АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4 ,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року про повернення скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого, заявнику

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 квітня 2017 року скаргу ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 повернуто заявнику разом з додатками у зв`язку з непідсудністю розгляду Печерському районному суду м. Києва.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що рішення слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва, котре є предметом оскарження, не знаходиться у межах територіальної юрисдикції Печерського районного суду міста Києва.
Не погодившись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити його скаргу, скасувати постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 10 березня 2017 року та зобов`язати слідчого витребувати від компетентних посадових осіб Печерського УП ГУНП в м. Києві завірені належним чином копії документів, викладених в його клопотанні від 01 березня 2017 року та приєднати до матеріалів кримінального провадження № 0000459.
На обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що він оскаржував рішення посадової особи прокуратури міста Києва, яка знаходиться за адресою: 03150, м. Київ, вул. Предславинська, 45/9. Вважає, що накази прокурора м. Києва видаються для внутрішнього користування та не можуть розповсюджуватися на територію держави та переважати чинне законодавство України в частині визначення територіальної та інстанційної підсудності. Вказує, що на день подання скарги, а саме 24 березня 2017 року, наказу прокурора м. Києва № 63 від 03 квітня 2017 року про визначення місць розташування підрозділів органів досудового розслідування прокуратури м. Києва ще не існувало.
За таких обставин, вважає, що слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва безпідставно повернув його скаргу без розгляду.
ОСОБА_5 та прокурор у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали скарги та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід задовольнити частково з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_5 24 березня 2017 року оскаржив до суду постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 10 березня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання.
Повертаючи вказану скаргу слідчий суддя послався на те, що наказом прокурора м. Києва №63 від 03 квітня 2017 року "Про визначення місць розташування органу досудового розслідування - слідчих відділів управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва" - третій слідчий відділ управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва, розміщений у приміщенні за адресою: м. Київ, Каунаська, 3в, що знаходиться у Дніпровському районі м. Києва.
Відтак, слідчий суддя вказав, що скарга ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 10 березня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання не підсудна Печерському районному суду м. Києва, а розгляд скарги за територіальною підсудністю відноситься до юрисдикції слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва.
Разом з тим, з таким висновком слідчого судді погодитися неможливо.
Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності у кримінальному провадженні забезпечується в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законодавством України.
Відповідно до положень ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтями 303, 304 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Відповідно до положень ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
З урахуванням положень ч. 6 ст. 9, ст. 32 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на непідсудність скарги ОСОБА_5 Печерському районному суду м. Києва через знаходження органу досудового розслідування по кримінальному провадженню, в якому заявлено клопотання, в межах юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва, є необґрунтованими.
Так, скаргу на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управлінняз розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 від 10 березня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання подано до Печерського районного суду 24 березня 2017 року, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться прокуратура м. Києва.
Відповідно до положень ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.
Долучений до матеріалів справи наказ прокурора м. Києва № 63 від 03 квітня 2017 року «Про визначення місць розташування органу досудового розслідування слідчих відділів управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва» без належних доказів, підтверджуючих факт доведення його змісту до відома населення у встановленому законом порядку, сам по собі не може бути підставою для зміни розгляду підсудності скарг на стадії досудового розгляду.
Колегія суддів робить такий висновок враховуючи норми Конституції України і практики Європейського Суду з прав людини, яка є обов`язковою для застосування у кримінальному процесуальному законодавстві України.
Статтею 57 Конституції України передбачено гарантоване право кожного знати свої права та обов`язки, а також обов`язкове доведення у порядку, встановленому законом, до відома населення законів та інших нормативно-правових актів, що визначають права та обов`язки громадян. Крім того вимогами вказаної статті передбачено, що не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, зазначені закони та інші нормативно-правові акти, є нечинним.
Рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя безпідставно послався на зазначений наказ прокурора м. Києва, оскільки контроль за досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснював Печерський районний суд м. Києва, наказ прокурора м. Києва видано після звернення скаржника до суду і його не доведено до населення у встановленому законом порядку.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді від 11 квітня 2017 року про повернення скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року про повернення скарги ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС третього слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_6 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/796/2521/2017
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Доповідач ОСОБА_1