Ухвала іменем україни 20 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003035,

за касаційною скаргою представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 липня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не мав.

За оскаржуваним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_8 : на користь держави в особі Департаменту бюджету та фінансів Харківської міської ради
1201,04 грн, на користь ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1387,75 грн, моральної 30 000 грн.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 21 жовтня 2013 року приблизно о 00.30 год. біля входу до клубу «Бадіс», розташованого на просп. Фрунзе, 6 у м. Харкові, правою ногою вдарив ОСОБА_6 , який сидів навприсядки біля заднього бампера автомобіля, по підборіддю. ОСОБА_6 від отриманого удару впав на спину, ударившись головою об бампер автомобіля, після чого ОСОБА_8 зник з місця події. Своїми діями ОСОБА_8 заподіяв ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня.

У касаційній скарзі представник просить скасувати оскаржувані судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність (унаслідок м`якості) призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі останнього. Також представник по суті стверджує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до неправильної кваліфікації дій засудженого.
На касаційну скаргу ОСОБА_7 засуджений надіслав свої заперечення, в яких просив залишити без зміни оскаржувані судові рішення.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка заперечила проти задоволення касаційної скарги і просила залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, а неповнота досудового розслідування чи судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на чому наполягає представник у своїй касаційній скарзі, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Доводи представника потерпілого про несправедливість призначеного засудженому покарання унаслідок м`якості та про необхідність на цій підставі скасувати оскаржувані судові рішення є необгрнутованими.
Як убачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання, яке необхідно призначити

ОСОБА_8 за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, урахував його тяжкість, дані, що характеризують особу винного, та відсутність обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання засудженого.

Зокрема, суд узяв до уваги, що ОСОБА_8 раніше не був судимий, за місцем роботи характеризується добре, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, одружений та працевлаштований.

На підставі наведених даних у їх сукупності районний суд призначив ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією інкримінованої йому статті.

Апеляційний суд, оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_8 покарання, взяв до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (що є злочином невеликої тяжкості), те, що винний щиро розкаявся у вчиненому, висловив намір відшкодувати винному завдану матеріальну та моральну шкоду, наявність виключно позитивних даних про особу ОСОБА_8 , відсутність жодних компрометуючих даних на останнього, а також відсутність обставин, які б обтяжували його покарання.

З урахуванням конкретних обставин вчинення протиправного діяння колегія суддів апеляційного суду дійшла законного, обгрунтованого та мотивованого висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання є законним, справедливим та обраним з урахуванням принципу індивідуалізації покарання, таким, що є достатнім для виправлення винного та його повернення до нормального, суспільно корисного життя.

З огляду на наведені обставини призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав вважати його несправедливим унаслідок м`якості, а також підстав для скасування оскаржуваних судових рішень на цих підставах, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів представника про неправильне вирішення заявленого потерпілим цивільного позову, то вони також виявилися безпідставними.
Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій у результаті кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

До того ж ч. 5 зазначеної норми процесуального закону встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частина 1 ст. 1167 ЦК України визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди: моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її вини у заподіянні такої шкоди.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи в результаті яких дій (бездіяльності) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Ураховуючи наведене, керуючись засадами виваженості та розумності суд дійшов обґрунтованого та справедливого висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову та стягнення із винного на користь ОСОБА_6 рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.
Таке рішення суду є законним та належним чином обгрунтованим, з наведенням відповідних мотивів та підстав його постановлення.
Крім того, аналогічні доводи про незаконність постановленого щодо ОСОБА_8 судового рішення як у частині призначеного покарання так і в частині вирішення заявленого потерпілим цивільного позову представник наводив у своїй апеляційній скарзі, однак суд апеляційної інстанції, належним чином перевіривши їх, визнав зазначені доводи безпідставними, відобразивши це у своєму рішенні. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу представника потерпілого та цивільного позивача

ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3