Справа № 183/2581/17
№ 1-кп/183/701/17

У Х В А Л А
26 червня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з угодою про примирення між потерпілим та підозрюваним, відповідно до якої під час досудового розслідування підозрюваний повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні, взяв зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, а саме те, що 15 травня 2017 року близько 10.00 годин ОСОБА_5 , знаходився біля під`їзду №1 будинку №29 по вул. Сучкова, м. Новомосковськ, де зустрів раніше малознайомого чоловіка ОСОБА_4 , в руках якого знаходився мобільний телефон марки «Nоkіа», модель С5-03.
В ході розмови з ОСОБА_4 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на заволодіння мобільним телефоном, який належить ОСОБА_4 шляхом обману.
ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_4 , під виглядом необхідності подзвонити, попросив у останнього мобільний телефон марки «Nоkіа» модель С5-03, не маючи намір його у майбутньому повернути.
ОСОБА_4 , будучи впевненим у добросовісних намірах ОСОБА_5 , передав останньому належний йому мобільний телефон марки «Nоkіа», модель С5-03.
15 травня 2017 року близько 10.20 годин ОСОБА_5 , доводячи свій злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_4 до кінця, ввівши в оману останнього, продовжуючи знаходитися біля будинку № 29 по вул. Сучкова, м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, разом з мобільним телефон марки «Nоkіа» модель С5-03, пішов у невідомому напрямку, тим самим заволодівши вказаним мобільним телефоном, який належить ОСОБА_4 та завдавши останньому матеріальний збиток на суму 1040 гривень.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Крім того, у відповідності до наданої угоди потерпілий та підозрюваний, узгодили покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 140 годин громадських робіт.
В підготовчому судовому засіданні потерпілий та обвинувачений просили задовольнити угоду про примирення укладену між ними.
Прокурор висловив думку про не можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, оскільки узгоджене між ними покарання не відповідає вимогам закону.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши угоду на відповідність її вимогам КПК України, вважає, що угода про примирення укладена між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , не може бути затверджена виходячи з наступного.
Відповідно до п.2 ч.7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Відповідно до змісту обвинувального акту, обвинувачення висунуте ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Санкція даної статті передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.
Проте в угоді про примирення між потерпілим та підозрюваним сторони дійшли згоди про призначення покарання у вигляді 140 годин громадських робіт.
Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи пп.1,2 ч. 1 ст. 65 КК України, у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
В угоді про примирення між потерпілим та підозрюваним сторони узгодили покарання фактично більш м`яке, ніж це передбачено санкцією статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, при цьому підстав для застосування більш м`якого покарання ніж передбаченого санкцією статті, в угоді не зазначено.
Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що умови угоди щодо узгодженого покарання, в порядку його призначення протирічать вимогам Кримінального закону України, як такі, що не відповідають вимогам ст. 65 КК України щодо призначення покарання, а ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження не відповідає тому пом`якшенню покарання, яке вони просять в угоді, а тому, суд вважає, що в затвердженні угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 376, 475 КПК України, суд,-
Судове провадження продовжувати в загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1