено та вилучено: грошові кошти в розмірі 2 280 (дві тисячі двісті вісімдесят) євро, 54 700 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот) доларів США, 708 032 (сімсот вісім тисяч тридцять дві) грн.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 р. у справі № 335/7295/17 задоволено клопотання слідчого прокуратури Запорізької області ОСОБА_7 внаслідок чого накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_6 , вилучені 16.06.2017 за адресою: АДРЕСА_1 у наступних розмірах: 2 280 (дві тисячі двісті вісімдесят) євро, 54 700 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот) доларів США, 708 032 (сімсот вісім тисяч тридцять дві) гривні.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п.58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).
Своєю чергою, за положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Серед засад діючого кримінального процесуального законодавства закріплені, зокрема, верховенство права, доступ до правосуддя відповідно до ст. 7 КПК України.
За змістом положень ст. 3 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Поряд із цим, статтями 7, 16 КПК України установлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
За нормою пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно з пунктом 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
За змістом прийнятої слідчим суддею ухвали від 19.06.2017, накладаючи арешт на спірну квартиру, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових коштів, вважаючи, що грошові кошти здобуті внаслідок використання незаконних фінансово-економічних механізмів, до яких причетний ОСОБА_6 , і отримані злочинним шляхом в результаті діяльності суб`єктів господарювання, що розслідується у кримінальному провадженні.

При цьому, підстав для збереження арешту майна в межах проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не встановлено.

Так, на підтвердження набуття права власності на грошові кошти представником власника майна надано слідчому судді договір позики від 15.02.2017 та розписку до нього, оригінали яких досліджено у судовому засіданні. Згідно договору, ОСОБА_8 передав у власність ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 800 000,00 грн., 60 000,00 доларів США (що еквівалентно 1 633 800,00 грн. станом на день укладення договору за офіційним курсом НБУ). Строк повернення позики 1 липня 2017 р. Підтвердженням факту отримання позики, є розписка, власноруч написана позичальником ОСОБА_6 . Слідчому судді, у якості законності походження коштів та платоспроможності позичальника, надано податкові декларації та квитанції про їх реєстрацію у контролюючому органі. Вказаний договір позики є чинним, у судовому порядку не оскаржувався.
Крім того, під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, органом досудового розслідування не надано суду доказів на підтвердження того, що арештоване майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Доказів визнання договору позики недійсним слідчому судді не представлено.
Зважаючи на дані обставини та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, грошові кошти ОСОБА_6 не відповідають критеріям речового доказу в силу положень ст. 98 КПК України та не можуть використовуватись як доказ у кримінальному провадженні № 0000154 від 21.03.2017.
Згідно зі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2017 на грошові кошти ОСОБА_6 , вилучені 16.06.2017 за адресою: АДРЕСА_1 , з огляду на що задовольняє клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 170174, 372, 392 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 червня 2017 року у справі № 335/7295/17 провадження № 1?кс/335/4939/2017 на грошові кошти ОСОБА_6 , вилучені 16 червня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 у наступних розмірах: 2 280 (дві тисячі двісті вісімдесят) євро, 54 700 (п`ятдесят чотири тисячі сімсот) доларів США, 708 032 (сімсот вісім тисяч тридцять дві) гривні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1