Справа № 308/2268/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в інтересах ОСОБА_5 зі скаргою про скасування постанови старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління Прокуратури Закарпатської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 від 21.02.2017 року по кримінальному провадженню № 0000127 від 16.08.2016 року, а також зобов`язати слідчого звернутися до слідчого судді та отримати тимчасовий доступ до інформації від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «МТС», а також встановити коло осіб, які були у визначений період часу у радіусі дії вишок мобільного зв`язку та допитати їх в якості свідків. Як випливає з поданої скарги, ОСОБА_3 зверталася з відповідним клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій, однак у задоволенні такого їй було відмовлено, про що винесено відповідну постанову слідчим ОСОБА_6 . Вважає, що такою відмовою, слідчий порушує загальні принципи кримінального судочинства, а саме забезпечення права на захист, принцип змагальності сторін та свободи в поданні своїх доказів для доведення перед судом їх переконливості. А відтак, оскаржує таку постанову у порядку ст. 303 КПК України.
У судовому засіданні заявник підтримала подану скаргу з мотивів, викладених у ній, просила таку задовольнити у повному обсязі. Окрім того, зазначила, що слідчий звертався до слідчого судді та отримав ухвалу про надання тимчасового доступу до інформації від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «МТС», однак таку не виконав. Вважає відмову у задоволенні її клопотання необґрунтованою.

Прокурор заперечував проти задоволення поданої скарги, зазначив, що органом досудового розслідування вжито заходів щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, надано їм належну правову оцінку. Зокрема, повторно допитано свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , що підтверджується відповідними протоколами допиту. Показання свідків не суперечать одне одному та узгоджуються між собою, у органу досудового розслідування не виникає підстав вважати такі недостовірними. Окрім того, слідчий та прокурор є самостійними у своїй процесуальній діяльності та повинні дотримуватися строків досудового розслідування, визначених КПК України. На думку органу досудового розслідування, проведення слідчих дій, про які просить ОСОБА_3 є недоцільним та спрямоване на затягування строків досудового розслідування.

Заслухавши пояснення заявника та прокурора, дослідивши матеріали поданої скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Як встановлено судом, адвокат ОСОБА_3 зверталася 20.02.2017 року в інтересах ОСОБА_5 до старшого слідчого СВ СУ Прокуратури Закарпатської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 з клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій, а саме звернутися до слідчого судді та отримати тимчасовий доступ до інформації від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «МТС».
Згідно з супровідним листом Прокуратури Закарпатської області за вих. № 17/1-2350-16 від 24.02.2017, ОСОБА_3 повідомлено, що слідчим відділом слідчого управління прокуратури області розглянуте подане нею клопотання про проведення слідчих дій від 20.02.2017 року у кримінальному провадженні № 0000127 від 16.08.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 248 КК України, - 21.02.2017 року у задоволенні згаданого клопотання відмовлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Виходячи з наведеного, межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого чи прокурора обмежуються частиною 1 ст. 303 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Реалізація відповідної засади забезпечується положеннями ст. 220 КПК України, якою встановлено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Таким чином, наведені законодавчі положення передбачають, з одного боку, право учасників кримінального провадження ініціювати здійснення процесуальних, у тому числі слідчих та негласних слідчих (розшукових) дій, а з іншого регламентують недопустимість необґрунтованої та невмотивованої відмови у проведенні відповідних дій органами досудового розслідування.
Як встановлено у судовому засіданні при дослідженні матеріалів кримінального провадження № 0000127 від 16.08.2016 року, органом досудового розслідування проведено, зокрема, огляд місця події (протокол огляду місця події від 17.06.2016); огляд трупа (протокол огляду трупа від 17.06.2016); огляд речей (протокол огляду від 24.06.2016); відібрані пояснення у гр. ОСОБА_7 ; огляд речей і документів (18.06.2016); допитано свідків: ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; проведено слідчий експеримент (протокол проведення слідчого експерименту від 11.07.2016); призначено та проведено експертизи (балістичну, судово-хімічну, судово-імунологічну, судово-медичну, судово-медико-криміналістичну, судово-цитологічну).
Як випливає з Узагальнення Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», правова природа аналізованого виду проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим.
Як встановлено слідчим суддею, в обгрунтування поданого клопотання заявник посилалася на те, що отримана інформація від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «МТС» надасть можливість підтвердити або спростувати покази свідків та перевірити правдивість таких. Оскільки, при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в судовому засіданні свідками були змінені покази, а відтак надані показання на досудовому розслідуванні є неправдивими.
З наведеного випливає, що фактично заявник ставить під сумнів показання свідків, надані в іншому кримінальному провадженні під час судового розгляду, оцінка яких проводиться судом, який розглядає таке кримінальне провадження. Таким чином, в клопотанні, як і в самій скарзі, не обгрунтовано доцільність та мету проведення такої слідчої дії як тимчасовий доступ до речей і документів, оскільки проведеними слідчими діями встановлені свідки, які були допитані, покази яких є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та з іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування.
Виходячи з приписів кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати оцінку показанням свідків у кримінальних провадженнях, що знаходяться у судовому провадженні.
Згідно з положеннями ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Виходячи з наведеного, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
Окрім того, згідно з положеннями ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості.
Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої скарги.
На підставі та керуючись ст. ст. 40, 219, 220, 303, 306-307, 309-310, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 07.04.2017 року о 13 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1