Справа №589/919/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/31/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Половінковка, Затобольського району, Кустанайської області, Казахської РСР, громадянина України, росіянина, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ., раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.305 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , в яких:

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , посилаючись на допущені судом неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та істотне порушення кримінального процесуального закону, що призвели до призначення обвинуваченому покарання за злочин більшого, ніж передбачено чинним законодавством, просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити, призначивши останньому покарання: за ч.3 ст.305 КК України із застосуванням ч.5 ст.598 КПК України у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ч.5 ст.598 КПК України у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна. Остаточне покарання відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна;

- захисник ОСОБА_7 , вважаючи, що вирок суду відносно ОСОБА_8 є незаконним та необґрунтованим, прохає його скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 307 ч. 3, 305 ч. 3 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_8 , посилаючись на допущені судом неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить допитати при апеляційному розгляді свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , визнати недопустимими усі речові докази та документи, зібрані у даному кримінальному провадженні на території Російської Федерації, і виключити їх із судового розгляду, вирок щодо нього скасувати та закрити кримінальне провадження. Також обвинувачений ОСОБА_8 прохає змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України та йому призначено покарання:

- за ч.3 ст. 305 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч.3 т. 307 КК України у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_8 призначено покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і строк відбування покарання визначено відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання період його перебування під вартою з 19.12.2014 року по 26.12.2014 року.

В обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг:

- захисник ОСОБА_7 зазначає, що суд послався на неналежні докази на доведеність вини ОСОБА_8 і взагалі не навів доказів про причетність обвинуваченого до скоєння злочину. Суд у вироку послався на показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які суперечать їх же показанням даним в судовому засіданні суду першої інстанції, так як останні повністю заперечували причетність ОСОБА_8 до подій, пов`язаних із контрабандою наркотиків.

Суд у вироку, посилаючись на Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (1993), послався на документи, надані з Договірної Сторони, а саме компетентних органів Російської Федерації. Але надані документи, які були долучені до матеріалів кримінального провадження були завірені Управлінням Федеральної Служби Російської Федерації по контролю за оборотом наркотиків по Брянській області, а не Управлінням Міністерства юстиції РФ, а тому не можуть бути прийняті в якості доказів.

Під час судового слідства докази по першому епізоду взагалі не були отримані, а факт такої події 10.11.2009 року в діях ОСОБА_8 не знайшов свого підтвердження і був спростований показаннями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_13 .

Суд не зазначив обґрунтувань прийняття вироку Комаринського районного суду Брянської області РФ відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , які спростували свої покази, які вони давали на території РФ в силу вчинюваного на них тиску, та обраної ними тактики захисту шляхом обмови ОСОБА_8 .

Судом не було прийнято до уваги і той факт, що діючий КПК України не передбачає, що матеріали кримінального провадження від іноземної держави є незаперечними доказами.

Компетентні органи України, отримавши вказані матеріали і копії документів, які направила Російська сторона до України, зобов`язані були перевірити їх у відповідності до вимог КПК України. В той же час, органи досудового розслідування вказані документи без вчинення активних дій в порядку, визначеному КПК України, поклали в основу обвинувачення, а судом у вирок;

- обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що суд у вироку невірно відобразив показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , які вони давали в судовому засіданні і повністю заперечували його причетність до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Суд також безпідставно взяв до уваги та визнав допустимими усі речові докази та документи, які були зібрані на території РФ, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 598 КПК України. При цьому суд не постановив жодної ухвали щодо допустимості отриманих з території Російської Федерації доказів, а лише їх перелічив у вироку. Про те, що органами розслідування РФ проводиться досудове розслідування у даному провадженні йому відомо не було, а тому він був позбавлений можливості у відповідності з діючим у Російській Федерації законодавством оскаржити вказані процесуальні рішення.

Станом на 2009-2011 роки можливість використання в якості доказів процесуальних документів, складених слідчими інших країн не передбачалося, а тому вони не можуть бути допустимими доказами у даному кримінальному провадженні. Суд у вироку послався на докази, надані стороною обвинувачення, які були не досліджені в судовому засіданні.

Крім цього, суд послався на письмові докази з матеріалів кримінальної справи Російської Федерації, незважаючи на те, що чинний КПК України не місить такого поняття, як письмові докази, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 84 КПК України, у якій перелічені процесуальні джерела доказів.

Прийнявши рішення про прийняття кримінального провадження, суд визнав його винним, застосувавши фактично норму ч. 3 ст. 10 КПК України, яка стала діяти лише з 9 червня 2013 року.

Вказана норма закону погіршує становище, а тому відповідно до ч. 2 ст. 5 КПК України не може мати зворотної дії та не може бути застосована до нього.

