В И Р О К
21.04.2017 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю сторін та учасників провадження:
прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Жмеринці об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №10000271 від 21.07.2016 року та за №0000418 від 09.06.2016 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: вироком Літинського районного суду Вінницької області від 03.06.2015 року за ч.3 ст.185, ст.75, 104 КК України на три роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на один рік; вироком Літинського районного суду Вінницької області від 31.07.2015 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70,75 КК України на чотири роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки; вироком Літинського районного суду Вінницької області від 19.01.2017 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на чотири роки три місяці позбавлення волі;
- за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -
УСТАНОВИВ :
Приблизно о 03 годині 00 хвилин 09.06.2016 року ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом для власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями не спостерігають сторонні особи, таємно проник на територію домогосподарства АДРЕСА_2 та безперешкодно проникнувши до загорожі для утримання домашніх тварин, викрав коня коричневої масті з білою плямою на лобі, вагою 480 кг, віком близько 12 років, вартістю 8160 грн., який належить ОСОБА_7 . Далі, узявши в загорожі упряж, яка для потерпілої не становить матеріальної цінності, запряг коня у саморобний гужовий віз, вартістю 1100 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, скориставшись тим, що вхідні двері хліва, розташованого на території вказаного домогосподарства, були відсутні, ОСОБА_6 безперешкодно зайшов у приміщення хліва, звідки викрав бензопилу моделі "Штіль" в корпусі червоного кольору, вартістю 1200 грн., яку поклав до дерев`яного возу, та виїхав з даного домогосподарства, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 10460 грн.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка, поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно.
Також, приблизно о 17 годині 00 хвилин 20.07.2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на відрізку дороги по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою відкритого заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань підійшов до ОСОБА_8 , якого схопив руками за шию та потягнув до саду, що розташований між домогосподарствами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . Там ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 декілька ударів кулаками в область обличчя, в результаті чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Далі ОСОБА_6 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця та з метою подолання опору ОСОБА_8 сів поверх нього, таким чином утримуючи вагою власного тіла, при цьому наніс йому ще декілька ударів кулаками в область обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді забитої рани, синців та саден на обличчі, які відповідно до висновку експерта №1140 від 22.07.2016 р. належать до легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_6 відкрито витягнув з кишені штанів ОСОБА_8 мобільний телефон марки "Нокіа 1800", вартістю 200 грн. та грошові кошти в сумі 1000 грн., заволодівши якими з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме: грошові кошти витратив на особисті потреби, а мобільний телефон відніс до власного домогосподарства по АДРЕСА_6 , де він 21.07.2016 року був вилучений працівниками поліції. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 1200 грн.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у вироку. В своїх показах повністю підтвердив обставини, що викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що близько 03 години ночі 09.06.2016 року з домоволодіння своєї двоюрідної сестри ОСОБА_7 по АДРЕСА_2 , де бував раніше, він таємно без дозволу господарів взяв із загорожі для тварин коня коричневої масті та упряж, запряг його у саморобного воза, що стояв на подвір`ї, куди поклав також належну потерпілій бензопилу "Штіль". З усім вказаним майном рушив з подвір`я різати дрова. Мав намір до ранку повернути усе назад, але не встиг, та викрадене майно невдовзі у нього вилучили працівники поліції. Також у минулому році одного дня, якого числа не пам`ятає, він їхав велосипедом до свого родича ОСОБА_9 , коли на ділянці між селами Журавне та Олександрівка побачив незнайомого чоловіка, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. З наміром його підвезти, запропонував йому сісти до нього на велосипед, а тоді побачив, що з кишені штанів у того чоловіка виглядають грошові купюри. Доїхавши з ним до садка, обвинувачений почав його бити руками по голові, після чого забрав у нього з кишені гроші та мобільного телефона. Потерпілого він залишив лежати на місці, а сам поїхав далі. Частину грошей витратив того дня ж на власні потреби, наступного дня до нього додому прийшли працівники поліції, які виявили та вилучили у нього викрадений мобільний телефон. Гроші потерпілого у нього не вилучали, то він їх поступово усі витратив. Згодом дізнався, що потерпілим, якого він побив та обікрав, є ОСОБА_8 . У вчиненому щиро розкаявся, пообіцяв, що подібного більше не допустить. Із переліком та вартістю викраденого ним майна, розміром завданої його діями майнової шкоди, що встановлені в ході досудового розслідування, погодився.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи належним чином та завчасно повідомленими, в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутність (т.1 а.с.30,40) та судом, з врахуванням думок присутніх сторін та учасників кримінального провадження ухвалено проводити судовий розгляд у відсутність потерпілих.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що вчинені обвинуваченим злочини не є складними, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення та зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності позиції обвинуваченого з вказаних питань.
Прокурор не оспорив фактичні обставини справи, йому роз`яснено та зрозуміло неможливість в подальшому оспорити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до положень ст.337 КПК України, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив злочини, що вірно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є крадіжка, поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинена повторно, а також за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за кваліфікуючими ознаками вчинення грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно.
