№ провадження 1-кп/646/198/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.01.17 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м. Харкова та Диканівською виправною колонією Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 12) обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002603 від 17 жовтня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 02 липня 2007 року за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 4 ст.187, ч.2 ст. 345, 70 КК України до 10 років позбавленні волі, з конфіскацією всього майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України

в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.12.2013 року.

В період часу 24.11.2014, 30.11.2015, 01.08.2016 по теперішній час ОСОБА_5 відбуває покарання в Диканівській виправній колонії (№ 12), де порушує режим відбування покарання та розпорядок дня, за що має вісімнадцять дисциплінарних стягнень, з них шість разів поміщувався в дисциплінарний ізолятор та один раз поміщувався в приміщення камерного типу, а також адміністрацією установи не заохочувався.

За час відбування покарання в Диканівській виправній колонії №(12) за допущені порушення установленого порядку відбування покарання постійно притягався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією колонії характеризується негативно, у відношенні до представників адміністрації колонії допускає випадки неввічливої поведінки, а також не виконує вимоги встановлені законодавством України.

Незважаючи на вжиті заходи виховного характеру і дисциплінарного впливу на засудженого ОСОБА_5 , останній належних висновків для себе не зробив, продовжував порушувати встановлений режим відбування покарання. Враховуючи те, що до засудженого ОСОБА_5 вжиті всі заходи виховного характеру і дисциплінарного впливу, але вони позитивних результатів не мали і тому за порушення режиму тримання, що виразилося в невиконанні встановлених законодавством вимог персоналу установи та нетактовній поведінці до представників адміністрації, 13.09.2016 засуджений ОСОБА_5 покараний правами начальника установи, шляхом переведення ОСОБА_5 до приміщення камерного типу строком на три місяці згідно постанови про перевід засудженого до приміщення камерного типу від 13.09.2016. Накладення вказаного стягнення ніким не оскаржувалось, не скасовувалось, підстави для визнання його неправомірним відсутні.

Одночасно засудженому ОСОБА_5 доведені вимоги ст. 107 Кримінально-виконавчого кодексу України (Права і обов`язки засуджених до позбавлення волі), вимоги ст. 118 КВК України (Залучення засуджених до позбавлення волі до суспільно корисної праці), вимоги ст. 132 КВК України (Заходи стягнення до осіб, позбавлених волі), а також вимоги ст. 391 Кримінального кодексу України про кримінальну відповідальність у разі злісної непокори законним вимогам адміністрації виправної установи.

17.10.2016 в 14.00 у розташуванні камери № 4 дільниці посиленого контролю Диканівської виправної колонії № 12, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Лелюківська, 1, у присутності начальника дільниці посиленого контролю ОСОБА_6 , начальника дільниці начальника відділу СПС Диканівської ВК №12 ОСОБА_7 , фельдшера медичної частини Диканівської ВК №12 ОСОБА_8 , а також в присутності засудженого ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_10 , засудженому ОСОБА_5 , запропоновано разом із засудженими, приступити до виконання чергування відповідно до затвердженого графіку чергових чергувань та прибирати в камері № 4 дільниці посиленого контролю, а саме: підмести та помити підлогу. При цьому засуджений ОСОБА_5 був забезпечений прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички), одягнений і взутий по сезону, на стан здоров`я не скаржився. Однак, засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився приступити до виконання прибирання, мотивуючи свою відмову тим, що прибирання принижує його людську гідність. Також, засудженому ОСОБА_5 начальником дільниці посиленого контролю ОСОБА_11 були роз`яснені вимоги ст. 391 КК України, ст. ст. 107, 118, 132 КВК України. Після цього, засудженому ОСОБА_5 було запропоновано знову приступити до прибирання, на що останній знову відповів категоричною відмовою. Свою відмову виконати чергування засуджений ОСОБА_5 мотивував тим, що дана робота принижує його людську гідність. Після чого, засуджений ОСОБА_5 був оглянутий фельдшером медичної частини колонії, який за результатами огляду надав довідку, в якій вказано: «здоров, працездатний, виконувати роботи по благоустрою території та місць позбавлення волі може».

