Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області
судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 стосовно постановленої ухвали колегії суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України
Більшість суддів колегії суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, що розглядають кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, проголосувала за відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та за задоволення клопотання захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу. У зв`язку з цим, вважаю себе зобов`язаним скористатися правом, передбаченим ч.3 ст.375 КПК України, і висловити окрему думку стосовно постановленої ухвали колегії суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 червня 2017 року.
Виходячи з вимог ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд дотримується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Саме розділом ІІ КПК України (ст.ст.131-213) визначені види заходів забезпечення кримінального провадження, одними з яких є запобіжні заходи, і підстави їх застосування.
Відповідно до вимог ч.4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. А в ч.5 цієї статті визначено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Частиною третьою ст. 199 КПК України, визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вимогами, викладеними в ч.5 ст.134 КПК України, визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
На моє переконання, під час прийняття рішення про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт колегія суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області формально підійшла до оцінки обставин, які є достатніми для переконання, що заявлені ризики не зменшилися, а також з`явився новий ризик, який виправдовує подальше тримання обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під вартою.
Так, зі змісту показань, наданих потерпілим ОСОБА_6 , у межах розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, вбачається, що два місяця назад до нього додому приїжджали родичі обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які тиснули на нього, а саме вимагали забрати свою заяву про вчинення проти нього злочину обвинуваченими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; змінити свої покази щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, в якому він є потерпілим, за що пропонували йому гроші.
Показання потерпілого ОСОБА_6 підтверджуються такими письмовими документами:
-заявою потерпілого ОСОБА_6 від 15.06.2017 року, адресованою Начальнику Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, з прохання провести перевірку за фактом здійснення тиску на нього родичами обвинувачених з метою зміни ним своїх показів щодо обставин вчинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кримінального правопорушення;
-заявою потерпілого ОСОБА_6 від 15.06.2017 року на ім`я колегій суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якій останній просить продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на аналогічні обставини, викладені в попередній заяві, а також зазначає, що, враховуючи вище зазначене, він побоюється за своє життя та життя своїх рідних, тим більше, що він є єдиним свідком даного кримінального провадження.
Разом з тим, указані вище показання потерпілого ОСОБА_6 разом з вищезазначеними письмовими доказами узгоджуються з показами свідка ОСОБА_7 , яка є дружиною потерпілого. Остання також пояснила, що родичі обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пропонували її чоловіку взяти вину на себе, за що вони їм сплатять гроші. У зв`язку з такими діями родичів обвинуваченого вона відчуває страх за себе та чоловіка.
Оцінюючи в сукупності досліджені у судовому засіданні вищезазначені докази, вважаю, що відповідно до ст.ст.85, 94 КПК України, вони є належні, допустимі, достовірні та прямо підтверджують обставини, що підлягають доказуванню при доведенні обставин, а саме наявності незаконного впливу на потерпілого та свідчать про достатність підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Сукупність зазначених вище доказів, на підставі яких встановлені обставини, на які посилається прокурор у клопотаннях про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,свідчать про неможливість формування штучних доказів.
У свою чергу, вважаю, що можлива стороння допомога потерпілому ОСОБА_6 у написанні та виготовленні наданих ним письмових документів не спростовують достовірність викладених у них обставин, на які посилається останній, при висловленні в судовому засіданні своєї позиції з приводу клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Що стосується показів свідків захисту ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , то сприймаю їх критично, оскільки свідки: ОСОБА_9 є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_2 ; ОСОБА_8 проживає разом з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу; ОСОБА_10 проживає разом з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мають спільну дитину, що свідчить про їх заінтересованість у зміні останнім міри запобіжного заходу.
При цьому враховую, що частина показів свідків захисту викликають сумнів в їх правдивості, оскільки, аналізуючи покази в їх сукупності, в них спостерігаються такі неузгодженості, як про наміри, з якими вони прибули до потерпілого ОСОБА_6 , так і про загальну суму коштів, яку нібито вони пропонували потерпілому у якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а крім того, суму коштів, яку нібито вони залишили потерпілому в рахунок відшкодування його витрат на лікування.
Отже, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вважаю, що відповідно до ст.ст.85, 94 КПК України, вони є належними та допустимими доказами, однак не підтверджують обставин, що підлягають доведенню та зобов`язують суд постановити ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, виходячи з такого.
Відповідно до змісту ухвал слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2017 року, підставами обрання підозрюваним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою був висновок слідчого судді про те, що існують ризики вчинення останніми іншого кримінального правопорушення та переховування від органу досудового розслідування або суду.
В свою чергу, відповідно до змісту ухвал слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2017 року, при продовженні строку тримання підозрюваних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під вартою, слідчий суддя вказав про доведення прокурором, що заявлені під час обрання запобіжного заходу відносно останніх ризики на даний час не зменшились.
Виходячи з аналізу вказаних вище норм Закону та встановлених в судовому засіданні обставин, оцінюючи наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під вартою, керуючись законом, з урахуванням того, що при розгляді клопотань сторонам кримінального провадження забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин, приходжу до висновку, що прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також з`явився новий ризик, наявності незаконного впливу на потерпілого зі сторони родичів обвинувачених,який виправдовує тримання обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під вартою.
За таких обставин, без сумніву приходжу до висновку, що незаконний вплив на потерпілого зі сторони родичів обвинувачених здійснювався не без погодження з останніми, а отже, як наслідок страх, який виник у потерпілого ОСОБА_6 та членів його сім`ї, в тому числі і після прийняття судом рішення може стати перешкодою при встановленні істини у справі.
Отже, вважаю, що на даній стадії судового провадження існує наявність достатніх підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строку тримання під вартою та відсутність підстав для зміни останнім виду запобіжного заходу на більш м`який.
Приходячи до такого висновку, мною, хоча і враховані обставини визначені ст.178 КПК України, які враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків, у виді наявності на утриманні малолітньої дитини, сина ОСОБА_11 , 2014 року народження, однак вони не мають суттєвого значення в сукупності з зазначеними мною вище обставинами.
На моє переконання, висновки суду при постановленні ухвали про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт не є переконливими, враховуючи обставини, зазначені вище.
Таким чином, вважаю своїм професійним обов`язком звернути увагу на підстави обґрунтування моєї позиції, оскільки це має особливе значення при реалізації судом завдань кримінального провадження, визначених в ст.2 КПК України.
Суддя
Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області ОСОБА_1