Щодо особи обвинуваченого, судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_6 на час вчинення злочинів був повнолітнім (т.1 а.с.76), раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, востаннє засуджений вироком Літинського районного суду Вінницької області від 19.01.2017 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до чотирьох років трьох місяців позбавлення волі (т.1 а.с.89-92, 93), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (т.1 а.с.86, 87), за місцем проживання він характеризується негативно та до складу його сім`ї входять мати ОСОБА_10 та її співмешканець ОСОБА_11 , сестра ОСОБА_12 (т.1 а.с.69), неодружений.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ст.66 КК України суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до положень ст.67 КК України суд визнає рецидив злочинів, а також вчинення злочину щодо грабежу особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, характер вчинених злочинів, особу винного, а також те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочинів, який послідовно давав правдиві показання.
Також при призначенні покарання суд враховує думку потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , висловлену ними у власних заявах, де потерпілий ОСОБА_8 просив призначити ОСОБА_6 суворе покарання, а потерпіла ОСОБА_7 покладалась на розсуд суду.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, із застосуванням правил складання покарань за сукупністю злочинів відповідно до вимог ч.1,4 ст.70 КК України, відповідно до ч.2 ст.70 КК України в межах максимального строку встановленого для даного виду покарання у Загальній частині Кримінального кодексу України, оскільки вчинені кримінальні правопорушення є умисними тяжкими злочинами, що вчинені в межах періоду іспитового строку звільнення від відбування призначеного іншого кримінального покарання та до постановлення вказаного вироку Літинського районного суду Вінницької області від 19.01.2017 року, покарання за яким не відбуте повністю.
Цивільні позови потерпілими не заявлялись.
У відповідності до повноважень, визначених ст.368 КПК України, суд визначає небхідним скасувати застосовані ухвалою слідчого судді Літинського районного суду Вінницької області від 25.07.2016 р. (т.1 а.с.105) заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту тимчасово вилучених особистих речей обвинуваченного ОСОБА_6 , які слід повернути останньому.
Речові докази згідно вимог ст.100 КПК України підлягають поверненню законним володільцям, а саме: мобільний телефон "Нокіа" із сім-карткою НОМЕР_1 (т.1 а.с. 66,67) підлягають залишенню у володінні потерпілого ОСОБА_8 ; кінь коричневої масті, гужовий віз та бензопилу (т.1 а.с.79, 80) у володінні потерпілої ОСОБА_7 ; пластмасових хрестик на мотузці, матерчату куртку синього кольору із написом "Пежо 307", спортивні штани блакитного кольору із білими та жовтими смужками по боках, чорну матерчату футболку із візерунками білого кольору спереду, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Літинського відділення поліції (т.1 а.с.78) слід повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_6 , чорні штани та сіру смугасту футболку повернути потерпілому ОСОБА_8 , фрагменти рослин та трави знищити.
Термін дії ухвали щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту закінчився 30.10.2016 року (т.1 а.с 6) та надалі питання його продовження сторонами не ініціювалося.
З урахуванням наведеного, відповідно до ст.65, 68 КК України, керуючись ст. 349, 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 визнати винуватим та призначити покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.
Згідно вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання виді п`яти років позбавлення волі.
У відповідності до положень ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за сукупністю злочинів за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Літинського районного суду Вінницької області від 19.01.2017 року та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту приведення до виконання вироку Літинського районного суду Вінницької області від 19.01.2017 року, тобто з 07.03.2017 року, зарахувавши згідно вимог ч.5 ст.72 КК України строк його перебування в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді даного кримінального провадження за період з 15.03.2017 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Арешт, накладений на належні ОСОБА_6 та тимчасово вилучені у останнього матерчату куртку синього кольору із написом "Пежо 307", спортивні штани блакитного кольору із білими та жовтими смужками по боках, чорну матерчату футболку із візерунками білого кольору спереду, згідно ухвали слідчого судді Літинського районного суду Вінницької області від 25.07.2016 року скасувати.
Речові докази: мобільний телефон "НОКІА 1800" із сім-карткою "Київстар" НОМЕР_1 залишити у володінні потерпілого ОСОБА_8 ; коня коричневої масті, гужовий дерев`яний віз та бензопилу в корпусі червоного кольору залишити у володінні потерпілої ОСОБА_7 ; пластмасовий хрестик на мотузці, матерчату куртку темносинього кольору із написом "Пежо 307"; спортивні штани блакитного кольору із білими та жовтими смужками по боках; чорну матерчату футболку із візерунками білого кольору спереду, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Літинського ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_6 ; чорні штани; сіру смугасту футболку, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Літинського ВП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю потерпілому ОСОБА_8 ; фрагменти рослин та траву, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Літинського ВП ГУНП у Вінницькій області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.
На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя