Провадження № 11-кп/780/75/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 01.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
01 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні двох малолітніх та одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.04.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткований мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., судимість не знята та не погашена, -
засуджено за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортним засобом на 3 (три) роки; за ч.1 ст.135 КК України призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На основі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_8 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу та ухвалено утримувати його в Київському СІЗО УДПСУ у м. Києві та Київській області, взявши ОСОБА_8 під варту із зали суду.

Строк відбування покарання ухвалено вираховувати з часу взяття під варту ОСОБА_8 , 13.01.2016 року.

Цивільний позов задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 завдану моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. 00 коп. та 13 562 грн. 85 коп. матеріальної шкоди.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінальних правопорушень, вчинених за наступних обставин.

06.06.2015 року близько 07 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_10 , рухаючись проїзною часиною біля АЗС «ВОГ» по вул. Сквирське шосе, 272 в м. Біла Церква Київської області в напрямку центра міста в порушення вимог п.п. 1.3,1.5, 2.3б,12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 року, (далі - ПДР), не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, маючи можливість об`єктивно виявити велосипедиста ОСОБА_11 , який рухався по його смузі руху в зустрічному напрямку на велосипеді «Україна» ближче до лівого, по напрямку руху до м. Сквира, краю проїзної частини, грубо порушуючи вимоги п. 12.3 ПДР негайно не вжив заходів для зменшення швидкості та зіткнувся з велосипедом «Україна» під керуванням велосипедиста ОСОБА_11 , в результаті чого ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної № 296 від 15.07.2015 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 , 1950 року народження, знайдені наступні ушкодження: сукупна травма голови, тулуба та нижніх кінцівок; закрита черепно-мозкова травма; закритий перелом кісток склепіння та основи черепа; крововиливи в м`які покриви голови, під оболонками, в тканини та шлуночкову систему головного мозку; закрита травма грудей; переломи ребер справа і зліва; перелом груднини; закрита травма живота; численні розриви печінки з розміченням тканини; наявність 600 мл крові в черевній порожнині; крововилив в правий наднирник; розриви правої нирки; крововиливи в навколонаднирниковій та навколонирковій клітковині справа; закритий перелом нижньої третини лівого стегна; наявність крові в порожнинах обох колінних суглобів; крововиливи з утворенням карманів у підшкірно-жировій клітковині тазу справа і обох нижніх кінцівок; крововиливи в м`які тканини навколо всіх переломів кісток; малокрів`я внутрішніх органів; крововиливи на поверхні серця, легенів та в тканину легенів; синці, садна, рани на шкірі.

Смерть ОСОБА_11 , 1950 року народження, настала від сукупної травми голови, тулуба і нижніх кінцівок з крововтратою. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження заподіяні тупими предметами, могли виникнути в строк та при обставинах вказаних у постанові, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий та їх ізомери не виявлені.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 1.3,1.5, 2.3б,12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з настанням наслідків.

Крім цього, ОСОБА_8 06 червня 2015 року, близько 07 години 30 хвилин, після зіткнення автомобіля «ВАЗ 21110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував, з велосипедом «Україна» під керуванням велосипедиста ОСОБА_11 , біля АЗС «Вог» по вул. Сквирське шосе, 272 в м. Біла Церква Київської області, усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілого ОСОБА_11 в небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану і маючи змогу надати потерпілому ОСОБА_11 допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався чи потерпілий ОСОБА_11 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останнього, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілого до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілому ОСОБА_11 , чим порушив вимоги п. п. 2.10. а), г), д) ПДР України, в яких зазначено, що «в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду органи чи підрозділи міліції, записати прізвища та адреси очевидців,чекати на прибуття працівників міліції.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, оскаржуваний вирок вважає таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого. Просить змінити вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2016 року, призначивши більш м`яке покарання. Свої вимоги мотивує тим, що при винесенні вироку та обранні покарання судом першої інстанції не взято до уваги, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, визнання вини та наявність на утриманні двох малолітніх та однієї неповнолітньої дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п.2, 3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_8 кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції, у відповідності до ст.66 КК України, визнав активне сприяння розкриттю злочинів та визнання вини.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_8 обставин судом першої інстанції, у відповідності до ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , міськрайонний суд врахував те, що останній раніше чотири рази піддавався кримінальному переслідуванню, не одноразово судимий, на шлях виправлення не став та вчинив два нових кримінальних правопорушення, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України, одне з яких тяжке з необережності, а друге невеликої тяжкості, проте з прямим умислом, розлучений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку в Білоцерківському психоневрологічному територіальному медичному об`єднанні у лікаря нарколога з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками, під наглядом лікаря - психіатра не перебуває, та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому його щире каяття, оскільки він після вчинення кримінальних правопорушень не намагався примиритись з потерпілою, збитки потерпілій, яка є особою похилого віку не відшкодував, намагань влаштуватись на роботу не виявляв, штраф за попереднім вироком сплатив безпосередньо перед розглядом даного кримінального провадження в суді першої інстанції, що свідчить про нещирість його усвідомлення вини, намагання уникнути більш суворого покарання.

На думку колегії суддів, є правильними доводи суду першої інстанції про невизнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, оскільки докази, які б підтверджували дану обставину в матеріалах кримінального провадження відсутні. Крім того, ОСОБА_8 розлучений, не працює, тобто не має окремого особистого заробітку та можливості фактично утримувати дітей, в 2009 році був засуджений Білоцерківським міськрайонним судом за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді обмеження волі за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційної скарги про призначення більш м`якого покарання є такими, що не ґрунтуються на законі.

Таким чином доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо суворості призначеного покарання є необґрунтованими та безпідставними, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VIII), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

А отже, строк попереднього ув`язнення, у період з 13.01.2016 року до моменту набрання вироком законної сили, ОСОБА_8 слід зарахувати в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2016 року відносно ОСОБА_8 без зміни.

У відповідності до вимог ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення, у період з 13.01.2016 року до моменту набрання вироком законної сили, в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Головуючий :
Судді: