АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/311/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.307 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше в силу ст.89 КК України не судимого, -

визнано невинуватим та виправдано по епізодах збуту наркотичного засобу субутекс ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні цих злочинів.

Засуджено за ч.2 ст.307 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності.

Зараховано ОСОБА_7 в строк призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення з 12 червня 2013 року по 14 червня 2013 року, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі дорівнює два дні попереднього ув`язнення.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку та жительку АДРЕСА_2 , громадянку України, одружену, не працюючу, раніше судиму 17 вересня 2013 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; звільнена 5 травня 2015 року по відбуттю строку покарання,-

визнано невинуватою та виправдано по епізоду збуту наркотичного засобу субутекс ОСОБА_14 , у зв`язку із недоведеністю її вини у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Засуджено за ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна на праві приватної власності.

Зараховано ОСОБА_8 в строк призначеного покарання термін її попереднього ув`язнення з 12 червня 2013 року по 14 червня 2013 року, з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі дорівнює два дні попереднього ув`язнення.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Арешт, накладений згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2013 року вирішено скасувати, після набрання вироком законної сили.

Вирішено, мобільний телефон «Nokia 1800» ІМЕІ НОМЕР_1 з сім карткою оператора стільникового зв`язку «Київстар» та грошові кошти в сумі 46 гривень, які належать ОСОБА_8 - конфіскувати в дохід держави.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого охоронцем у фірмі Партнер, раніше не судимого, -

засуджено за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням 2 років 6 місяців іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в сумі 1859 грн. 88 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в сумі 929 грн. 94 коп.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в сумі 929 грн. 94 коп.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними та засуджені за кримінальні правопорушення, які ними вчинені за наступних обставин.

В кінці листопада 2012 року ОСОБА_7 , перебуваючи по вул. Довженка, 7 в м. Тернополі, маючи в наявності заздалегідь незаконно придбаний ним у невстановленої особи наркотичний засіб бупренорфін, у вигляді таблеток «Subutex», незаконно, з корисливою метою збув ОСОБА_15 для власного вживання 1/2 частину таблетки «Subutex», в якій міститься наркотичний засіб - бупренорфін, за що отримав від нього грошові кошти в сумі 250 грн.

В кінці грудня 2012 року ОСОБА_7 неподалік магазину «Універсам», що по проспекті Злуки в м. Тернополі, незаконно, повторно, з корисливою метою збув ОСОБА_16 . Для власного вживання 1/2 частину таблетки «Subutex», в якій міститься наркотичний засіб - бупренорфін , за що отримав від нього грошові кошти в сумі 250 грн.

В кінці січня 2013 року ОСОБА_7 неподалік продуктового магазину, що по вул. Бродівська в м. Тернополі незаконно, повторно з корисливою метою збув ОСОБА_17 частину таблетки «Subutex», в якій міститься наркотичний засіб бупренорфін , за що отримав від нього грошові кошти в сумі 100 грн. Придбаний наркотичний засіб - бупренорфін ОСОБА_17 придбав для власного вживання, без мети збуту.

В середині березня 2013 року ОСОБА_7 неподалік продуктового магазину, що по вул. Бродівській в м. Тернополі незаконно, повторно, з корисливою метою збув ОСОБА_18 1/4 частину таблетки «Subutex», в якій міститься наркотичний засіб - бупренорфін , за що отримав від нього грошові кошти в сумі 150 грн.

Також, органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що в кінці січня 2013 року неподалік залізничної колії, що по вул. Замонастирській в м. Тернополі, незаконно, повторно, з корисливою метою безоплатно збув ОСОБА_13 подрібнену до порошкоподібної речовини таблетку «Subutex», в якій міститься наркотичний засіб - бупренорфін.

Крім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 28 березня 2013 року, близько 15 години в приміщенні квартири АДРЕСА_4 незаконно, з корисливою метою, в ході проведеної працівниками міліції оперативної закупки наркотичного засобу, повторно збув ОСОБА_14 (анкетні дані якого змінено) дві таблетки «Subutex», в яких міститься 0,0092 грама бупренорфіну гідрохлорид, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, за що отримав від нього 1 000 грн.

Обвинувачена ОСОБА_8 22 лютого 2013 року перебуваючи по АДРЕСА_1 , незаконно, з корисливою метою збула ОСОБА_19 для власного вживання 1,5 мл. наркотичного засобу у вигляді розчину, в якому міститься наркотичний засіб - бупренорфін за що отримала від нього 170 грн.

В кінці лютого 2013 року ОСОБА_8 , перебуваючи по вул. Острозького в м. Тернополі, незаконно, повторно, з корисливою метою безоплатно збула ОСОБА_13 порошкоподібну речовину таблетки «Subutex», в якій міститься наркотичний засіб бупренорфін.
Також, органами досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 02 квітня 2013 року, близько 13 години, в приміщенні квартири АДРЕСА_4 незаконно, повторно, з корисливою метою в ході проведеної працівниками міліції оперативної закупки наркотичного засобу, збула ОСОБА_14 (анкетні дані якого змінено), таблетку «Subutex», в якій міститься 0,0019 грама бупренорфіну гідрохлориду, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, за що отримала від нього 500 грн.

Обвинувачений ОСОБА_9 14 травня 2013 року о 19 год. 30 хв. по вул. Острозького в м. Тернополі незаконно, з корисливою метою, в ході проведеної працівниками міліції оперативної закупки наркотичного засобу, збув ОСОБА_14 (анкетні дані якого змінено) таблетку «Subutex», в якій міститься бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, масою 0,0021 грама,, за що отримав від нього гроші в сумі 500 грн.

В кінці травня 2013 року ОСОБА_9 , перебуваючи в м. Тернополі по вул. Живова, незаконно, повторно, з корисливою метою збув ОСОБА_20 1/2 частину таблетки «Subutex», в якій міститься наркотичний засіб - бупренорфін, за що отримав від нього грошові кошти в сумі 250 грн.

Органами досудового розслідування дії обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були кваліфіковані за ч.3 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут, вчинені організованою групою.

Згідно фабули обвинувачення для вчинення цих злочинів ОСОБА_7 зорганізував стійке об`єднання, в яке увійшов як організатор та співвиконавець та залучив до нього своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які не мали постійного джерела доходу, ніде не працювали та є наркотично залежними особами і які добровільно увійшли до складу організованої групи, усвідомлюючи протиправність своїх дій щодо вчинення злочинів, пов`язаних з незаконними діями з наркотичними засобами для отримання незаконного прибутку.

Організована ОСОБА_7 група діяла протягом тривалого часу, була об`єднана єдиним злочинним планом, який ОСОБА_7 довів до всіх учасників групи, спрямований на незаконне виготовлення, придбання та зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів та збагачення таким чином. Між всіма учасниками були чітко розподілені функції та ролі, спрямовані на досягнення цього плану. ОСОБА_7 , як організатором, були розподілені ролі всіх учасників цієї групи.

Організована група була стабільною, що проявлялось у її тривалості, системності та детальній організації її функціонування, мала постійний склад. Кожен із учасників групи був обізнаний єдиним планом організованої групи з розподілом функцій та ролей, спрямованих на досягнення цього плану.

Організована група в складі організатора та співвиконавця ОСОБА_7 , виконавців ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , набувши ознак стійкого злочинного угрупування, діяла з листопада 2012 року, члени якої вчиняли умисні, корисливі злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів і припинила своє існування в червні 2013 року після затримання працівниками міліції.

В апеляційних скаргах:
- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить вищевказаний вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати винними та призначити покарання: ОСОБА_7 за ч.3 ст.307 КК України - 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_8 за ч.3 ст.307 КК України - 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_9 за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України - 4 роки позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки 6 місяців з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Зазначає, що висновки суду викладені у вироку не відповідає фактичним обставинам справи, а призначене обвинуваченим покарання є занадто м`яким. Вважає, що рішення суду першої інстанції про кваліфікацію дій обвинувачених за ч.2 ст.307 КК України шляхом виключення із обвинувачення вчинення ними злочинів у складі організованої групи, суперечить матеріалам кримінального провадження, оскільки в судовому засіданні досліджено протоколи про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, з яких вбачається, що обвинувачені постійно спілкувались один з одним щодо придбання наркотичних речовин, з метою подальшого спільного вживання та збуту. Між всіма учасниками були чітко розподілені функції та ролі, спрямовані на досягнення цього плану

Крім того, вважає, що судом безпідставно виправдано ОСОБА_8 за фактом збуту 02.04.2013 року наркотичних речовин ОСОБА_14 , визнавши, при цьому неправомірним доказом протокол про результати аудіо, відео контролю за особою 26.04.2016 року, оскільки він складений всупереч вимог ч.3 ст.252 КПК України, згідно якої протоколи про проведення негласних слідчих дій з додатками не пізніше ніж через двадцять чотири години передаються прокурору. Як зазначив суд, протокол за результатами НСРД проведеної 02.04.2013 року, складений лише 26.04.2013 року.

Однак, таке рішення на його думку, є неправомірним.

Зауважує, що призначене судом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та особам обвинувачених;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок в частині призначеного йому покарання змінити, а саме призначити йому покарання за ч.2 ст.307 КК України в виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році невідбуту частину покарання скоротити наполовину та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши 2 роки 6 місяців іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Стверджує, що вирок є незаконним та необґрунтованим, винесений внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначене йому покарання є несправедливим, надто суворим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Вважає, що суд при призначенні йому покарання повинен був врахувати його молодий вік, те що він став на шлях виправлення, припинив здійснювати злочинну діяльність, не становить суспільної небезпеки, має постійне місце проживання, працює, може утримувати своїх престарілих батьків, з якими проживає, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки, а тому до нього може бути застосовано положення ст.75 КК України.

Крім того, враховуючи те, що злочини ним були вчиненні протягом 2012-2013 років до нього може бути застосований Закон України Про амністію у 2014 році та відповідно до ст.6 вказаного Закону скорочена наполовину невідбута частина покарання;

- захисник обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 просить вирок в частині призначеного ОСОБА_8 покарання змінити, а саме призначити їй покарання за ч.2 ст.307 КК України з застосуванням ст.69 КК України в виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році невідбуту частину покарання скоротити наполовину та на підставі ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, встановивши 1 рік іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вважає, вирок незаконним та необґрунтованим таким, що винесений внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначене ОСОБА_8 покарання є несправедливим, надто суворим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винної.

Стверджує, що до обвинуваченої може бути застосовано положення ст.69 КК України, враховуючи її молодий вік, те що вона стала на шлях виправлення, припинила здійснювати злочинну діяльність, перестала бути суспільно-небезпечною для оточуючих, має постійне місце проживання, що свідчить про стійкі соціальні зв`язки, а також хворіє гепатитом С.

Також, з врахуванням того, що злочини обвинуваченою були вчиненні протягом 2012-2013 років, до неї може бути застосований Закон України Про амністію у 2014 році та відповідно до ст.6 вказаного Закону скорочена наполовину не відбута частина покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який в судових дебатах підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який в судових дебатах та останньому слові підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_10 , які у судових дебатах, а обвинувачена і в останньому слові підтримали подану захисником апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_11 , які в судових дебатах та обвинувачений в останньому слові просив вирок щодо нього залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимог кримінально-процесуального закону, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі, щодо вчинення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, тобто незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконний збут наркотичного засобу, вчиненого повторно. Викладені у вироку висновки суду про винність обвинувачених за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами.

Колегія суддів вважає, що доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що рішення суду про перекваліфікацію дій обвинувачених з ч.3 ст.307 КК України на ч.2 ст.307 КК України шляхом виключення вчинення ними злочинів у складі організованої групи, суперечить матеріалам кримінального провадження, оскільки в судовому засіданні досліджено протоколи про зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, з яких вбачається, що обвинувачені постійно спілкувались один з одним щодо придбання наркотичних речовин, з метою подальшого спільного вживання та збуту, є хибними, оскільки повністю спростовані викладеними у вироку доводами.

Так, суд першої інстанції, приймаючи рішення про те, що відносини обвинувачених не можна кваліфікувати як організована група, виходив з того, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №13 «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями», суди мають ретельно з`ясовувати характер дій тих осіб, котрих органи досудового слідства визнали організаторами злочинної діяльності, а стороною обвинувачення не доведено, що між обвинуваченими існували відносини, які можна було б кваліфікувати як «організована група», зокрема, стійкість об`єднання, тісні стосунки між його учасниками щодо вчинення злочинів, їх централізоване підпорядкування, єдині для всіх правила поведінки чи наявність плану злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій між учасниками.

Натомість в діях кожного із обвинувачених прослідковувалась самостійність по вчиненню даних кримінальних правопорушень та відсутність між ними об`єднаних дій, які були б спрямовані на вчинення одного чи декількох злочинів або в координації поведінки кожного із них по відношенню до іншого обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про недоведеність стороною обвинувачення вчинення обвинуваченими незаконного придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу в складі організованої групи, оскільки згідно протоколів за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від:

- 06 квітня 2013 року та оптичного носія №12 цт, проведено зняття інформації з транспортних телекомунікаційних з мобільного телефону НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_21 та яким також користувалась ОСОБА_8 ;

- 28 травня 2013 року та оптичного оптичному носія №53 цт, проведено зняття інформації з транспортних телекомунікаційних з мобільного телефону НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_21 та яким також користувалась ОСОБА_8 ;

- 19 червня 2013 року та оптичного носія №69 цт, проведено зняття інформації з транспортних телекомунікаційних з мобільного телефону НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_9 ;

- 19 червня 2013 року та оптичного носія №67 цт, проведено зняття інформації з транспортних телекомунікаційних з мобільного телефону НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_9 , вбачається, що вказані особи періодично розмовляли з іншими особами щодо вживання наркотичних засобів.

Щодо доводів прокурора про те, що судом безпідставно виправдано ОСОБА_8 по факту збуту 2 квітня 2013 року наркотичних речовин ОСОБА_14 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, суд першої інстанції вірно визнав недопустимим протокол про результати аудіо, відеоконтроль місця (за особою) від 26 квітня 2013 року та оптичного носія DVD-R і.н. 45цт, оскільки він складений із порушенням вимог ч.3 ст.252 КПК України, оскільки протокол за результатами негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтроль місця, проведеної 02 квітня 2013 року, складений лише 26 квітня 2013 року.

Також, згідно висновку експерта № 2-384/13 від 04 травня 2013 року частина таблетки білого кольору, містять бупренорфіну гідрохлорид, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Загальна маса бупренорфіну (в перерахунку на основу) в частині таблетки становить 0,0019 грами.

Однак, з вступної частини вказаного висновку вбачається, що предметом дослідження являється таблетка субутекс, яку 02 квітня 2013 року ОСОБА_22 збув ОСОБА_14 по АДРЕСА_5 за гроші в сумі 1040 грн., даний висновок не має відношення до речовини, отриманої ОСОБА_14 під час оперативної закупки в ОСОБА_8 02 квітня 2013 року.

Крім того, допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вказувала, що наркотичних засобів ОСОБА_14 не збувала.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом вірно відкинуто докази сторони обвинувачення, щодо збуту ОСОБА_8 2 квітня 2013 року ОСОБА_14 наркотичного засобу та її виправдано по даному епізоду за недоведеністю вини.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення, яке б сприяло запобіганню вчиненню нею нових злочинів.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав належним чином та в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких, особу винного, а саме його вік, раніше відповідно до ст.89 КК України не судимий, стан здоров`я - розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, позитивну характеристику за місцем проживання.

Саме з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання наближене до мінімального, передбаченого санкцією ч.2 ст.307 КК України в виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, той час як санкція вказаної статті передбачає і більш тривале позбавлення волі до 10 років.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких, особу винної, її вік, а також те, що вона раніше судима за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, стан здоров`я - розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності. Крім того, судом також враховано і обставини, які пом`якшують покарання - часткове визнання обвинуваченою своєї вини.

Саме з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд першої інстанції призначив обвинуваченій ОСОБА_8 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.307 КК України, в виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, той час як санкція вказаної статті передбачає і більш тривале позбавлення волі до 10 років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких, особу винного, який раніше не судимий, його вік, стан здоров`я - розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, позитивну характеристику за місцем проживання (реєстрації) та роботи в ПП «Охоронна фірма «Партнер».

Також, судом враховано і пом`якшуючі покарання обставини: визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, а також те, що обвинувачений хворіє хронічним гепатитом «С».

Саме з врахуванням всіх вищенаведених обставин, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.307 КК України з застосуванням ст.69 КК України в виді 4 років позбавлення волі.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд прийшов до вірно висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку, терміном на 2 роки 6 місяців та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, при цьому взявши до уваги те, що ОСОБА_9 визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, має постійне місце проживання та роботи, хворіє хронічним гепатитом «С».

Призначенні судом першої інстанції обвинуваченим покарання колегія суддів вважає необхідними та достатніми для виправлення та перевиховування обвинувачених, а також попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Щодо прохань обвинуваченого ОСОБА_23 та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 в апеляційних скаргах про застосування до ОСОБА_23 та ОСОБА_8 Закону України Про амністію у 2014 році, то вони є безпідставні, оскільки обвинуваченні визнанні винними та засудженні за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, а відповідно до ст.1 Закону України Про застосування амністії у 2014 році звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають засудженні за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

Таким чином, при перевірці кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає будь-яких передбачених ст.409 КПК України підстав для скасування чи зміни вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду від 10 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без зміни.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2