Справа № 206/557/17
Провадження № 1-кп/206/124/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"13" квітня 2017 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника-адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 05.01.2017 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.01.1981 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровську за ч. 1 ст. 229-6 КК України (ред.1960 р.) до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

- 19.10.1983 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 206 КК України (ред.1960 р.) до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 23.03.1989 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 229-6, ст. 14 КК України (ред.1960 р.) до покарання у вигляді 3 років позбавлення;

- 09.12.1992 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України (ред.1960 р.) до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

- 28.06.1995 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 196-1, ч. 2 ст. 229-6, ст. ст. 14,42 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;

- 06.02.1998 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 229-6 ч.1 КК України (ред.1960 р.) до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 22.03.2001 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.196-1 ч.2 КК України (ред. 1960 р.) до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, перекваліфіковано на ст. 395 КК України (ред. 2001 р.) до 6 місяців арешту;

- 15.08.2002 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.309 ч.2 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

- 23.01.2007 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 309 ч.2, 69 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі;

- 22.05.2009 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.309 ч.2 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 26.02.2014 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.311 ч.1, 75, 76 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі з випробувальним строком на 2 роки, згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2015 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробування та направлено для відбування покарання, призначеного вироком суду у вигляді 2 років обмеження волі,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , був засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2014 року за ч.1ст.311 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки. На підставі п.3,4 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покладено обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Згідно з ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2015 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2014 року у вигляді двох років обмеження волі.
03.02.2016 року ОСОБА_4 на підставі вищевказаного вироку прибув до Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 133), розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 5 для відбування покарання у вигляді обмеження волі, де під розписку ознайомлений з межами адміністративної території вказаної установи, порядком відбування покарання у вигляді обмеження волі, обов`язками, встановленими Правилами внутрішнього розпорядку установи та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України у разі ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі.
Згідно з Розділом 29 п.1 Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» межі відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування або медичний огляд у державних або комунальних закладах охорони здоров`я, встановлюються по території цього закладу.

03.01.2017 року згідно з Наказом начальника Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 133),засудженому ОСОБА_4 надано короткостроковий виїзд до КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №6», за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська 13, терміном з 03.01.2017 року до кінця проходження лікування. У той же день ОСОБА_4 був ознайомлений під розписку з правилами поведінки під час проходження лікування та з межами місця відбування покарання для засуджених до обмеження волі у лікувальному закладі. Також ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за порушення вказаних правил, а саме самовільного залишення місця обмеження волі.

Так, 03.01.2017 року приблизно о 18:30 год. у ОСОБА_4 під час перебуванні на лікуванні в КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №6», за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська 13, виник злочинний умисел, направлений на самовільне залишення місць обмеження волі. Після чого у той же час ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно,в порушення вимог Розділу 3 п.3 та Розділу 29 п.1 Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», які відбувають покарання у виді обмеження волі, з метою ухилення від призначеного судом покарання у виді обмеження волі, без відповідного дозволу адміністрації, безпідставно покинув територію КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №6», чим вчинив самовільне (тобто без дозволу адміністрації) залишення межі місця відбування покарання для засуджених, які проходять стаціонарне лікування у державних або комунальних закладах охорони здоров`я та зник у невідомому напрямку.

04.01.2017 року приблизно о 16:00 год.працівниками Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 133)під час перевірки наявності засудженого ОСОБА_4 на території КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №6» було виявлено його відсутність.

05.01.2017 року приблизно о 14:00 год. співробітниками Ігренського виправного центру УДПтСУ у Дніпропетровській області (№ 133) по просп. Пушкіна біля буд. № 59у м. Дніпро виявлений та затриманий ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи попередженим про відповідальність за порушення меж виправного центру та визначеного місця лікування на території КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №6», порушуючи Розділ 29 п.1 Наказу № 2186/5 від 29.12.2014 року «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», без належного дозволу адміністрації, самовільно залишив межі визначеного місця стаціонарного лікування зазначеної установи, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Батумська, 13, тобто місце обмеження волі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому злочину при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, при цьому суду показав, що після прибуття до ІВЦ № 133 його було ознайомлено з порядком відбування покарання в умовах виправного центру та повідомлено про наслідки їх не виконання. Під час виконання покарання у нього виникли проблеми зі здоров`ям, внаслідок чого він був поміщений до лікарні на денний стаціонар, в подальшому у нього виник конфлікт з персоналом, який вимагав у нього гроші за ліки, а також постільну білизну, що змусило його покинути лікарню та поїхати додому за грішми, однак ОСОБА_4 розуміє, що не повинен був покидати лікарню, оскільки це призвело до порушення ним умов відбування покарання. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати.
Крім вищезазначених показів обвинуваченого його винуватість в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, належність і допустимість яких ніким не оспорюється та не спростовується, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до розписки, ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2014 року за ст.ст.311 ч.1, 75, 76 КК України до покарання у вигляді 2 років обмеження волі (Т.1 а.п. 101-102), бувознайомлений з правилами внутрішнього розпорядку установи виконання покарань ( т.1 а.п. 12,27-61);

Як вбачається з протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.01.2017 року ОСОБА_4 04.01.2017 року близько 16.00 вчинив втечу з міської лікарні № 6 міста Дніпра, до якої був поміщений згідно наказу начальника установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про надання засудженому ОСОБА_4 короткочасного виїзду від 03.01.2017 року за № 1/АГ-17 (т. І а.п. 19,27-61), тобто будучи також обізнаним про правила поведінки під час короткострокового виїзду (Т.1 а.п. 20), знаючи напевне, що це є порушенням порядку відбування покарання, свідомо порушив його.
Таким чином, аналіз належних і допустимих доказів в їх сукупності, дає суду підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 390 КК України, тобто самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, засудженою до обмеження волі.

При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення під час відбування покарання за попереднім вироком, за місцем відбування покарання характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності», на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вказує повне визнання ним своєї вини та щире каяття.
Обставина, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, обвинуваченому ОСОБА_8 , є рецидив злочину.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті ч.1 ст.390 КК України з застосуванням вимог ст..71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком суду, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2014 року з застосуванням п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, де передбачено, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. Не відбута частина покарання у вигляді обмеження волі станом на 03.01.2017 року складала 1 рік 1 місяць , що в перерахунку до ст. 72 КК України становить 6 місяців 15 днів позбавлення волі.
Так як на думку суду саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч.5 ст.72 КК України (Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув*язнення» від 26.11.2015 року № 838-У111)суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

При цьому зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до дати постановлення вироку, наступне зарахування, зокрема у випадку тримання під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом , в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а в разі його оскарження апеляційним судом.
Таким чином зарахуванню підлягає з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув*язнення з 11.01.2017 року по день ухвалення судового рішення 13.04.2016 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 314, 472-475 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 390 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_4 частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2014 року та призначити остаточне покрання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Згідно ч.5 ст.72 КК України (Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув*язнення» від 26.11.2015 року № 838-У111)суд зараховує ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі .

При цьому зарахуванню підлягає строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до дати постановлення вироку, наступне зарахування, зокрема у випадку тримання під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом , в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, а в разі його оскарження апеляційним судом.
Таким чином зарахуванню підлягає з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 11.01.2017 року по день ухвалення судового рішення 13.04.2017 року, тобто 93 дням попереднього ув*язнення відповідають 186 днів позбавлення волі.
Строк покарання вираховувати з 11.01.2017 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання чинності даним вироком залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1