Того ж дня, а саме 17.10.2016 об 15.00 годині та 16.00 годині засудженому ОСОБА_5 повторно запропоновано приступити до прибирання у вказаній камері № 4 дільниці посиленого контролю установи в присутності вищевказаних осіб, однак ОСОБА_5 повторно, за відсутністю медичних протипоказань або будь-яких інших перешкод, в категоричній формі відмовився приступити до виконання прибирання, мотивуючи свою відмову тим, що прибирання принижує його людську гідність.

Своїми протиправними діями, засуджений ОСОБА_5 порушив вимоги п. 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, де зазначено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані утримувати в чистоті службові житлові приміщення, в установленому порядку виконувати роботи по впорядкуванню місць позбавлення волі і прилеглих до них територій. До цих робіт засуджені залучаються, як правило, в порядку черги, в неробочий час і не більше ніж 2 години в день.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 , діючи умисно, порушив вимоги режиму відбування покарання протягом року, як на нього було накладено стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), а саме відкрито тричі відмовився виконувати вимоги представника адміністрації виправної установи, який мав право пред`явити таку вимогу. В свою чергу засуджений ОСОБА_5 був зобов`язаний і міг виконати, але умисно не виконав вимоги представника адміністрації виправної установи. В тому числі, своєю поведінкою ОСОБА_5 подає негативний приклад іншим засудженим.

У всіх випадках відмови засудженого ОСОБА_5 від виконання законних вимог представників адміністрації, співробітники Диканівської ВК № 12 доводили до відома засудженого ОСОБА_5 вимоги ст. 107, 118, 132 КВК України, а також вимоги ст. 391 КК України і попереджали про кримінальну відповідальність у разі його відмови виконати законні вимоги представників адміністрації.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 злісно не виконував законні вимоги представників адміністрації Диканівської ВК № 12, чим протидіяв здійсненню їх функцій, спрямованих на виправлення, перевиховання та ресоціалізацію засуджених. Крім того, засуджений ОСОБА_5 грубо порушив п. 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, а також ст. 107 КВК України.

Дані факти свідчать про затяте небажання засудженого ОСОБА_5 встати на шлях виправлення і перевиховання, а допущені ним порушення відбування покарання, стягнення за які не знято або не погашено в установленому порядку, слід вважати злісними.

Згідно ст. 133 Кримінально-виконавчого кодексу України злісним порушником встановленого порядку відбування покарання є засуджений, який не виконує законних вимог адміністрації, необґрунтовано відмовляється від праці (не менше трьох разів протягом року), також скоїв протягом року більше трьох інших порушень режиму відбування покарання, за кожне з яких ухвалою начальника колонії було накладено стягнення, які достроково не знято або не погашено в установленому законом порядку.

Органом судового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст. 391 КК України, як злісна непокора вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

24 жовтня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з даною угодою ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та сприяє досудовому слідству.

Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за вказаною статтею КК України у вигляді одного року позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання до невідбутої частини покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2014 року визначити остаточне покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно вимог ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відноситься до злочинів середньої тяжкості, тобто підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення п. 4, ч. 5 ст. 474 КПК України, що укладання угоди є добровільним, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості та призначення покарання, зазначеного у вказаній угоді.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, цивільний позов не заявлено, витрати на залучення експертів відсутні.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 призначається покарання у вигляді позбавлення волі, суд вважає за необхідне обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 07 червня 2016 року до набрання цим вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Угоду від 24 жовтня 2016 року між прокурором Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 та обвинувачем ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002603 про визнання винуватості за ст. 391 КК України затвердити.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 липня 2014 року та остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 24 січня 2017 року.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України ( в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-У111) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 24 січня 2017 року до моменту набрання цим вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк, з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1