Крім цього, суд незаконно застосував до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, але не вказав, на який строк він обраний, а також не визначив розмір застави, що суперечить вимогам ст. 183 КПК України;

- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , зазначає, що кримінальним законом Російської Федерації, що діяв на час прийняття кримінального провадження, за вчинення контрабанди ч. 2 ст. 188 КК РФ, тобто переміщення через митний кордон РФ наркотичних засобів, психотропних речовин, передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років із штрафом в розмірі до 1 млн. рублів та з обмеженням волі до одного року.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 305 КК України, всупереч ч. 5 ст. 598 КПК України помилково призначив основне покарання у виді позбавлення волі вище від найвищої можливої межі, встановленої в санкції відповідної статті, а також помилково призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна, яка відповідно до ч.3 ст.228.1 КК РФ не передбачена.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним за незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, та переміщення через митний кордон України поза митним контролем особливо небезпечного наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб за слідуючих обставин.

Так, ОСОБА_8 , не маючи відповідного дозволу на дії, пов`язані з обігом наркотичних засобів, достовірно знаючи, що між Україною та Російською Федерацією встановлено митний кордон, переміщення наркотичних засобів через який заборонено, з корисливих мотивів, спільно з громадянином України ОСОБА_9 , за невстановлених обставин, незаконно придбали на території України та зберігали наркотичний засіб канабіс (марихуану), масою у висушеному вигляді 5856, 26 грам, для подальшого збуту на території Російської Федерації.

Згідно з домовленістю ОСОБА_8 повинен був незаконно перемістити через митний кордон України на територію Російської Федерації частину наркотичного засобу для проби, наступного дня, у разі згоди покупців, разом з ОСОБА_9 незаконно, із залученням громадянки України ОСОБА_10 спланували перемістити з України до Росії та збути основну частину наркотичного засобу.

З цією метою, вдень 10 листопада 2009 року ОСОБА_8 взяв у ОСОБА_9 наркотичний засіб канабіс (марихуану), масою 10,86 грн., що знаходився у двох полімерних пакетах і близько 19 годин, пішки перемістив його, таким чином, з України до Росії в місцевому пункті пропуску «Середина Буда» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , де не здійснюється митний контроль, тобто поза таким контролем.

Цього ж дня, біля 21 год. 50 хв. ОСОБА_8 зберігаючи при собі зазначений наркотичний засіб, збув на території автостоянки залізничного вокзалу станції «Сузємка» по вул. Вокзальній в смт. Сузємка, Брянської області, Російської Федерації, шляхом безоплатної передачі для проби громадянину ОСОБА_15 , який був залучений правоохоронними органами Російської Федерації для проведення оперативно-розшукового заходу «перевірочна закупівля».

В подальшому 11 листопада 2009 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в с. Кам`янка, Середино-Будського району, Сумської області, для здійснення незаконного переміщення через митний кордон України до Російської Федерації основної частини наявного у нього та ОСОБА_9 наркотичного засобу канабісу (марихуани), масою 5845,4 грм., вступив у змову з мешканкою України ОСОБА_10 та домовився з нею про вчинення контрабанди даного наркотичного засобу.

Для цього ОСОБА_8 і ОСОБА_9 передали ОСОБА_10 господарську сумку з наркотичним засобом, що знаходився в чотирьох полімерних пакетах, повідомивши їй про необхідність перенесення сумки через місцевий пункт пропуску «Середина-Буда» ІНФОРМАЦІЯ_3 і перевезення її до с.м.т. Комарічі, Брянської області, Російської Федерації. Надавши їй sim-карту (модуль ідентифікації абонента) оператора мобільного зв`язку Росії та 1200 рублів РФ для оплати послуг таксі.

Цього ж дня, ОСОБА_10 біля 13-ї години, пішки з наркотичним засобом у сумці, прослідувала через місцевий пункт пропуску «Середина-Буда» ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в подальшому, на автомобілі таксі, доїхала до с.м.т. Комарічі, Брянської області, Російської Федерації, де передала наркотичний засіб ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які приїхали до обумовленого місця з України через міжнародний автомобільний пункт пропуску «Катеринівка», відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , на автомобілі ОСОБА_9 марки ВАЗ 21099, Д.Н. НОМЕР_1 .

Цього ж дня, біля 19-30 години, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 знаходячись на автобусній зупинці с. Бобрик, розташованій на 449-му кілометрі федеральної траси «Україна» на території Комарічського району, Брянської області, Російської Федерації, зустрілися з громадянином ОСОБА_15 , який був залучений правоохоронними органами Російської Федерації для проведення оперативно-розшукового заходу «перевірочна закупівля», щоб збути йому наркотичний засіб канабіс (марихуана) масою 5845,4 грм.

Під час збуту, наркотичний засіб було вилучено співробітниками Управління Федеральної служби РФ по контролю за обігом наркотиків по Брянській області і ОСОБА_9 з ОСОБА_10 було затримано, а ОСОБА_8 втік з вказаного місця.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора ОСОБА_6 який у повному обсязі підтримав подану ним апеляційну скаргу та вважав необґрунтованими апеляційні скарги, подані обвинуваченим та захисником, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають до часткового задоволення, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду, в якому вирішено обвинувачення по суті, повинен відповідати вимогам ст.370 КПК України і бути законним, тобто бути ухваленим згідно з нормами матеріального права і дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, крім іншого, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

На необхідність суворого дотримання зазначеної вимоги закону також вказано у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питання судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» з подальшими змінами. Верховний Суд України наголошує, що в мотивувальній частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього - докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Крім того, як передбачено п.п.16, 17 вищевказаної ППВСУ №5 від 29.06.1990 року, суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого або назви проведеної експертизи тощо. З показань підсудного, потерпілого, свідка у вироку слід наводити лише ті, в яких йде мова про фактичні дані, що стосуються доказуваної обставини.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

В ході розгляду кримінального провадження вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового слідства.

