№ провадження 1-кс/646/5708/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.12.16 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,,
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши клопотання прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Харківської області ОСОБА_8 в межах матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000632 від «10» липня 2016 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та працює на посаді інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09.12.2016 р. прокурор відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_8 звернувся з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 в ході здійснення своїх службових обов`язків, щодо патрулювання вулиць міста Харкова, будучи працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду інспектора роти № 2 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, 10.07.2016 о 3:48, керуючи оперативним транспортним засобом автомобілем «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи невідкладне службове завдання, використовуючи спеціальні візуальні засоби, прямуючи по вул. Сумській у м. Харкові в напрямку від вул. Деревянка до вул. Маяковського, під`їзжаючи до регульованого перехрестя вулиць Сумської та Динамівської у місті Харкові, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховуючи на їх відвернення, не забезпечив безпеку дорожнього руху під час керування оперативним транспортним засобом, чим грубо порушив вимоги пункту 3.1 Правил дорожнього руху України, при цьому не зупинився перед дорожньою розміткою (стоп-лінією) та перехрещуванню проїзною частиною після подання світлофором сигналу, який забороняє рух, що передбачено пунктом 8.10 Правил; перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що передбачено пунктом 10.1 Правил; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, що передбачено пунктом 12.1 Правил; перевищив дозволену максимальну для населених пунктів швидкість руху транспортних засобів (60 км/год), що передбачено пунктами 12.4 та 12.9.б Правил, виїхав на вищевказане перехрестя та допустив зіткнення автомобілю «Toyota Prius» з лівою задньою боковою частиною кузову зазначеного автомобіля «АЗЛК-2141», під керуванням ОСОБА_9 , що перетнув ближню межу зазначеного перехрестя та смугу руху автомобілю патрульної поліції, по вулиці Динамівській у місті Харкові в напрямку вулиці Мироносицької від вулиці Трінклера, внаслідок чого настали тяжкі наслідки у вигляді загибелі пасажирів автомобілю «АЗЛК» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
На виклик до прокуратури Харківської області 11.07.2016 ОСОБА_7 не з`явився. Допитаний 11.07.2016 батько ОСОБА_7 ОСОБА_12 показав, що безпосередньо після ДТП він був у лікарні, в якій знаходиться учасник дорожньо-транспортної події ОСОБА_9 та провів бесіду з ним, після якої ОСОБА_9 , нібито, визнав свою вину у дорожньо-транспортній події, що відбулась.
Допитаний 13.07.2016 ОСОБА_9 показав, що після того, як його помістили до лікарні до нього підходив невідомий чоловік, який чинив тиск на нього, та запевнював, що саме ОСОБА_9 , винен у вчиенні дорожньо-транспорної події, хоча насправді цього не було. Також допитаний як свідок ОСОБА_9 , показав, що йому телефонувала невідома жінка, яка схиляла його до того, що винним у дорожньо-транспорній події є саме він, що ОСОБА_9 також розцінює як тиск на нього з боку підозрюваного.
Прокурор обґрунтував своє клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 наявністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України, також те, що підозрюваний досить часто змінює місце проживання і реєстрації, відсутність стійких соціальних зв`язків. При цьому, зазначив, що в ході досудового розслідування обставини, що стали підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились. Підозрюваний, будучи працівником поліції, та маючи зв`язки у правоохоронних органах, може незаконно впливати на свідків
У судовому засіданні прокурор та представник потерпілої клопотання підтримали та просили його задовольнити.
ОСОБА_7 та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, вважали підозру вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України необґрунтованою, ризики недоведеними.
Вивчивши клопотання та матеріали до нього, вислухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до пяти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні прокуратури Харківської області знаходиться кримінальне провадження № 0000632 від 10.07.2016 за підозрою ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. 12.07.2016 та 12.12.2016 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні ним злочину, передбаченому ч.3 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох людей.
10.10.2016 ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 було подовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08.12.2016.
Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 12.01.2017.
Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_13 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч.3 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.
В судовому засіданні ОСОБА_14 , просив передати підозрюваного йому під особисту поруку, зазначивши, що тривалий час працює з підозрюваним, добро його знає і зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладений на нього обов`язків.
При розгляді даного клопотання також надійшли заяви ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про взяття підозрюваного на особисту поруку та визначення поручителем ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 1 ст.180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобовязання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обовязків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобовязуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" зазначив, що при обранні такого запобіжного заходу, як особиста порука, суд має враховувати, що наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру (народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами тощо).
Таким чином суд вважає, що клопотання ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 про можливість передачі ОСОБА_7 під особисту поруку задоволенню не підлягає.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 підтвердили наявність постійного місця проживання підозрюваного за адресою: АДРЕСА_1 , його тісні соціальні зв`язки з батьками та родичами, відсутність тиску з боку підозрюваного та його батька на свідка ОСОБА_9 .
Також при розгляді клопотання слідчого суд враховує, що частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Зі змісту ст.194 КПК України вбачається, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які передбачені пунктами 1-3 частини першої даної статті.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обовязково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини не одноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою («Єчус проти Литви»).
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року у справі №1-23/2003, запобіжний захід у вигляді взяття під варту не може бути застосований лише з мотиву тяжкості злочину, оскільки це суперечить Конституції України, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду (статті 29, 62 Конституції України).
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин по справі, кримінальне правопорушення за якими підозрюється ОСОБА_7 у скоєнні злочину ч.3 ст.286 КК України, а також вимог ст. 12 КК України, що вказує на підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вказує на відсутність підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, є працівником правоохоронного органу, має стійкі соціальні зв`язки, не одруженого, не маючого інвалідності та тяжких хронічних захворювань, маючого постійне місце проживання та реєстрацію, на утриманні не має неповнолітніх дітей та пристарілих батьків, у зв`язку з чим приходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; тому з метою забезпечення належної процесуальної поведінки його слід утримувати під вартою.

Обставин передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування підозрюваному ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.
У зв`язку з чим суд вважає клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розміру застави.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, вважає правильним, обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 12.01 2017 р.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.
Клопотання ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про взяття підозрюваного ОСОБА_7 на поруки залишити без задоволення.
Обрати у відношення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 12 січня 2017 року з утриманням його в Харківській установі виконання покарань (№ 27) Управління державної пенітенціарної служби у Харківській області.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1