В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.01.2017 Справа №607/13138/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003629 від 27 жовтня 2016 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, інваліда ІІІ групи загального захворювання, раніше судимого:

-18 вересня 2000 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 2296, ч. 1 ст. 140, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) на 1 рік 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 461 КК України (в редакції 1960 року) з відстрочкою виконання вироку на 1 рік та сплатою штрафу в сумі 680 грн.;

-10 липня 2001 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на 2 роки 6 місяців з конфіскацією майна із застосуванням ст. 14 - лікуванням від наркоманії; на підставі ч. 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) приєднано 6 місяців за вироком Тернопільського міського суду від 18 вересня 2000 року; остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 1 місяць з конфіскацією всього майна;

-29 квітня 2002 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців; на підставі ч. 3 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), за сукупністю вироків частково приєднано покарання за вироком Тернопільського міського суду Тернопільської області від 10 липня 2001 року і визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців; звільненого 17 грудня 2004 року по відбуттю строку покарання;

-20 січня 2006 pоку Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі; звільненого 13 липня 2007 року відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2007 року на підставі п. а ст. 3 Закону України «Про амністію»;

-26 червня 2009 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі; звільненого 06 січня 2012 року по відбуттю строку покарання;

-21 листопада 2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки; звільненого 16 січня 2016 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за ст.ст. 185, 186 КК України, 10 жовтня 2016 року о 13 год. 12 хв., перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , умисно, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, з корисливих мотивів, викрав із третьої полички скляної шафи належний фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 мобільний телефон торгової марки «Sony Xperia» моделі Z Ultra типу С 6833 вартістю 3 450 грн. Із викраденим ОСОБА_3 з місця злочину втік, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Дав суду показання про те, що згідний з оголошеним прокурором обвинувальним актом. Дійсно, він зайшов у магазин «Мобілекс» на вул. Шептицького у м. Тернополі. Там побачив, що одна з вітрин з мобільними телефонами відкрита. Звідти взяв один мобільний телефон марки «Sony Xperia», попередньо переконавшись, що продавець за ним не спостерігає. Даний телефон здав у ломбард. Зазначив, що у вчиненому щиро кається, обіцяє відшкодувати збитки. Просить суд суворо не карати та врахувати те, що у нього захворювання хребта, а також сімдесятитрирічна матір, котра також хворіє.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини провадження, дані про його особу, зокрема те, що те, що він раніше неодноразово судимий, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, на його поведінку відсутні скарги за місцем проживання, він перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, та не перебуває на обліку у лікаря психіатра; обставину, що пом`якшує покарання: щире каяття; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а також зважає на позицію потерпілого, який суду вказав лише, що претензій до обвинуваченого не має. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді арешту.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на 3 /три/ місяці.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 704,80 грн.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуюча суддяОСОБА_1