Справа № 314/5371/16-к
Провадження № 1-в/314/2932/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю прокурора: ОСОБА_2 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що зробив для себе належні висновки, у скоєному злочині вину визнає, щиро розкаюється, працює швеєм, чим заслужив на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії суду пояснив, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 25 липня 2014 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року у строк покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), зараховано строк попереднього ув`язнення з 30 серпня 2013 року до 27 серпня 2014 року, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. В установах виконання покарань знаходиться з 09 вересня 2013 року. За час утримання у Вільнянському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 11) допустив чотири порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятору, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав. З 16 вересня 2014 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101), під час відбування покарання характеризується наступним чином: режим відбування покарання порушує, за що має одне дисциплінарне стягнення, накладене правами начальника відділення СПС, та одне дисциплінарне стягнення, накладене правами начальника колонії, з яких одне дисциплінарне стягнення погашене, а одне дисциплінарне стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. На виробництві установи працевлаштований швеем на дільниці швейка. До роботи з благоустрою місць позбавлення волі та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, згідно ч. 5 ст. 118 КВК України, без оплати праці не залучався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, відповідно до ст. 123 КВК України, не приймає. У скоєному злочині провину визнає. Враховуючи викладене та наявність у засудженого ОСОБА_4 одного дисциплінарного стягнення, яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, адміністрація колонії вважає, що останній не довів своє виправлення, тому відносно нього не доцільно застосовувати ст. 81 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_4 має одне дисциплінарне стягнення, яке не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, заохочень не має, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали особової справи, вислухавши засудженого ОСОБА_4 , представника адміністрації колонії, висновок прокурора, суд вважає, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд звертає увагу на те, що під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів характеристики встановлено, що під час знаходження у Вільнянському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 11) ОСОБА_4 допустив чотири порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятору, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 16 вересня 2014 року ОСОБА_4 відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101), згідно з довідкою про працевлаштування працевлаштований швеем на дільниці швейка.

За час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 101) ОСОБА_4 характеризується наступним чином: вимоги режиму утримання порушує, за що має чотири дисциплінарні стягнення, накладені правами начальника слідчого ізолятору, одне дисциплінарне стягнення, накладене правами начальника колонії, та одне дисциплінарне стягнення, накладене правами начальника відділення СПС, з яких п`ять дисциплінарних стягнень погашені у встановленому законом порядку, а одне дисциплінарне стягнення не зняте та не погашене у встановленому законом порядку, а саме 24 січня 2014 року правами начальника слідчого ізолятору оголошено догану за користування саморобними гральними картами, 12 квітня 2014 року та 19 травня 2014 року правами начальника слідчого ізолятору оголошено догану за міжкамерний зв`язок, 26 серпня 2014 року правами начальника слідчого ізолятору оголошено догану за користування саморобними гральними картами, 21 березня 2015 року правами начальника колонії засудженого ОСОБА_4 за перешкоджання проведенню обшуку було поміщено до ДІЗО на п`ять днів, 09 липня 2016 року правами начальника відділення СПС оголошено догану за намагання самовільно відкрити флоксові двері до промислової зони. Заохочень не має.

Таким чином, поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_4 довів своє виправлення та перевиховання.

На цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження засудженого про те, що він сумлінною поведінкою довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Також, суд враховує, що до засудженого вже було застосовано заохочувальну норму, а саме ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року у строк основного покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 липня 2014 року зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання до дня набрання вироком законної сили, а саме з 30 серпня 2013 року до 27 серпня 2014 року. На думку суду, відбута ОСОБА_4 на теперішній час частина покарання є недостатньою для його виправлення та досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , оскільки він має одне дисциплінарне стягнення, яке не зняте та не погашене у встановленому порядку, та до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

18.08.2016
18.08.2016

26.08.2016