Справа № 183/1670/17
№ 1-кп/183/611/17
В И Р О К
іменем України
03 липня 2017 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000398 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
21 серпня 2014 року згідно Указу Президента України №607/2014 від 21.07.2014 року «Про часткову мобілізацію» молодшого сержанта ОСОБА_4 було призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією та в подальшому, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 21 серпня 2014 року №2 (по стройовій частині) зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду командира 3 відділення 3 взводу 2 роти охорони військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_3 .

Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, Військової присяги, бути взірцем виконання службового обов`язку.

16 січня 2015 року командуванням військової частини польова пошта НОМЕР_1 молодшому сержанту ОСОБА_4 було надано короткострокову відпустку, з якої останній повинен був повернутися до військової частини 24 січня 2015 року та приступити до виконання своїх службових обов`язків.

Однак 24 січня 2015 року молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу до військової частини без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв. 30 квітня 2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 (по особовому складу) молодшого сержанта ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, у період з 24 січня 2015 року до 30 квітня 2015 року молодший сержант ОСОБА_4 був відсутній у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 без поважних причин і його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини справи не оспорює. Показав, що був призваний за мобілізацією в серпні 2014 року до військової частини польова пошта НОМЕР_1 . В січні 2015 року йому була надана відпустка, з якої він мав повернутися 24.01.2015 року. Не повернувся на службу до військової частини через сімейні обставини. У скоєному щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проходження військової служби загалом характеризується посередньо, раніше не судимий. Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого на певний строк у розмірі мінімальної санкції ч. 3 ст. 407 КК України буде достатнім для його виправлення, оскільки підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить. Між тим, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, та його ставлення до вчиненого, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1