Справа № 308/3533/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0003547 - старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
30.11.2013 року слідчим відділом Франківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області розпочато досудове розслідування за фактом незаконного відчуження майна ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80003547. Підставою для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до ЄРДР стала заява адвоката АО «АВЕР ЛЄКС» ОСОБА_5 подана в інтересах ОСОБА_4 , щодо незаконного обтяження з подальшим відчуженням об`єктів нерухомого майна квартир, розташованих за адресою АДРЕСА_1 .

26.10.2015 року постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_6 здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення доручено слідчому управлінню УМВС України в Закарпатській області.

20.01.2016 року постановою старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , правову кваліфікацію даного кримінального правопорушення змінено з ч.2 ст.190 на ч.4 ст.190 КК України.

Стороною обвинувачення ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.358 (в редакції статті 2001 року) КК України, тобто у придбанні права на майно, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великому розмірі; підробленні іншого документа, який посвідчується приватним нотаріусом і який надає права, з метою використання його як підроблювачем так і іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27 листопада 2007 року ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, знаходячись в приміщенні офісу приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , що розташований за адресою АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою ОСОБА_9 , шляхом підроблення та посвідчення довіреності від імені ОСОБА_10 без відома та згоди останньої, на право управління та розпорядження двома квартирами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно придбала право на вказані об`єкти нерухомого майна.

17.06.2016 року за місцем реєстрації ОСОБА_7 , що за адресою АДРЕСА_3 рекомендованим листом надіслано повістку про виклик на 11 годину 29.06.2016, однак відповідно до електронного реєстру Укрпошти адресату 24.06.2016 повторно повідомлено про надходження на його адресу поштового відправлення.

29 червня 2016 року відповідно до ч.1 ст.278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.358 КК України, шляхом надсилання письмового повідомлення за допомогою поштового зв`язку за місцем реєстрації підозрюваної, оскільки остання за викликом на 11 годину 29.06.2016 не з`явилась і місце її перебування органу досудового розслідування не відоме.

Крім цього, 29.06.2016 о 14.25 годині на мобільний телефон підозрюваної ОСОБА_7 № НОМЕР_1 надіслано SMS-повідомлення про виклик на 11 годину 02.07.2016, однак на даний виклик ОСОБА_7 повторно не з`явилась, причин неявки не повідомила. 30.06.2016 о 17.40 годині рекомендованими листами надіслано за повторно повістки про виклик на 11 годину 04.07.2016 за адресами знаходження об`єктів нерухомого майна, які зареєстровані за підозрюваною ОСОБА_7 , зокрема: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , однак і на вказані виклики ОСОБА_7 до органу досудового розслідування не з`явилась і місце її перебування слідчому не відоме, у зв`язку із чим 06.07.2016 прийнято постанову про оголошення підозрюваної ОСОБА_7 в розшук.

Відповідно до ч.1 ст.170 Кримінального процесуального кодексу України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Абзацом другим частини першої даної статті передбачено обов`язок слідчого, прокурора вжиття необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні. а саме майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину і відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України, та майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 -4 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України

Згідно п.3 ч.2 ст.170 даного Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Разом із тим, частиною п`ятою даної статті передбачено накладення арешту на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Частиною десятою вказаної статті допускається накладення арешту на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права.

Згідно даних з інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_7 зареєстровані наступні об`єкти нерухомого майна: квартира за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер майна 834578; будівлі: літ.У-1 пл.310,6 кв.м; літ.Ч-2 пл.147 кв.м.; літ.Ф-1 пл.5,8 кв.м.;, літ.Р-1 пл.308,7 кв.м. загальною площею 772,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна 6080689; нежитлові будівлі : літ.О-1 пл.678 кв.м; літ.Щ-1 пл.570,8 кв.м.; літ.Б-1 пл.241,1 кв.м.; літ.В-1 пл. 7,0 кв.м.; літ.Т-1 пл.226 кв.м.; літ.М-1 пл.10,8 кв.м загальною площею 1734,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна 6083101; квартира за адресою АДРЕСА_7 , реєстраційний номер майна 18695186; квартира, підвали під літ.ІХ пл.. 2,5 кв.м; літ.V пл..9,1 кв.м.; літ.IV пл..16,5 кв.м; літ.Х пл..16.0 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_5 , реєстраційний номер майна 221217505; нежитлове приміщення загальною площею 180,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер майна 26669430; будинок загальною площею 179,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 , реєстраційний номер майна 17479170, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_9 Без номера, кадастровий номер :01:014:0078.

