В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/1175/16-к
Провадження № 1-кп/348/72/17

25 квітня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Надвірна кримінальне провадження № 0000388 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою світою, одруженого, працює по тимчасових заробітках, згідно ст. 89 КК України не судимого, громадянина України у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України,-

Встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення-піщано-гравійну суміш.

Злочин ним вчинено при наступних обставинах:

Відповідно до ст. 13 Конституції України - земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно із ст. 4 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» - природні ресурси України є власністю українського народу. Громадяни України мають право користуватися природними ресурсами України відповідно до цього та інших законів.

Стаття 19 Кодексу України «Про надра» визначає, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу, який у відповідності до п.4 постанови КМ України №59 від 27.01.1995 року «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів» може надаватися підприємствам, установам, організаціям, а також громадянам України лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр, а також затвердженого в установленому порядку проекту розробки родовища корисних копалин або будівництва гірничодобувного об`єкта чи підземної споруди, не пов`язаної з видобуванням корисних копалин.

В порушення вказаних вимог чинного законодавства України обвинувачений ОСОБА_4 , не будучи зареєстрованим, як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи передбаченого законодавством дозволу, здійснив незаконне видобування піщано-гравійної суміші (гравію), яка відповідно до постанови КМ України від 12.12.1994 року (із змінами від 28.12.2011 року за №1370) є сировиною піщано-гравійною (гравій) та належить до корисних копалин загальнодержавного значення.

Так, 08.06.2016 року о 10 год. 00 хв.обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 13 Конституції України, ст.ст. 3, 5, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 19, 24, 56 Кодексу України «Про надра», п. 4 постанови КМ України № 59 від 27.01.1995 року «Про затвердження Положення про порядок надання гірничих відводів», не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницьке діяльності та не маючи будь-якого передбаченого законодавством дозволу, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідних для користування надрами та видобування корисних копалин спеціального дозволу-гірничого відводу, робочого проекту на розробку руслорегульованих та руслоочисних робіт, з метою використання у власних потребах, за допомогою трактора-екскаватора марки «JOB ЗСХ» без реєстраційного номера та вантажного автомобіля марки «31Л- 131» днз НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинний умисел ОСОБА_4 , здійснив видобування та подальше завантаження корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші (гравію) з берега р. Прут, що в смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Однак, близько 10 год..00 хв. працівниками Надвірнянського ВП ГУ НПУ в Івано-Франківській області в смт. Ланчин Надвірнянського району, на березі р. Прут було виявлено трактор-екскаватор марки «JOB ЗСХ» без реєстраційного номера, яким обвинувачений ОСОБА_4 здійснював незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме піщано-гравійної суміші, яку було навантажено на автомобіль марки «ЗІЛ -131» днз НОМЕР_1 , та в подальшому розвантажено з кузова вказаного автомобіля на відстані 5 метрів від місця забору піщано-гравійно їсуміші.

Відповідно до висновку експерта №09/12-0431 від 22.06.2016 року зразки ґрунту відібрані з берега р. Прут, ковша екскаватора «JOB ЗСХ» без реєстраційного номера, кузова автомобіля марки «ЗІЛ- 131» днз НОМЕР_1 та насипу біля автомобіля марки «ЗІЛ-131» днз НОМЕР_1 є сильнокарбонатним піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якому кількість гравію становить 48,4%, 78,3%, 62,1%, 82,4% відповідно. Зразок ґрунту, вилучений із кузова автомобіля марки «ЗІЛ- 131» днз НОМЕР_1 , ковша екскаватора «JOB ЗСХ» без реєстраційного номера, з берега р. Прут та із насипу біля автомобіля марки «ЗІЛ- 131» днз НОМЕР_1 співпадають між собою за комплексом ознак і мають спільну родову належність.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно 08.06.2016 року він на прохання громадян селища вирішив привезти з берега р. Прут гравій, котрий необхідний був для ремонту вулиці Зарічна в смт. Ланчин Надвірнянського району та котрі зібрали кошти на пальне.

За допомогою трактора -екскаватора він видобув та завантажив піщано-гравійну суміш з берега р. Прут на автомобіль «ЗІЛ -131», за кермом якого перебував його син- ОСОБА_6 , котрому не було відомо, що гравій видобутий незаконно.

Однак, під час завантаження гравію він був затриманий працівниками Надвірнянського відділу поліції.

Усвідомлює, що вчинив злочин. Просить його суворо не карати, у вчиненому розкаюється та обіцяє стати на шлях виправлення. Про те, як ним використовувався екскаватор «JOB ЗСХ» та автомобіль «ЗІЛ 131» з цього приводу ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не знали.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному, його вина у вчиненні злочину повністю доводиться іншими зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:

-показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що він перебуваючи вдома порався по господарству. Однак, йому зателефонував батько і попросив позичити автомобіль в ОСОБА_8 , щоб привезти гравій для підсипки вибоїн дороги. Взявши автомобіль у ОСОБА_8 під`їхав до р.Прут, де почали навантажувати гравій. Однак, незабаром приїхали працівники поліції та навантажений гравій викинули з кузова автомобіля.

-показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що в листопаді місяці 2015 року він придбав автомобіль «ЗІЛ -131» днз НОМЕР_1 в ОСОБА_4 за 2000 доларів США, однак відразу поїхав на роботу за кордон, не встигнувши до кінця його переоформити. Даний автомобіль зберігався по місцю його проживання і при цьому йому нічого не відомо про те, як використовувався належний йому вантажний автомобіль марки«ЗІЛ -131» днз НОМЕР_1 .

-показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що в листопаді місяці 2013 року обміняв екскаватор «JOB ЗСХ» на автомобіль «Пежо 307» у ОСОБА_4 , однак жодних договорів міни чи купівлі-продажу транспортного засобу в нотаріальному порядку ними не укладалося..

