Справа № 572/1190/15-к
Провадження № 1-кс/565/245/16
У Х В А Л А
28 грудня 2016 року м.Вараш
Колегія суддів Кузнецовського міського суду Рівненської області в складі:
- головуючого - судді ОСОБА_1 ,
- судді ОСОБА_2 ,
- судді ОСОБА_3 ,
- секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,
- прокурора - ОСОБА_5 ,
- представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,
- обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 ,
- захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_18 і ОСОБА_19
В С Т А Н О В И Л А:
Вказані кримінальні провадження об`єднані в одне кримінальне провадження ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 16 вересня 2016 року.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 повністю підтримав зазначене клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_17 на 60 днів з наведених у клопотанні мотивів. При цьому прокурор зазначив, що у підтвердження існування ризиків, передбачених п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, доказів не здобуто.
Потерпілі: ОСОБА_42 , ОСОБА_6 і ОСОБА_43 у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце його проведення. Потерпілі: ОСОБА_42 і ОСОБА_43 у судовому засіданні 05 грудня 2016 року надали суду показання щодо суті обвинувачення та у письмових заявах від 05 грудня 2016 року просили суд продовжити розгляд даного кримінального провадження без їх участі.
Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_17 та просив суд скасувати запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_17 у виді тримання під вартою, враховуючи відсутність нових ризиків та перебування інших дев`яти обвинувачених на волі. Таку ж думку мають потерпілі: ОСОБА_42 і ОСОБА_43 , що слідує із раніше наданих ними суду показань. Застосування насильства, примусу, вчинення погроз, обіцянок чи іншого тиску з боку обвинувачених, чи інших сторонніх осіб з метою схилення потерпілих до такої позиції потерпілі: ОСОБА_42 , ОСОБА_43 та представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечували.
Обвинувачений ОСОБА_17 та його захисник адвокат ОСОБА_19 просили відхилити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_17 та змінити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_17 у виді тримання під вартою, на інший більш м`який захід. Згідно з доводами адвоката ОСОБА_19 прокурором не доведено наявності обґрунтованої підозри та обвинувачення ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258 і ч.1 ст.263 КК України, існування хоча б одного із ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також того, що жоден із інших більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України. Окрім цього, на думку захисника обвинуваченого ОСОБА_17 , правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_17 , які мали місце 09 травня 2014 року, за ч.2 ст.258 КК України є сумнівною і завищеною, а заборона застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України, яка встановлена ч.5 ст.176 КПК України, не поширюється на даний випадок, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується його підзахисному, мало місце 09 травня 2014 року, тобто до моменту набрання чинності вказаної норми права. Адвокат ОСОБА_19 ствердив, що обвинувачений ОСОБА_17 не переховувався від органів досудового розслідування і суду та не мав такого наміру при залишенні приміщення апеляційного суду Рівненської області і в разі звільнення з-під варти буде з`являтися на судові виклики.
Обвинувачені: ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_16 заперечили проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_17 та просили суд звільнити його з-під варти, обравши інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із обмеженням волі.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_18 заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_17 та просив суд змінити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_17 у виді тримання під вартою, на інший більш м`який захід. Згідно з доводами адвоката ОСОБА_18 правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_17 , які мали місце 09 травня 2014 року, за ч.2 ст.258 КК України є неправильною та завищеною і реальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, в даному випадку відсутні. На думку захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , наявність ризиків та обгрунтованість підозри і обвинувачення ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258 і ч.1 ст.263 КК України, в даному випадку прокурором не доведено. Окрім цього, адвокат ОСОБА_18 зазначив, що фактично обвинувачений ОСОБА_17 злякався, умов домашнього арешту не порушував і не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Заслухавши думки учасників процесу, за наявними доказами, колегія суддів прийшла до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_17 та наявність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Колегія суддів вважає, що надані суду матеріали і висновок органу досудового розслідування свідчать про обґрунтованість підозри щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_17 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України. Твердження сторони захисту про завищення правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_17 за ч.2 ст.258 КК України без доказового їх підтвердження є передчасними. При цьому суд врахував, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
З пояснень обвинуваченого ОСОБА_17 і його захисника, наданих суду, письмового клопотання прокурора ОСОБА_5 від 27 грудня 2016 року та матеріалів справи суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_17 неодружений, утриманців не має, не навчається, офіційно не працює, проживає на території іншої області (в м.Коростишів Житомирської області), віддаленій від місця знаходження Кузнецовського міського суду Рівненської області, на розгляд якого надійшло дане кримінальне провадження, має незняту і непогашену судимість, в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні на території Рівненської області (не за місцем проживання) особливо тяжкого злочину і тяжкого злочину, що передбачені ч.2 ст.258 і ч.1 ст.263 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна або без такої і у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років відповідно, і до моменту затримання перебував у розшуку. Обставин, які б достовірно свідчили про наявність міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання, обвинувачений ОСОБА_17 і його захисник не зазначили, відповідних підтверджуючих матеріалів суду не надали.
Зі змісту ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 27 липня 2016 року слідує, що окрім обгрунтованості підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258 і ч.1 ст.263 КК України, підставами для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_17 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слугувала наявність достатніх даних про існування ризиків ухилення обвинуваченого від слідства або суду і зайняття злочинною діяльністю.
Вказані ризики не зменшились та існують на теперішній час. Так, у вказаному кримінальному провадженні 06 серпня 2014 року слідчим суддею Рівненського міського суду підозрюваному ОСОБА_17 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці. В подальшому підозрюваний ОСОБА_17 порушив умови домашнього арешту та покладені на нього обов`язки. 19 серпня 2014 року на номер телефону НОМЕР_2 , який ОСОБА_17 надав досудовому слідству для отримання ним телефонограм відправлено СМС-повідомлення про необхідність явки до слідчого для проведення слідчих дій на 20 серпня 2014 року, однак у вказаний період часу підозрюваний не з`явився, про причини неявки та наявність поважних причин неприбуття не повідомив. 20 серпня 2014 року під час виконання доручення по перевірці дотримання умов дотримання ОСОБА_17 домашнього арешту і покладених на нього зобов`язань, та забезпечення виконання ухвали слідчого судді апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_44 про привід підозрюваного ОСОБА_17 на апеляційний розгляд апеляційної скарги прокурора на 10 годину 22 серпня 2014 року працівниками Коростишіського РВ УМВС України в Житомирській області встановлено, що 20 серпня 2014 року о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_17 був відсутній по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , його мобільний номер перебував поза зоною досяжності і встановити місцезнаходження ОСОБА_17 не представилось можливим. В ході судового засідання апеляційного суду Рівненської області 18 серпня 2014 року та 22 серпня 2014 року захисник підозрюваного ОСОБА_17 адвокат ОСОБА_45 повідомив, що йому також невідоме місцезнаходження його підзахисного, хоча в журналі відвідувань апеляційного суду Рівненської області є запис, що 18 серпня 2014 року ОСОБА_17 прибув до суду. Однак в подальшому після того як колегія апеляційного суду задоволила апеляцію прокурора та застосувала до підозрюваного ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні злочину у співучасті із ОСОБА_17 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, скасувавши ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то ОСОБА_17 втік з приміщення суду в невідомому напрямку. За таких обставин, 22 серпня 2014 року ОСОБА_17 був оголошений в розшук.
Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2014 року ОСОБА_17 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначено покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_17 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

