Провадження № 1-кс/344/5028/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0005948 від 23.12.2016р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , в обгрунтуваня якого посилався на те, що 23.12.2016 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом із своїм братом ОСОБА_6 прийшли у кафе «Пінта Паб», що розташоване по вул. Незалежності, 10 в м. Івано-Франківську. В середині вказаного закладу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 присіли за столик та вживали спиртні напої.

Близько 18 год. 40 хв. вказані особи вийшли на вулицю до входу в заклад для того, щоб покурити. Перебуваючи на вулиці біля входу в кафе «Пінта» ОСОБА_5 на ґрунті раптово виникнувши особистих неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в ході якого, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , витягнув із кишені своєї куртки ніж та умисно наніс ножем ОСОБА_7 кілька ударів в ділянку грудної клітки зліва і справа та живота. У даний конфлікт втрутився ОСОБА_8 , який намагався його припинити, в результаті чого ОСОБА_5 , умисно наніс ножем ОСОБА_8 один удар в область лівого передпліччя. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді не проникаючого ножового поранення черевної стінки, не проникаючих різаних ран грудної стінки справа та зліва на задній поверхні, проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки з ушкодженням пасма великого сальника та петлі тонкої кишки, яке згідно підпункту «к» пункту 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

Після вчинення протиправних дій, ОСОБА_5 було затримано працівниками поліції, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було доставлено до Івано-Франківської ОКЛ.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 23.12.2016, близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували в АДРЕСА_1 неподалік входу в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В цей час із вказаного закладу вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Перебуваючи біля входу в кафе «Пінта» на грунті раптово виникнувших особистих неприязних відносин, ОСОБА_5 вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Маючи умисел на вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , використавши вказаний словесний конфлікт як незначний привід до вчинення протиправних дій, перебуваючи в громадському місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проявляючи вседозволеність та зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм поведінки та моралі, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмету, схожого на ніж, наблизився до ОСОБА_7 та умисно спричинив ОСОБА_7 кілька ударів ножем в ділянку грудної клітки зліва і справа та живота, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді не проникаючого ножового поранення черевної стінки, не проникаючих різаних ран грудної стінки справа та зліва на задній поверхні, проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки з ушкодженням пасма великого сальника та петлі тонкої кишки, яке згідно підпункту «к» пункту 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення.

23.12.2016 року о 20год. 45хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 24.12.2016 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

В ході затримання ОСОБА_5 , останній добровільно видав вміст кишень свого одягу, які в подальшому були вилучені, а саме: грошові кошти в сумі 300 доларів США, грошові кошти в сумі 361грн., одна купюра номіналом 200 грн, три купюри номіналом по 50 грн, одна купюра номіналом 10 грн, одна купюра номіналом 1 грн.; паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 ; мобільний телефон чорного кольору марки « NOKIA » C1, IMEI НОМЕР_2 , із сім картою у ньому « Київстар»; чехол від ножа чорного кольору; штани із джинсової матерії синього кольору, сорочка чорного кольору із білими та червоними повздовжніми полосами, балонова куртка чорного кольору, ремінь чорного кольору із металевою пряжкою жовтого кольору.

23.12.2016 року постановою слідчого вище перелічені речі, які вилучені в ході обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , визнані речовими доказами. Метою ж застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду такого.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України.

23.12.2016 року в ході затримання ОСОБА_5 , останній добровільно видав вміст кишень свого одягу, які в подальшому були вилучені, а саме: грошові кошти в сумі 300 доларів США, грошові кошти в сумі 361грн., одна купюра номіналом 200 грн, три купюри номіналом по 50 грн, одна купюра номіналом 10 грн, одна купюра номіналом 1 грн.; паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 ; мобільний телефон чорного кольору марки « NOKIA » C1, IMEI НОМЕР_2 , із сім картою у ньому « Київстар»; чехол від ножа чорного кольору; штани із джинсової матерії синього кольору, сорочка чорного кольору із білими та червоними повздовжніми полосами, балонова куртка чорного кольору, ремінь чорного кольору із металевою пряжкою жовтого кольору.

В той же час, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучені в ході обшуку підозрюваного ОСОБА_5 речі, за винятком: грошових коштів в сумі 300 доларів США, грошових коштів в сумі 361грн., одної купюри номіналом 200 грн, трьох купюр номіналом по 50 грн, одної купюри номіналом 10 грн, одної купюри номіналом 1 грн.; паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , - можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке 23.12.2016 року вилучене в ході обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон чорного кольору марки « NOKIA » C1, IMEI НОМЕР_2 , із сім картою у ньому « Київстар»; чохол від ножа чорного кольору; штани із джинсової матерії синього кольору; сорочка чорного кольору із білими та червоними повздовжніми полосами; балонова куртка чорного кольору; ремінь чорного кольору із металевою пряжкою жовтого кольору.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1