ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 214/5715/14-к
Провадження № 1-кп/210/286/17

"06" квітня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з секретарем ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001841 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 115 ч.2 п.2, 6, 187 ч.4 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
27 березня 2017 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження № 0001841 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 115 ч.2 п.6, 115 ч.2 п.12, 187 ч.4 КК України.

Захисник ОСОБА_9 подав клопотання в якому просить змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 на цілодобовий домашній арешт

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо зміни запобіжного заходу, заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен окремо підтримали клопотання захисника ОСОБА_9 , крім того захисник ОСОБА_8 просив змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 на домашній арешт

Обвинувачений ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , кожен окремо підтримали клопотання своїх захисників.

Суд, вислухавши доводи сторін, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 на цілодобовий домашній арешт, суд враховує, що на час здійснення судового провадження існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому данного виду запобіжного заходу, а також зважаючи, що ОСОБА_10 не працевлаштований, тобто немає законного джерела доходів, йому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та власності людини вчиненний за попередньою змовою групою осіб, раніше не судимий, навчається у ВНЗ «Полтавський університет економіки і торгівлі», не одружений, осіб на утриманні не має, тобто відсутні соціальні зв`язки, а отже усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших обвинувачених, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_10 умисних тяжких та особливо тяжкого кримінальних правопорушень проти життя та власності свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. Санкція п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Особлива тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, з огляду на вірогідність незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, у цьому ж кримінальному провадженні, враховуючи можливість перешкоджання кримінальному провадженню, спростовує доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ст.177 КПК України, та можливість застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

На переконання суду, позитивна характеристика обвинуваченого ОСОБА_10 , наявність в нього постійного місця проживання, відсутність попередніх судимостей, факт навчання не виключають наявності визначених судом ризиків, до того ж, потерпілий, свідки які мають бути допитані під час розгляду кримінального провадження, на сьогодні допитані не були.
Таким чином, враховуючи, що до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі не можливо, а обставини, що явилися підставою для взяття обвинуваченого ОСОБА_10 під варту на даний час не змінилися, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 червня 2017 року включно.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , суд враховує, що на час здійснення судового провадження існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні обвинуваченому даного виду запобіжного заходу, а також зважаючи, що ОСОБА_11 не працевлаштований, тобто немає законного джерела доходів, йому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та власності людини вчиненний за попередньою змовою групою осіб, раніше не судимий, навчається у ДВНЗ «КНУ», не одружений, осіб на утриманні не має, тобто відсутні соціальні зв`язки, а отже усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших обвинувачених, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
До того ж, потерпілий, свідки які мають бути допитані під час розгляду кримінального провадження, на сьогодні допитані не були.
Таким чином, враховуючи, що до спливу терміну тримання під вартою винести вирок суду у справі не можливо, а обставини, що явилися підставою для взяття обвинуваченого ОСОБА_11 під варту на даний час не змінилися, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04 червня 2017 року включно.
Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 на цілодобовий домашній арешт,- залишити без задоволення.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 04 червня 2017 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 04 червня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1