Приймаючи до уваги викладене, і те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких, санкцією якого передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, керуючись ст.ст.40, 170-171 КПК України слідчий в клопотанні просить накласти арешт на вищезазначені об`єкти нерухомого майна із забороною розпорядження, що зареєстровані ОСОБА_7 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 ). У зв`язку із перебуванням підозрюваної ОСОБА_7 в розшуку дане клопотання просить розглянути без виклику підозрюваної.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У клопотанні слідчий просить розглянути дане клопотання без повідомлення ОСОБА_7 , оскільки така знаходиться розшуку, при цьому ні в тексті клопотанні, ні в доданих до нього матеріалах, необхідності розглядати без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у зв`язку з метою забезпечення арешту майна жодним чином не обґрунтовується.

Слідчий та прокурор, яким погоджено клопотання, для розгляду не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили.

ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, причини неявки суду не повідомила.

Неприбуття в судове засідання вказаних осіб, відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Слідчий та прокурор в судове засідання повторно не з`явились.

Разом з тим, відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Стороною обвинувачення ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.358 (в редакції статті 2001 року) КК України, тобто у придбанні права на майно, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великому розмірі; підробленні іншого документа, який посвідчується приватним нотаріусом і який надає права, з метою використання його як підроблювачем так і іншою особою, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий вказує в клопотанні, що неодноразово надсилались за місцем реєстрації ОСОБА_7 , повістки про виклик, однак така їх не отримувала. Крім цього, 29.06.2016 о 14.25 годині на мобільний телефон підозрюваної ОСОБА_7 № НОМЕР_1 надіслано SMS-повідомлення про виклик на 11 годину 02.07.2016, однак на даний виклик ОСОБА_7 повторно не з`явилась, причин неявки не повідомила.

29 червня 2016 року відповідно до ч.1 ст.278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.358 КК України, шляхом надсилання письмового повідомлення за допомогою поштового зв`язку за місцем реєстрації підозрюваної, оскільки остання за викликом на 11 годину 29.06.2016 не з`явилась і місце її перебування органу досудового розслідування не відоме.

30.06.2016 о 17.40 годині рекомендованими листами надіслано повторно повістки про виклик на 11 годину 04.07.2016 за адресами знаходження об`єктів нерухомого майна, які зареєстровані за підозрюваною ОСОБА_7 , зокрема: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , однак і на вказані виклики ОСОБА_7 до органу досудового розслідування не з`явилась і місце її перебування слідчому не відоме, у зв`язку із чим 06.07.2016 прийнято постанову про оголошення підозрюваної ОСОБА_7 в розшук.

Разом з тим, до клопотання не були додані документи та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ст. 173 КПК України слідчий суддя, вирішуючи питання про накладення арешту на майно, повинен переконатись у доведеності необхідності такого арешту та у наявності ризиків, передбачених ст. 170 КПК України. При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132 та 172 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину; правову підставу для арешту майну; можливий розмір майнової шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Підставами для скасування заходу забезпечення кримінального провадження є такі обставини, що не перевірено та не встановлено наявності належних підстав для арешту майна; відсутні достатні докази, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; не встановлено розмір шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірності обмеження права власності; невідповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК України; розгляд клопотання слідчого про арешт майна за відсутності власника майна; накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Однак, неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подано клопотання про арешт майна, свідчить про фактичне не підтримання клопотання та недоведення вказаних обставин, що може оцінюватись як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання. Такий підхід слід застосовувати незалежно від того, яка із сторін кримінального провадження (обвинувачення чи захисту) звернулась до слідчого судді із відповідним клопотанням.

Враховуючи викладене, та виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного клопотання, оскільки відсутнє волевиявлення слідчого та прокурора щодо необхідності накладення арешту.

Приймаючи до уваги викладене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволені клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0003547 - старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1