АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

арештованого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах арештованого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадицій ний арешт) особи громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на запит іноземної держави.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання заступника прокуратурора Київської області подане згідно з вимогами ст. 584 КПК України та прийшов до висновку про задоволення даного клопотання та визнана наявність підстав для застосування до громадянина ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту) компетентним органам Федеративної Республіки Німеччина, не більше ніж до дванадцяти місяців.

Захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_6 , в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2017 року. Апелянт зазначає, що судом при розгляді клопотання прокурора було невірно встановлено особу, щодо якої застосовується екстрадицій ний арешт, що є порушенням закону, оскільки не було слідчим суддею не встановлено особу щодо якої вирішується питання про екстрадицію. Додає, що висновки суду про належність та допустимість доказів щодо проведеної екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 суперечать матеріалам справи, а наявність відомостей між заявленим клопотанням прокурора та встановленими обставинами в суді дають підстави для сумніву в законності рішення.

Також захисник вказує, що в рішенні суду не наведено жодних доказів, що підтверджують факти наявності ризиків в поведінці ОСОБА_6 та виправдовують застосування до останнього саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тоді коли обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу в рішенні відсутні.

В доповненнях до апеляції захисник ОСОБА_7 вказує на порушення права ОСОБА_12 на захист, оскільки перекладач мала документи на підтвердження того, що вона володіє турецькою та англійською мовами, тоді як його підзахисний майже не володіє турецькою мовою, що являє собою порушення конституційних прав.

Заслухавши доповідь судді, захисників та особи, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, які підтримали апеляційну скаргу та просили про її задоволення, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

08.12.2016 року працівниками ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України затримано громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , який розшукується правоохоронними органами Федеративної Республіки Німеччина для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, який згідно законодавства України відповідає ч. 2 ст. 15, ст.. 153, ч. 1 ст. 156 КК України.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2016 року відповідно до вимог ст. 583 КПК України до ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

Міністерством юстиції України отримано запит компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_6 юстиції України відповідно до ст. 587 КПК України доручило прокуратурі Київської області.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.01.2017 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт).

В ході екстрадиційної перевірки встановлено, що вироком Дільничного суду Тіргартен Федеративної Республіки Німеччина у справі № (404)47Js135/08 скоєні злочинів, передбачених параграфом 177 абзац 1 № 1. абзац 2 № 2, 25 строком на 2 роки 8 місяців, а рішенням Земельного суду Берліну Федеративної Республіки Німеччина у справі № (524) 47Js135/08 Ls (70/08) від 27.04.2009 року його остаточно засуджено за вищевказані злочини до 2 років 11 місяців позбавлення волі.

Прокуратурою міста Берлін 19.01.2011 року на підставі вищевказаних рішень судів видано ордер на арешт ОСОБА_6 .

Інкриміноване ОСОБА_6 злочинне діяння за законодавством України кваліфікується за ч. 2 ст. 15, ст.. 153, ч. 1 ст. 156 КК України, і є екстрадиційними, оскільки за них передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не менше 1 року, строки давності притягнення до відповідальності за вказані діяння не закінчилися.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.01.2017 року в порядку ст. 584 КПК України визнано наявність підстав для застосування запобіжного західу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) до ОСОБА_6 .

Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Зі ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) вбачається, що "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

Слідчий суддя суду першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Задовольняючи клопотання заступника прокурора щодо наявності підстав для утримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) відносно ОСОБА_12 суд, виходив з того, що є всі підстави для утримання ОСОБА_13 під вартою, оскільки застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про його видачу і фактичну передачу компетентним органам Федеративної Республіки Німеччина є єдиною достатньою мірою, яка попередить можливі спроби ОСОБА_12 переховуватись з метою уникнення передачі його компетентним органам Федеративної Республіки Німеччина. Крім того, судом не встановлено підстав за яким утримання ОСОБА_12 в Київському слідчому ізоляторі УДПтС України в м. Києві та Київській області є неможливим.

Доводи апеляційної скарги щодо допустимості взятих за основу доказів щодо проведеної екстрадиційної перевірки, не може бути взято до уваги, оскільки слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті. Тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає, а посилання захисника на порушення права на захист слід визнати надуманими, оскільки перекладач, як вбачається з журналу судового засідання, був допущений до розгляду клопотання про застосування екстрадиційного арешту, а будь-які клопотання сторони захисту, в тому числі і про відвів перекладача суду заявлено не було, що в свою чергу не може готовити про його некомпетентність або ж висунуту недовіру зі сторони захисту.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування екстрадиційного арешту, при цьому врахував дані про особу затриманого, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності з вимогами КПК України, положеннями Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах арештованого ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 584 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року, якою задоволено задоволено клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт) особи, громадянина Турецької Республіки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на запит іноземної держави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11сс/796/652/2017 Категорія ст. 584 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1