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєному також доводиться документами дослідженими в судовому засіданні, зокрема:

-даними рапорту, адресованого начальнику Надвірнянського ВП від 08.06.2016 року із якого вбачається,що 08.06.2016 року по телефону від невідомої особи поступило повідомлення про те, що в смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області з р. Прут вивозять піщано-гравійну суміш(ас.130);

-даними з протоколу огляду місця події від 08.06.2016 року і фототаблицями до нього, згідно якого оглянуто русло р. Прут в смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області і виявлено біля річки трактор-екскаватор марки «JOB ЗСХ» без реєстраційного номера та вантажний автомобіль марки «31Л- 131» днз АТ НОМЕР_2 , а в кузові автомобіля знаходиться піщано-гравійна суміш(ас.131-140);

-даними з протоколу огляду місця події від 08.06.2016 року, згідно якого з берега р. Прут в смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області виявлено і вилучено піщано-гравійну суміш(ас.131-140);

-даними висновку експертизи грунтів №09/12-0431 від 22.06.2016 року згідно якого зразок речовини, який вилучений із ковша екскаватора марки «JOB ЗСХ» є сильнокарбонатним піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, а саме піщано-гравійною сумішшю в якому кількість гравію становить 48,4%. Зразок грунту, відібраний з берега річки є сильнокарбонатним піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, а саме піщано-гравійною сумішшю в якому кількість гравію становить 78,3% . Зразок грунту, відібраний із кузова автомобіля «ЗІЛ 131» днз НОМЕР_1 є сильнокарбонатним піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, а саме піщано-гравійною сумішшю в якому кількість гравію становить 62,1%. Зразок грунту, відібраний із насипу біля автомобіля «ЗІЛ 131» днз НОМЕР_1 є сильнокарбонатним піщаним грунтом сіро-коричневого кольору з камінням, а саме піщано-гравійною сумішшю в якому кількість гравію становить 82,4%.

Зразки грунту, вилучені із ковша екскаватора та з берега річки, із кузова автомобіля «ЗІЛ 131» днз НОМЕР_1 , із насипу біля автомобіля «ЗІЛ 131» днз НОМЕР_1 співпадають між собою за комплексом ознак і мають спільну родову належність( ас.143-147);

-розпискою ОСОБА_4 від 10.11.2015 року про отримання коштів з приводу продажу автомобіля «ЗІЛ 131»днз НОМЕР_1 ОСОБА_9 (ас.149);

-даними листа регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області від 07.03.2017 року з якого вбачається, що транспортний засіб-автомобіль «ЗІЛ 131»днз НОМЕР_3 не зареєстрований(ас.150);

-довідкою Ланчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 29.12.2016 року №1550/02-24 з приводу підсипання вибоїн на АДРЕСА_1 08.06.2016 року ОСОБА_4 (ас.148);

Зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог КПК України (2012 року), вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 240 КК України, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення - піщано-гравійної суміші кваліфіковані вірно.

В роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з наступними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги КПК України стосовно призначення покарання.

Призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів середньої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, має постійне місце проживання та реєстрації, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд прийшов до переконання, що обвинуваченому слід призначити покарання відповідно до ст.65 КК України у межах установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин у виді штрафу.

На думку суду, призначене судом покарання є справедливим і законним з врахуванням всіх фактичних обставин по справі у їх сукупності, відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відшкодування судових витрат вирішити з додержанням вимог правил ст.124 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

У відповідності до вимог п.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішуються судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішення законної сили. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначене майно повертається власнику (законному володільцю).

З наведеної норми вбачається, що у випадках використання майна з метою вчинення злочину таке майно конфіскується, крім випадків коли їх власник не знав про таке їх використання.

Відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про власність» законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою КМ України від 11.11.2009 року №1200 та Правилами державної реєстрації(перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМ України від 07.09.1998 року №1388, якими встановлено єдину на території України процедуру державної реєстрації(перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів(п.1 Правил), яка передбачає особливий порядок відчуження транспортних засобів, визначений цими правилами, і який є обов`язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, що є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх(п.2 Правил).

Таким чином, норми зазначених Правил підлягають обов`язковому застосуванню до правовідносин, пов`язаних з відчуженням транспортних засобів, зокрема купівлі-продажу, міни транспортних засобів.

Отже, продаж, обмін транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу, обміну цього транспортного засобу, зняття його з реєстрації, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу(технічний паспорт).

Таким чином, в матеріалах кримінального провадження мається достатньо доказів і по обставинах справи встановлено, які вказують на те, що транспортні засоби, які визнані речовими доказами не були і не є власністю обвинуваченого ОСОБА_4 . Водночас, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що власники вказаних транспортних засобів знали чи могли знати про їх незаконне використання. А тому, згідно п.9 ст.100 КПК України, дане майно необхідно повернути їх власникам.а зокрема: автомобіль марки «ЗІЛ- 131» днз НОМЕР_1 повернути ОСОБА_9 , а екскаватор «JOB ЗСХ» без реєстраційного номера- ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд ,-

Ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України і призначити йому покарання - штраф в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (6800 грн.) .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 1760 грн. 80 коп. за проведення експертизи №09/12-0431 від 22.06.2016 року.

Речові докази по справі: автомобіль марки «ЗІЛ-131», днз НОМЕР_1 та екскаватор марки «JOB 3СХ, які згідно постанови старшого слідчого СВ Надвірнянського ВП ГУ НПУ в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 10.06.2016 року, передані на відповідальне зберігання приватному підприємцю ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_1 -повернути власникам ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 - не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з часу його проголошення шляхом подачі апеляції через Надвірнянський районний суд.

Суддя ОСОБА_1