З копії листа Коростишівського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції управління державної пенітенціарної служби України у Житомирській області №16/11-1276 від 15 грудня 2015 року слідує, що ОСОБА_17 не з`явився на виклик до кримінально-виконавчої інспекції 31 грудня 2014 року і 12 січня 2015 року та, будучи повідомленим 23 січня 2015 року під особистий підпис про встановлення днів реєстрації (перший і третій вівторок кожного місяця) та попередженим про наслідки невиконання обов`язків, покладених судом, з 03 лютого 2015 року до теперішнього часу у встановлені дні не з`являвся на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції. Невиконання обов`язків, покладених вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 03 листопада 2014 року, обвинуваченим ОСОБА_17 не спростовується.

Вказані фактичні дані в своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують наявність ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_17 від суду та вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Існування таких ризиків, як знищення, сховання або спотворення ОСОБА_17 будь-якої речі, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, його незаконного впливу на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, прокурором у даному випадку не доведено. Чинення обвинуваченим ОСОБА_17 незаконного впливу на потерпілих заперечується потерпілими: ОСОБА_46 , ОСОБА_47 і представником потерпілого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 .

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів прийшла до висновку, що єдиним дієвим запобіжним заходом для обвинуваченого ОСОБА_17 в даному випадку є тримання під вартою, строк якого необхідно продовжити до 60 (шістдесяти) днів.

Слідуючи вимогам ч.5 ст.176 КПК України, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки обвинувачений ОСОБА_17 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.258 КК України.

Окрім цього, при прийнятті даного судового рішення колегія суддів також прийняла до уваги, що здійснити судовий розгляд даного кримінального провадження по суті до закінчення дії попередньої ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 11 листопада 2016 року, тобто до 18 години 30 хвилин 10 січня 2017 року, є об`єктивно неможливим в силу надходження обвинувального акта до Кузнецовського міського суду Рівненської області лише 27 жовтня 2016 року, значного обсягу доказів, які підлягають дослідженню (виклику для допиту 10 (десяти) обвинувачених, 3 (трьох) потерпілих і 103 (сто три) свідки, дослідження письмових доказів і оптичних дисків, наявних у матеріалах кримінального провадження в кількості 24 (двадцять чотири) томи), та віддаленності місця судового розгляду від місця проживання обвинувачених, потерпілих і свідків.

Враховуючи наведені обставини, в даному випадку колегія суддів визнала клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_17 на 60 (шістдесят) днів обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_17 у виді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід судом не встановлено.

Враховуючи викладені обставини, керуючись ст.ст.176-178, 183, 186, 194, 199, ч.1 ст.372, 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Клопотання прокурора Кузнецовського відділу Сарненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 від 27 грудня 2016 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_17 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України, задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_17 на 60 (шістдесят) днів.

Дана ухвала суду про продовження строку тримання під вартою закінчує свою дію 26 лютого 2017 року.

Виконання даної ухвали суду покласти на Головне управління Національної поліції України в Рівненській області (Кузнецовський відділ поліції та ізолятор тимчасового тримання №2) і Рівненський слідчий ізолятор.

Ухвала суду окремому оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту даної ухвали суду учасникам судового провадження призначити на 16 годину 00 хвилин 03 січня 2017 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3