Так, мотивуючи своє рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, суд у вироку, послався на письмові матеріали кримінального провадження, зокрема: доручення на встановлення особи співучасника злочину ОСОБА_8 , відповідь на доручення з додатками до нього; постанову про надання результатів оперативно-розшукової діяльності слідчому; постанову про розсекречення відомостей, що становлять державну таємницю та їх носіїв; постанову про проведення оперативної перевірочної закупівлі; акт огляду, помітки та передачі предметів для проведення оперативно-розшукових заходів та додаток до нього; акт проведення оперативно-розшукових заходів «перевірочна закупівля»; довідку про обстеження отриманої в ході проведених заходів речей на предмет наявності в них наркотичних речовин; доручення на проведення окремих слідчих дій; постанову про надання результатів оперативно-розшукової діяльності слідчому; постанову про розсекречення відомостей, що становлять державну таємницю та їх носіїв; постанову про проведення оперативної перевірочної закупівлі; акт огляду, помітки та передачі предметів для проведення оперативно-розшукових заходів та додаток до нього; акт проведення оперативно-розшукових заходів «перевірочна закупівля»; протокол огляду місця події від 11.11.2009 року з додатками; довідку про обстеження отриманої в ході проведених заходів речей на предмет наявності в них наркотичних речовин.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що в даному випадку суд першої інстанції обмежився лише переліченням назв зазначених процесуальних документів, фактично не надавши їм аналіз в підтвердження чи спростування пред`явленого обвинувачення. Також відсутні жодні посилання на аркуші або хоча б томи кримінального провадження. Назви цих документів є загальними і не містять жодних дат та посилань на особу якою вони складені про що обґрунтовано зазначає захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в його апеляційній скарзі.

Такі обставини дають колегії суддів підстави вважати, що в основу висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, суд поклав докази, які були досліджені поверхово і неповно, тобто з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і викликають сумнів щодо їх достовірності та допустимості.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при складанні мотивувальної частини оскаржуваного вироку, судом першої інстанції було допущено порушення, на які також звертає увагу Пленум Верховного Суду України у п.13 своєї Постанови №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і Постанов Пленуму Верховного Суду України з питання судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», а саме на те, що вирок, постановлений іменем України, є найважливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуватись вимог закону. Наспіх, непослідовно, неохайно написаний вирок може викликати сумніви в його законності, обґрунтованості і справедливості.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду про вчинення ОСОБА_8 дій, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України, ґрунтується на однобічному, неповному дослідженні зібраних у справі доказів, оскільки він зроблений без належної перевірки всіх обставин справи й оцінки всієї сукупності доказів, отриманих під час досудового та судового слідства, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 ст.410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції, в даному випадку, було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового слідства, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що відповідно п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

Допущені судом першої інстанції порушення вимог КПК України у їх сукупності не дають можливості суду апеляційної інстанції перевірити законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, чи виправити процесуальні помилки, допущені судом першої інстанції при ухваленні вироку, оскільки в ході апеляційного перегляду не було заявлено клопотань про повторне дослідження обставин щодо висунутого обвинувачення за умови, що вони в суді першої інстанції досліджені неповно або з порушенням, та дослідження доказів, які не досліджувались судом.

Враховуючи наведене, та керуючись загальними процесуальними засадами кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

У зв`язку зі скасуванням вироку по вказаним підставам, колегія судів не входить в обговорення інших доводів апеляційної скарги захисника та обвинуваченого, які необхідно перевірити при новому розгляді кримінального провадження по суті суду першої інстанції, усунувши вказані порушення, з дотриманням вимог закону перевірити доводи, зазначені в ухвалі апеляційного суду, та постановити законне й обґрунтоване рішення.

Що стосується доводів прокурора з приводу необхідності зміни вироку суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, то оскільки вирок суду щодо обвинуваченого скасовується з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, тобто без постановлення колегією суддів остаточного рішення у справі, на даному етапі кримінального провадження вони є передчасними та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, в разі, якщо при новому судовому розгляді справи, вина обвинуваченого ОСОБА_8 буде доведена в тому ж самому об`ємі і за тих кваліфікуючих ознак, суду першої інстанції необхідно звернути увагу на доводи апеляційної скарги прокурора.

Таким чином, апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають задоволенню в частині скасування вироку суду, апеляційна ж скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає.

Крім того, у зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції, яким обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає підстав для обрання нового запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 оскільки таких клопотань від учасників провадження не надходило, і крім того, за період апеляційного перегляду зазначеного кримінального провадження обвинувачений не допускав не явки до апеляційного суду без поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 410, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2015 року відносно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.