АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Васильківка

Васильківського району Дніпропетровської області,

громадянина України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

Встановила:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не погоджуючись із висновками слідчого судді, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 .

В обгрунтування доводів апеляційної скарги захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала слідчого судді є необгрунтованою. При цьому захисник зазначає, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу, в частині обґрунтування існування наведених ризиків слідчий обмежився викладенням своїх припущень про можливість втілення в життя підозрюваним ОСОБА_7 ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Однак, жодної фактичної підстави слідчим в клопотанні не наведено, окрім загальних фраз про можливість такої поведінки підозрюваним ОСОБА_7 , яка обґрунтовується слідчим лише підозрою у вчиненні тяжкого злочину. Крім того, у клопотанні про обрання запобіжного заходу в частині зазначення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим вказаний підозрюваний ОСОБА_9 , який не має ніякого відношення до кримінального провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , а в пункті 3 ризиків взагалі зазначено, що ОСОБА_7 може вчинити дезертирство, що виходить за межі пред`явленої ОСОБА_7 підозри. Посилається на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним порушенням вимог кримінального процесуального закону в клопотанні слідчого, що призвело до постановлення незаконної ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26 лютого 2017 року із визначенням застави 27 560,00 гривень.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, існують ризики того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Слідчий суддя визначив також розмір застави як альтернативний вид запобіжного заходу з покладанням на ОСОБА_7 обов`язків відповідно до ст. 194 КПК.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити її, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про :

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 цих вимог закону дотримався не у повному обсязі.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Слідчий суддя також вказав про існування ризику незаконно впливати на потерпілого і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у випадку визнання його винним в особливо тяжкому злочині, в якому останній підозрюється, - від 5 до 10 років позбавлення волі.

Разом з тим тяжкість як інкримінованого особі злочину, так і покарання, що може бути їй призначене, як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії», самі по собі не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України такий запобіжний захід є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та відомості про причетність його до будь-якої незаконної діяльності, ніж інкримінований йому у даному кримінальному провадженні злочин, відсутні, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, колегія суддів вважає, що наявні щодо нього ризики, передбачені ст. 177 КПК України, можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Оцінюючи вищезазначені обставини у сукупності, колегія суддів доходить висновку про те, що відносно цього підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, можуть бути достатньою мірою усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою, та вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати, обравши щодо ОСОБА_7 на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України запобіжний захід у виді застави, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про зазначення у клопотанні в частині викладення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підозрюваним ОСОБА_9 , та в пункті 3 ризиків даних про те, що ОСОБА_7 може вчинити дезертирство, то вони з огляду на характер цих порушень, не є підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 182, 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2016 року про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави в сумі 20 розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 27560,00 гривень.

Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою суду та покласти на нього обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора або суду, повідомляти слідчого чи прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого чи прокурора без поважних причин або не повідомлення ним про причини своєї неявки або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4