АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/116/17 Справа № 705/6883/16-к Категорія: ст. 81 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2016 року про задоволення клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії № 92 управління ДПтС України в Черкаській області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання 1 рік 6 місяців 16 днів, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 23.08.2013 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 395 КК України на 3 місяці арешту. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, з перерахунком відповідно до ст. 72 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 04.12.2012 року і остаточно призначено до відбування ОСОБА_7 покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалою Маньківського районного суду Черкаської області від 19.01.2016 року ОСОБА_7 згідно Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 29.08.2013 року по дату набрання вироком законної сили.

Начальник Старобабанівської ВК № 92 ОСОБА_9 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим з головою спостережної комісії при Уманській райдержадміністрації Черкаської області ОСОБА_10 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 станом на 27.10.2016 р. відбув 2/3 строку покарання 3 років 5 місяців 17 днів, невідбута частина становить 1 рік 7 місяців 13 днів. За період утримання в СІЗО м. Черкаси характеризувався негативно, до праці не залучався, мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав. З 25.01.2014 року відбуває покарання в Старобабанівській ВК № 92 Черкаської області, де характеризується позитивно, режиму відбування покарання не порушує, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, має 5 стягнень, які погашено та знято у встановленому законом порядку. Працевлаштований в господарській обслузі, робочим залу їдальні житлової зони, до своїх обов`язків ставиться сумлінно, за що заохочувався 3 рази правами начальника колонії. Провину в скоєному злочині визнає повністю, розкаюється, позов за вироком суду відсутній.

24.11.2016 року ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області клопотання начальника Старобабанівської ВК № 92 УДПтС України в Черкаській області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 задоволено та звільнено останнього від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання 1 рік 6 місяців 16 днів.

Суд мотивував своє рішення тим, що наявні підстави для застосування до засудженого ОСОБА_7 вимог ст. 81 КК України, оскільки матеріали клопотання містять дані, що свідчать про те, що останній став на шлях виправлення і перевиховання, а його поведінка є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і може бути підставою для звільнення умовно-достроково.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали місцевого суду через невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та просить постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника Старобабанівської ВК № 92 УДПтС України в Черкаській області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Як на підставу для такого скасування апелянт посилається на те, що ОСОБА_7 має низький рівень правової культури, стійку схильність до скоєння злочинів, про що свідчить кількість його судимостей, зокрема 12.

Також вказує, що судом не виконано вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року та не враховано, що ОСОБА_7 за час відбування покарання 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, які хоч і зняті та погашені у встановленому законом порядку, однак не свідчать про його виправлення та відсутність мотивації на скоєння нових злочинів.

Крім того, посилається на те, що засуджений, маючи неповну середню освіту, заходів по підвищенню освітнього рівня в установі виконання покарання не вживав.

На апеляційну скаргу прокурора засудженим ОСОБА_7 подано заперечення, в яких він просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції як законну та обґрунтовану.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, думку засудженого ОСОБА_7 , в режимі відеоконференції з Старобабанівською ВК № 92, про законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний злочин.

Згідно до п.17 постанови Пленум Верховного Суду «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених, а також - для попередження здійснення нових злочинів. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Рішення в питанні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання можна приймати лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого, з`ясування питання про ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, про його участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його намірів на майбутнє, зокрема, наявності бажання і реальної можливості залучення до праці при поверненні додому, тощо.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Маньківського районного суду Черкаської області від 23.08.2013 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, на підставі ст.ст. 71,72 КК України, на 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено з 29.08.2013р., кінець строку 10.06.2018р.

Станом на 27.10.2016 року, тобто на момент звернення з клопотанням в порядку ст. 81 КК України, ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, зокрема 3 роки 5 місяців 17 днів, невідбута частина покарання становить 1 рік 7 місяців 13 днів.

Згідно клопотання начальника Старобабанівської ВК № 92 ОСОБА_9 та доданих до нього даних, ОСОБА_7 за період утримання в СІЗО м. Черкаси характеризувався негативно, до праці не залучався, мав одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав. З 25.01.2014 року відбуває покарання в Старобабанівській ВК № 92 Черкаської області, де характеризується позитивно, режиму відбування покарання не порушує, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, має 5 стягнень в період з 13.12.2013р. по 17.10.2015 року, які погашено та знято у встановленому законом порядку. Працевлаштований в господарській обслузі, робочим залу їдальні житлової зони, до своїх обов`язків ставиться сумлінно, за що заохочувався 3 рази правами начальника колонії, останній раз 12.07.2016 року. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання яких відноситься з розумною ініціативою. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно, робить належні висновки. Відповідно до ст.ст. 124, 127 КВК України приймає особисту участь у організації виховних заходів, які проводяться в установі, у роботі самодіяльних організацій, проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу за напрямком «Духовне відродження». За характером спокійний, в середовищі засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Провину в скоєному злочині визнає повністю, розкаюється, позов за вироком суду відсутній.

З огляду на ці обставини доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про відсутність підстав для застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, є не обґрунтованими.

Не заслуговують на увагу і посилання прокурора на неодноразові судимості ОСОБА_7 , як на підставу для відмови в задоволенні клопотання ВК, оскільки їх наявність не може бути підставою для такої відмови і, відповідно до ст.81 КК України, не є перешкодою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Тому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання засудженого ОСОБА_7 , оскільки він своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, п. 1 ч.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2016 року про задоволення клопотання начальника Старобабанівської виправної колонії № 92 управління ДПтС України в Черкаській області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання 1 рік 6 місяців 16 днів, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_8 без задоволення.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :