Справа № 214/3659/16-к
1-кс/214/749/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від 01.06.2017 року по кримінальному провадженню №0001013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України, про тимчасовий доступ до речей, -
ВСТАНОВИВ:
01.06.2017 року до суду надійшло клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 від 01.06.2017 року про тимчасовий доступ до речей, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 19.06.2017 року вказане клопотання шляхом повторного автоматизованого визначення слідчого судді передано ОСОБА_1 .
У клопотанні зазначено, що в провадженні слідчого Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001013 від 15.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України.
Так, під час проведення досудового розслідування було допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який вказав, що в серпні 2015 року його знайомий на ім`я ОСОБА_3 запропонував йому роботу на станції технічного обслуговування, що мала відкритися в вересні 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 погодився на його пропозицію та мав займати посаду старшого майстра. В його обов`язки входило встановлення та налаштування газобалонного устаткування на особистий транспорт громадян та комерційний транспорт. Власником СТО був приватний підприємець ОСОБА_8 . Запрошував ОСОБА_7 на роботу ОСОБА_3 , який виконував функції менеджера СТО, однак перед початком роботи ОСОБА_7 пройшов співбесіду з ОСОБА_9 та вони домовилися, що перший час він буде працювати без офіційного влаштування - іспитовий термін. Після закінчення іспитового терміну, строк якого не встановлювався, його мали влаштувати офіційно. Стосовно заробітної платні ОСОБА_7 спілкувався з ОСОБА_3 та він назвав суму в 3000 гривень плюс відсоток за роботу. Умови ОСОБА_7 влаштовували. З вересня 2015 року, після відкриття СТО ОСОБА_7 став працювати, крім нього на СТО, також, працювали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Виплата заробітної платні була своєчасно, однак гроші платив ОСОБА_3 . Також ОСОБА_7 відомо, що всі фінансові операції здійснював ОСОБА_3 , а ОСОБА_8 лише отримував відсоток з їх роботи, при цьому ніяких питань стосовно роботи СТО не вирішував. ОСОБА_8 мешкає в м. Нікополь та до м. Кривий Ріг приїздив один раз в місяць щоб провести ревізію та забрати свій відсоток. За весь час ОСОБА_7 неодноразово звертався до ОСОБА_3 стосовно питання офіційного працевлаштування, однак він відповідав, що ОСОБА_8 постійно відкладає вирішення цього питання та знаходить причини перенести розмову. В квітні 2016 року ОСОБА_8 приїхав в черговий раз та сказав, що на СТО будуть працювати ще інші працівники, а вони за бажанням можуть залишитися. ОСОБА_7 та інші вищевказані чоловіки пропрацювали ще місяць, однак ситуація з працевлаштуванням не змінилася та гроші ОСОБА_8 не виплатив. В зв`язку з цим вони покинули роботу в СТО. Крім цього він додав, що закупівля меблів, ноутбуку, стелажів, інструментів відбувалося ОСОБА_3 . На даний момент все, що було придбано в СТО: меблі, ноутбук, стелажі, інструменти залишилися в СТО та ОСОБА_8 не бажає їх віддавати або компенсувати грошовою виплатою.
Крім цього під час досудового розслідування по кримінальному провадженню було допитано в якості свідка ОСОБА_10 , котрий пояснив, що в жовтні 2015 року його знайомий на ім`я ОСОБА_7 запропонував йому роботу на станції технічного обслуговування, що відкрилася в вересні 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_10 погодився на його пропозицію та мав зайняти посаду майстра. В його обов`язки входило встановлення та налаштування газобалонного устаткування на особистий транспорт громадян та комерційний транспорт. Власником СТО був приватний підприємець ОСОБА_8 . На той момент на СТО працювали також ОСОБА_3 , який виконував функції менеджера СТО. Перед початком роботи ОСОБА_10 пройшов співбесіду з ОСОБА_3 та вони домовилися, що перший час він буде працювати без офіційного влаштування - іспитовий термін. Після закінчення іспитового терміну, строк якого не оговорювався, ОСОБА_10 мали влаштувати офіційно. Стосовно заробітної платні ОСОБА_10 спілкувався з ОСОБА_3 та він назвав суму в 2500 гривень плюс відсоток за роботу, умови його влаштовували. Власника СТО приватного підприємця ОСОБА_8 він бачив пізніше, коли вже працював на СТО. З ОСОБА_8 він лише вітався, яких-небудь розмов стосовно роботи не мав. З жовтня 2015 року, після відкриття СТО він став працювати. Крім нього на СТО також працювали ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . Виплата заробітної платні була своєчасно, гроші виплачував ОСОБА_3 . Також йому відомо, що всі фінансові операції здійснював ОСОБА_3 , а ОСОБА_8 лише отримував відсоток з їх роботи, при цьому ніяк питань стосовно роботи СТО не вирішував. ОСОБА_8 мешкає в м. Нікополь та до м. Кривий Ріг приїздив один раз в місяць щоб провести ревізію та забрати свій відсоток. За весь час ОСОБА_10 неодноразово звертався до ОСОБА_3 стосовно питання офіційного працевлаштування, однак він відповідав, що ОСОБА_8 постійно відкладає вирішення цього питання та знаходить причини перенести розмову. В квітні 2016 року ОСОБА_8 приїхав в черговий раз та сказав, що на СТО будуть працювати ще інші працівники, а всі колишні працівники за бажанням можуть залишитися. ОСОБА_10 та інші вищевказані чоловіки пропрацювали ще місяць, однак ситуація з працевлаштуванням не змінилася та гроші ОСОБА_8 не виплатив. В зв`язку з цим всі вони покинули роботу в СТО. Перед тим, як ОСОБА_10 залишив СТО ОСОБА_8 запропонував підписати договір про працевлаштування, однак його зміст був не зрозумілий та підозрілий, в зв`язку з цим він відмовився від підписання з ним договору. Крім цього він додав, що закупівля меблів, ноутбуку, стелажів, інструментів відбувалося ОСОБА_3 . На даний момент все, що було придбано в СТО: меблі, ноутбук, стелажі, інструменти залишилися в СТО та ОСОБА_8 не бажає їх віддавати або компенсувати грошовою виплатою.
Крім цього під час досудового розслідування по кримінальному провадженню було допитано в якості свідка ОСОБА_11 котрий пояснив, що в кінці вересня 2015 року його знайомий на ім`я ОСОБА_3 запропонував йому роботу на станції технічного обслуговування, що відкрилася в вересні 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_11 погодився на його пропозицію та мав займати посаду менеджера. В його обов`язки входило облік товарів, продаж товарів, ведення облікової документації. Магазин та СТО спеціалізувалася на продажі запасних частин до газобалонного обладнання та встановленні на різний транспорт газобалонного обладнання. Власником СТО був приватний підприємець ОСОБА_8 Запрошував його на роботу ОСОБА_3 , який, як ОСОБА_11 зрозумів був співвласником СТО. Документи, що підтверджували право власності всі були на ОСОБА_9 . Безпосереднім запрошенням, ознайомленням з функціональними обов`язками та погодженням заробітної платні ОСОБА_11 займався раніше знайомий йому ОСОБА_3 , з яким він раніше працював на одній з фірм. Заробітна платня мала складати приблизно 6000 гривень на місяць плюс відсоток від продажу товарів. На запитання стосовно офіційного працевлаштування спочатку ОСОБА_3 відповів, що це питання вирішується та має бути погоджено через кілька місяців ОСОБА_8 . В подальшому ОСОБА_11 неодноразово звертався до ОСОБА_3 стосовно даного питання, але він пояснював, що ОСОБА_8 постійно відкладає розмову на тему офіційного працевлаштування працівників СТО та знаходить приводи не відповідати про час укладення офіційних документів стосовно працевлаштування. Крім ОСОБА_11 на СТО також працювали ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Виплата заробітної платні була своєчасно, однак гроші виплачував ОСОБА_3 . Також ОСОБА_11 відомо, що всі фінансові операції здійснював саме ОСОБА_3 , а ОСОБА_8 лише отримував відсоток з їх роботи, при цьому ніяких питань стосовно роботи СТО не вирішував. Він не займався пошуком клієнтів. ОСОБА_8 мешкає в м. Нікополь та до м. Кривий Ріг приїздив один раз в місяць щоб провести ревізію та забрати свій відсоток. За весь час ОСОБА_11 один раз спробував поговорити з ОСОБА_8 стосовно питання офіційного працевлаштування, однак він ухилився від відповіді на запитання та змінив тему розмови. Взагалі з ОСОБА_8 складно про щось спілкуватися, оскільки він веде себе надмірно. В квітні 2016 року ОСОБА_8 приїхав в черговий раз до м. Кривий Ріг та проводячи ревізію виявив значні розбіжності в наявності товарів, запасних частин за системою «1С». Його це здивувало, оскільки ОСОБА_11 чітко вів облік і ніяких недоврахувань не могло бути. В зв`язку з виявленням вказаної розбіжності ОСОБА_8 повідомив його про звільнення, хоча офіційно він працевлаштований і не був. Звільнення ОСОБА_11 відбулося моментально та ОСОБА_8 навіть не дозволив забрати свої речі з СТО, які ним були придбані для покращення його роботи. В подальшому ОСОБА_11 стало відомо, що вказану розбіжність ОСОБА_8 міг створити штучно з метою звільнення працівників. Також йому стало відомо про те, що всі працівники СТО також припинили роботу на ОСОБА_8 . Крім цього, закупівля меблів, ноутбуку, стелажів, інструментів відбувалося ОСОБА_3 . На даний момент все, що було придбано в СТО: меблі, ноутбук, стелажі, інструменти залишилися в СТО та ОСОБА_8 не бажає їх віддавати або компенсувати грошовою виплатою.
Також під час досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 , котрий пояснив, що у нього є знайомий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким він знайомий з 2006 року. Познайомився він з ним коли працював директором ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в м. Кривий Ріг, а ОСОБА_12 працював в тому ж товаристві на посаді менеджера. Стосунки між ними були приятельські. З 2007 року, після закінчення контракту ОСОБА_3 перейшов на іншу роботу, а ОСОБА_12 залишився у вказаному товаристві. Потім він спілкувався з ОСОБА_8 доволі рідко, могли не бачитися по пів року. Стосунки між ними залишалися приятельські.

З 2015 року ОСОБА_3 з ОСОБА_13 став бачитися та спілкуватися частіше, оскільки ОСОБА_3 працював менеджером зі збуту ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та часто їздив у відрядження до м. Запоріжжя, при цьому проїжджаючи через м. Нікополь. ОСОБА_12 мешкав в м. Нікополь. У ОСОБА_13 в м. Нікополь є власна автомайстерня та магазин з продажу запасних частин до автомобілів. Враховуючи їхню давню знайомість, ОСОБА_3 їдучи до м. Запоріжжя заїздив до ОСОБА_13 . Вони стали більше спілкуватися та бачитися. В одній із зустрічей, що відбулася приблизно в середині літа 2015 року ОСОБА_12 запропонував йому відкрити в м. Кривий Ріг автомобільну майстерню та магазин. Дана пропозиція його зацікавила та під час обговорення умов і деталей відкриття магазину та майстерні вони домовилися, що у відкритті магазину та майстерні вони вкладуть по 50% - тобто по 10000 Євро. Відкриття майстерні планували на 14.09.2015, а магазину на початок жовтня 2015 року. В вересні 2015 року у ОСОБА_3 сталася прикра подія, в результаті якої він не зміг вкласти в відкриття магазину та майстерні своєї частки. Причину з якої це сталося він розповів ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_12 запропонував йому посаду керівника філіалу (тобто керівника майстерні та магазину в м. Кривий Ріг, оскільки в ОСОБА_13 були подібні магазини та майстерні в м. Нікополь та м. Марганець). ОСОБА_3 погодився на його пропозицію. Крім того, вони погодили «мотивацію» - заробітну платню, яка складалася зі ставки - 10000 гривень та «% виплат», які ОСОБА_12 власноручно записав на аркуші блокноту та він його сфотографував (копію додаю до протоколу допиту). В «% виплатах» об`єм продажу та виплат вказано в Євро, оскільки закупівля та продаж товарів відбувався в Євро. % виплачувався від вказаного об`єму продажу.

Погоджені умови праці ОСОБА_3 цілком задовольняли. Стосовно персоналу вони домовилися, що ОСОБА_3 набирає персонал, з яким ОСОБА_12 проводить співбесіду та потім вони проходять навчання на філіалі в м. Нікополь.

В серпні 2015 року ОСОБА_3 запропонував роботу в майстерні його знайомому ОСОБА_7 . ОСОБА_3 пропонував йому роботу старшого майстра, оскільки він мав добру кваліфікацію з ремонту автотранспорту. Під час обговорення з ОСОБА_13 заробітної платні працівникам вони обумовили на різні посади певні фіксовані зарплатні, які в подальшому ОСОБА_3 і пропонував при найманні працівників. ОСОБА_14 погодився на роботу в майстерні. Після співбесіди з ОСОБА_13 його кандидатура на посаду старшого майстра була погоджена. Також в жовтні 2015 року на посаду менеджера в магазин була погоджена кандидатура ОСОБА_11 . Крім того на посаду майстра приблизно в жовтні 2015 року приблизно таким же чином була погоджена кандидатура ОСОБА_10 .

Стосовно працевлаштування ОСОБА_3 та працевлаштування персоналу відзначає, що ніхто спочатку офіційно не був працевлаштований. Спочатку ОСОБА_12 обіцяв офіційно працевлаштувати працівників через кілька місяців після відкриття магазину та майстерні. Однак після двох місяців роботи магазину та майстерні ніхто так і не був працевлаштований. Приблизно в листопаді 2015 року ОСОБА_12 пообіцяв офіційно влаштувати всіх з січня 2016 року.

З січня 2016 року ОСОБА_3 став постійно нагадувати ОСОБА_13 про офіційне працевлаштування персоналу, однак ОСОБА_12 знову став переносити дати підписання договорів з працевлаштування. Крім того, ОСОБА_12 щомісячно приїздив з ревізією, а також з січня він щомісячно перевстановлював програму обліку та звітності «1С». В зв`язку з переустановленням програми «1С» став виникати «пересорт» товарів.

В березні 2016 року в ході ревізії був виявлений «пересорт» товарів, що виразилося в недостачі на суму 10 Євро, хоча цього не могло бути.

В квітні 2016 року в ході чергової ревізії недоліків виявлено не було. Однак через кілька днів ОСОБА_12 приїхав до магазину та майстерні та звинуватив ОСОБА_3 у крадіжці 700 Євро. Коли ОСОБА_3 запитав у нього в зв`язку з чим він його звинувачує в крадіжці та чим він це може підтвердити, ОСОБА_12 нічого конкретно не відповів та сказав, що ОСОБА_3 звільнений і він з ним працювати не бажає. Причину такої поведінки ОСОБА_13 він не зрозумів.

В подальшому при спробі спокійно вирішити питання стосовно «незрозумілої» йому крадіжки, в якій його звинуватив ОСОБА_12 нічого не вийшло і він не забажав з ним розмовляти.

В ОСОБА_3 маються щоденні та щомісячні звіти з продажу та надходження товарів до магазину. В зв`язку з цим є можливість провести щоденну перевірку по обігу товарів в магазині. ОСОБА_3 відомо, що ніхто з працівників нічого не крав і звинувачення ОСОБА_13 безпідставні. Вважає, що ОСОБА_12 або його менеджер, який мав доступ до серверу програми «1С», що знаходиться в м. Нікополь самостійно вносили зміни до даних вказаної програми, що і викликало недостачі та «пересорт» товарів. Припускає, що це могло бути з метою створення підстав для його звільнення і тим самим зменшення витрат на оплату його праці та інших працівників в м. Кривий Ріг. ОСОБА_3 відомо, що на інших філіях зарплатня була значно нижче чим в м. Кривий Ріг, тому може припустити, що ОСОБА_12 не хотів витрачати, як йому здавалося, лишні кошти на оплату праці персоналу.

Крім того в ході облаштування майстерні та магазину він вклав певну суму грошових коштів, які ОСОБА_12 обіцяв повернути, але до сьогоднішнього дня так і не розрахувався з ним.

Після того, як ОСОБА_12 його звільнив, він нічого йому не компенсував з його особистих витрат на обладнання магазину та майстерні. Крім того, він не надав можливість забрати власні речі з робочого місця та не виплатив в повній мірі обіцяну заробітну плату за весь період його роботи. Враховуючи викладене ОСОБА_15 , зловживаючи довірою, незаконно заволодів майном ОСОБА_3 на загальну суму 62187 грн., а також не виплатив заробітну платню за весь період роботи з урахуванням відсотків бонусу на суму приблизно 123400 гривень. Загальний збиток завданий ОСОБА_16 складає приблизно 185587 гривень.

Так, серед наданих ОСОБА_3 документів стало відомо, що в майстерні залишились його речі, а саме:

-станок точильний настільний із двома шліфкругами 120Вт, 12*16*12,7 та 125*16*12,7 2950 обертів на хв.;

-сонячна зварювальна маска марки «Сіріус»;

-ноутбук марки «Lenovo Black» 80m41ua;

-стелажі та вітрини;

-2 ролети білого кольору внутрішнього використання;

-зварювальний апарат АКБ 7А/ч;

-комплекс системи охоронної сигналізації.

З метою забезпечення проведення повного та неупередженого досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з метою забезпечення можливості вилучення та збереження майна, яке може мати значення речових доказів, а також для забезпечення відшкодування завданої шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, на підставі ч.1 ст.159 КПК України, з метою встановлення осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, враховуючи необхідність виконання завдань кримінального провадження щодо доведення вини причетних осіб, встановлення істини по справі, представник потерпілого просить надати слідчим Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та ОСОБА_17 (та/або за їх дорученням - оперативним працівникам Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області) тимчасовий доступ до речей з можливістю подальшого їх вилучення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в СТО « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яке перебуває у користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_18 у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, крім того, просив долучити доповнення до клопотання в частині надання доступу ще і до комплексу системи охоронної сигналізації, встановленої ОСОБА_3 .

Потерпілий ОСОБА_3 підтримав позицію свого представника в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні з приводу вказаного клопотання покладалась на розсуд суду. До того ж зазначила, що у зв`язку з тим, що повідомлення про підозру нікому не пред`явлено, вважає дане клопотання передчасним.

Суд, дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0001013 від 15.04.2016 року, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.
Крім того, згідно ч.2 ст.131 КПК України, тимчасовий доступ до речей та документів відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження та відповідно ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Так, крім загальних прав потерпілого, визначених в ч.1 ст.56 КПК України, частиною другою цієї статті визначений чіткий перелік прав потерпілого на стадії досудового розслідування, згідно якого потерплий має право:
1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим;
2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;
3) подавати докази на підтвердження своєї заяви;
4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі;
5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.
Що стосується представника потерпілого, то відповідно ч.4 ст.58 КПК України, він користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.
Аналізом вищезазначених норм, та враховуючи, що положення ст.160 КПК України не мають чіткої персоніфікації стосовно осіб, які мають звертатися з таким клопотанням, та положення ст.ст.131, 132 КПК України, які визначають загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є тимчасовий доступ до речей та документів, слідчий суддя приходить до висновку, що ані потерпілий, ані його представник не наділені правами подавати клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів.
Крім того, в своєму клопотанні представник потерпілого просить надати доступ до речей та документів слідчому, тим самим зобов`язуючи його вчинити певну дію, що суперечить вимогам ч.5 ст.40 КПК України, згідно якої слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. До того ж положення КПК України, а саме норми ст.303 КПК України, лише регламентують влив на діяльність слідчого шляхом оскарження його дій чи бездіяльності поданням скарги до суду, а ніяк не зобов`язуючи його вчинити конкретну дію за обставин заявлених представником заявника.
Беручи до уваги вищезазначене, враховуючи, що вказане клопотання подане неналежним суб`єктом, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Вказане рішення не позбавляє представника потерпілого звернутися до слідчого судді в порядку ст.ст.303-307 КПК України, за наявності підстав, для зобов`язання слідчого звернутися з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.40, 56, 58, 131, 132, 160, 163, 164 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 від 01.06.2017 року по кримінальному провадженню №0001013, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.192 КК України, про тимчасовий доступ до речей відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1