АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/791/586/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Категорія: повернення обвинувального акту Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 ОСОБА_4 , .,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження № 0000390 відносно ОСОБА_7 за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України за апеляційною скаргою прокурора у провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області від 16 травня 2017 року про повернення обвинувального акту прокурору,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 16.05.2016 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, повернутий прокурору, який його затвердив, з тих підстав, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема, обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, а в ньому зазначений лише зміст повідомлення про підозру, в якому також не зазначені фактичні обставини обвинувачення.

Крім того, на підставу повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції послався на його складання не слідчим, а безпосередньо прокурором і затвердження прокурором, який не здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування конкретного кримінального провадження.

Не погодившись з постановленою ухвалою, прокурор у провадженні ОСОБА_9 подала на неї апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду в суді першої інстанції кримінального провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Апеляційна скарга мотивована доводами про істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, апелянт вказує на те, що в обвинувальному акті, як того вимагає ст. 291 КПК України, викладені фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень, їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статі (частини статі) закону України про кримінальну відповідальність та сформульоване обвинувачення.

Крім того, вказує на неспроможність посилань суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті зазначений лише зміст підозри, у зв`язку з чим ОСОБА_7 має лише процесуальний статус підозрюваного.

Також, необґрунтованими апелянт вважає і посилання суду на те, що в наданих до суду матеріалах відсутні відомості про причини складання обвинувального акту безпосередньо прокурором , оскільки такі вимоги до обвинувального акту не передбачені КПК

Неспроможними, апелянт вважає і посилання суду на відсутність в наданих матеріалах повноважень заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури, як процесуального керівника у вищевказаному провадження, оскільки надання до суду інших матеріалів, крім тих, які зазначені в ст. 291 КПК, до початку розгляду кримінального провадження не допускається.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає її такою, що підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.ст. 291, 314 КПК України обвинувальний акт має містити, крім інших, передбачених цією нормою процесуального права відомостей, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
За даними кримінального провадження вбачається, зокрема, обвинувального акту, що прокурором дотримано вимоги ст. 291 КПК України, тобто обвинувальний акт містить, як виклад фактичних обставин вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, так і їх правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Отже, висновок суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 викладено неконкретне обвинувачення, спростовується даними зазначеними в обвинувальному акті.
Суд не є стороною кримінального провадження і не може вказувати прокурору, як необхідно викласти формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті викладене те обвинувачення, яке прокурор вважає встановленим.
Неспроможними є і посилання в ухвалі суду на те, що в обвинувальному акті викладений лише зміст обвинувачення з описом фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , оскільки, згідно обвинувального акту підозрюваний ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. . 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України. Про пред`явлену підозру ОСОБА_7 , у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, в обвинувальному акті взагалі не зазначено.
Отже, суд вдався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у п.п.1-9 ч.2 ст.291 КПК України.
Також, заслуговують на увагу суду і доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставність зазначення в ухвалі суду, як на підстави повернення обвинувального акту прокурору, відсутність в ньому відомостей про причини затвердження обвинувального акту безпосередньо прокурором та відсутність в наданих матеріалах повноважень заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури, як процесуального керівника у вищевказаному провадженні, оскільки такі вимоги до обвинувального акту не передбачені ст. 291 КПК України, а надання до суду на даній стадії інших матеріалів, не зазначених в указаній статі, є істотним порушенням вимог КПК.
Крім того, колегія судді звертає увагу і на те, що ухвалами колегії суддів Апеляційного суду Херсонської області від 11.07.2016 року, 15.02.2017 року та 28.03.2017 року, вже скасовувались рішення судів першої інстанції про повернення обвинувального відносно ОСОБА_7 та зазначалось про їх незаконність, при цьому з моменту першого скасування такого рішення суду першої інстанції і до останнього обвинувальний акт не змінювався.
Зазначене вказує на формальний підхід колегій суддів судів першої інстанції до розгляду даного кримінального провадження та ігнорування ними позиції та вказівок суду апеляційної інстанції, викладених у вищевказаних ухвалах, що є недопустимим.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Вирішуючи питання про запобіжний захід обвинуваченому, колегія суддів бере до уваги те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким направленим проти життя та здоров`я особи, наслідком якого стала смерть людини, вчинення обвинуваченим аналогічного злочину в минулому, наявність ризиків, які не зменшились та не перестали існувати, а саме можливість обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, дані про особу обвинуваченого.
За таких обставин, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам, а отже запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, повинен залишитись без змін, а його строк підлягає продовженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 179,194, 404, 405, 407,412,415 КПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області від 16 травня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000390 відносно ОСОБА_7 за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, повернути прокурору, який його склав скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000390 відносно ОСОБА_7 за п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України у Бериславському районному суду Херсонської області зі стадії підготовчого судового засідання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання його під вартою на 60 днів, тобто до 10 серпня 2017 року, включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: (Підпис)
Судді: (Підпис) (Підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя: