ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1520/16-к
Провадження № 1-кс/210/229/17

"27" січня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001014 ОСОБА_3 про:

відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_4 від розгляду клопотання заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 , погодженого процесуальним керівником прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу підозрюваному з домашнього арешту на тримання під вартою,-

особи, які беруть участь у розгляді заяви: прокурор ОСОБА_6 , слідчий ОСОБА_5 , заявник відводу (підозрюваний) ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
До Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 27 січня 2017 року надійшло клопотання заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 , погодженого процесуальним керівником прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу підозрюваному з домашнього арешту на тримання під вартою, підозрюваному у кримінальному провадженні № 0001014 від 16 грудня 2016 року за ч. 2 ст. 146, ч.3 ст.189, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 365 КК України ОСОБА_3 .

Зазначена справа відповідно до ст. 35 КПК України передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_4 .
Підозрюваним ОСОБА_3 у судовому засіданні було заявлено відвід слідчому судді, оскільки вважає, що слідчий суддя є упередженим, та в провадженні іншого слідчого судді перебуває на розгляді клопотання про зміну запобіжного заходу з домашнього арешту на більш м`який, або зміни умув домашнього арешту - з цілодобового на нецілодобовий. Вважає, що слідчий суддя не може вирішувати клопотання слідчого, до того часу як не вирішиться його клопотання про пом"якшення запобіжного заходу. Також зазначав, що клопотання про зміну запобіжного заходу мав розглядати слдічий суддя ОСОБА_8 , але не слідчий суддя ОСОБА_4 .
Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 підтримав заявлений відвід слідчому судді та зазначив, що на розгляд клопотання слідчого забезпечено прибуття конвою для затримання його підхахисного, що викликало сумніви в об"єктивності слідчого судді.
Прокурор - процесуальний керівник у кримінальному провадженні, а так само і слідчий, кожен окремо, заперечували проти задоволення відводу, оскільки це є правом органу досудового розслідування ОСОБА_9 заперечував проти задоволення заяви про відвід з мотивів його необґрунтованості.

Суд, вислухавши доводи учасників та дослідивши представлені матеріали вказаної скарги , приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 76 КПК України визначено також обставини, які встановлюють недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні, а саме: суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами; суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної/касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої/апеляційної/касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Як указав Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97 ). Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Iталії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, Reports 1996-III, с. 951-952, п. 58).

У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 року, серія A, № 86, с. 14, п. 26). Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), там само, та рішення у справі «Кастільо Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3116, п. 45).

Таким чином, при вирішенні питання про самовідвід або відвід, суд бере до уваги мотиви, при цьому керується положеннями процесуального закону, який визначає підстави недопустимості участі судді у розгляді справи.

Дослідженням матеріалів клопотання суд приходить до висновку, що заява про відвід не містить доказів та доводів щодо упередженості складу суду, зокрема й головуючого у справі, так само як і доводів й доказів в необ`єктивності головуючого у справі.

Оцінка правомірності та обґрунтованості процесуальних рішень судді, прийнятих під час розгляду клопотання, не є предметом розгляду заяви про відвід, а незгода з ними не є підставою для відводу складу суду.

Суд вважає, що заяву про відвід слід відхилити, оскільки не вбачається підстав, визначених ст. 75, ст. 76 КПК України, у тому числі й відсутні обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді.

На думку суду, викладені в заяві про відвід головуючого судді ОСОБА_4 , не є обґрунтованими, тому не вбачається підстав для відводу судді.

Керуючись ч. 3 ст. 35, ст. 75, ст.ст 80-82 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Заяву підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001014 ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду клопотання заступника начальника другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області старшого радника юстиції ОСОБА_5 , погодженого процесуальним керівником прокурору відділу прокуратури Дніпропетровської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу підозрюваному з домашнього арешту на тримання під вартою, залишити без задоволення.

Ухвала суду за результатами розгляду заяви про відвід не може бути оскаржена, заперечення проти неї можуть бути подані в апеляційній скарзі на судове рішення, прийняте за наслідками розгляду кримінального провадження.

Повний текст ухвали складено 30 січня 2017 року та оголошено 30 січня 2017 року о 13год.55хв.

Суддя: ОСОБА_1