Справа № 481/150/17
Провадж.№ 1-кп/481/42/2017
В И Р О К
іменем України

22.03.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області в особі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000046 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нового Бугу, Миколаївської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, не працюючого, не в/зобов`язаного,раніше судимого:

1) 15.11.2006 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.122 КК України до обмеження волі строком на 2 роки і 06 місяців, за постановою Новобузького районного суду від 26.02.2009 року на підставі ст.5 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року невідбуту частину покарання, що складала 1 рік, 07 місяців і 16 днів, скорочено наполовину, звільненого 10.11.2009 року по відбутті строку покарання;
2) 03.08.2011 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до виправних робіт за місцем роботи строком на 1 рік з відрахуванням із суми заробітку 10% в доход держави,
3) 27.07.2012 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.389, 71, 72 КК України до одного року двох місяців позбавлення волі;

4) 14.11.2013 року Баштанським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.309, 71 КК України до 01 року 06 місяців позбавлення волі

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:
Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, за наступних обставин:

21.01.2017 року, у вечірній час, обвинувачений ОСОБА_3 проник на територію колишнього цегельного заводу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з метою вчинення крадіжки. Впевнившись у відсутності сторонніх осіб, діючи з корисливих мотивів обвинувачений ОСОБА_3 підійшовши до частково демонтованого складського приміщення і викрав звідти два металевих кутника, які в подальшому на санках перевіз до свого місця проживання, та розпорядився на власний розсуд, а саме реалізував як металобрухт.

Даною крадіжкою обвинувачений ОСОБА_3 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 960,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, підтримав та погодився із всім, що викладено в обвинувальному акті. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно 21.01.2017 року разом із друзями пішов за межі м. Нового Бугу по дрова. Проходячи повз колишній цегельний завод він, непомітно залишивши друзів, проник на територію заводу, звідки таємно викрав металеві кутники. Нічого не повідомивши друзям, він на санках перевіз викрадені металеві речі до себе додому, а наступного дня реалізував за гроші, як металобрухт. У скоєному розкаюється, просить призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, оскільки жодних претензій до обвинуваченого він не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Відповідно до цих вимог закону, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів кримінального провадження. Прокурор, обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України вірно встановлена та повністю доведена крім визнання вини самим обвинуваченим, наданими в судовому засіданні, дослідженими та проаналізованими письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 26.01.2017 року із фототаблицею, з якого вбачається з території якого саме заводу було здійснено крадіжку (а.к.п.35-39);

- договором підряду № 1 від 02.04.2016 року укладеного між ТОВ «Новобузька Інвестиційно-Промислова Група» та фізичною особою ОСОБА_5 , з якого вбачається, що будівельні матеріали та обладнання, яке демонтується з території по АДРЕСА_1 передається ОСОБА_5 (а.к.п. 40-43);

- заявою ОСОБА_6 про добровільну видачу двох металевих кутників та протоколом огляду даних кутників (а.к.п.44, 45-47);

- аналітичною довідкою від 02.02.2017 року вих..№ 8, з якої вбачається, що ймовірна вартість викрадених кутників становить 960 грн 00коп. (а.к.п.48-53);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.02.2016 року із фото таблицею, з якого видно як обвинувачений ОСОБА_3 в присутності понятих розповідає про обставини вчинення злочину ( а.к.п. 55-61).

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України, як умисне таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що він вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Суд враховує характеризуючи дані обвинуваченого, а саме, що він на даний час загалом позитивно характеризується за місцем проживання, не працює, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, строкову військову службу не проходив, раніше неодноразово судимий.( а.к.п. 62-69 ) .

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого злочину, а також суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вказаного злочину, суд вважає необхідним призначити йому покарання в вигляді обмеження волі.

Таке покарання буде, на думку суду, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, який, щиро покаявся, зважаючи на відсутність будь-яких претензій від потерпілого ОСОБА_5 , та беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком за певних умов, переконує суд у тому, що він для себе зробив необхідні висновки, тому суд приходить до переконання за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне встановити обвинуваченому обов`язки відповідно до ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Під час вчинення злочину за ч.2 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

Ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 01 (один) рік 06 ( шість) місяців за умови, що засуджений не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки на підставі ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по справі - два металеві кутники, залишити ОСОБА_5 як власнику.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя