АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/5197/16-к Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/791/466/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 cт. 186 КК України
У Х В А Л А
іменем України
17 травня 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження № 0000167 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 09.10.2015 Комсомольським районним судом м. Херсона за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

засуджено: за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 роки позбавлення волі;

Міра запобіжного заходу тримання під вартою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 у відшкодування матеріальних збитків 1666, 67 грн.

Вирішено питання про процесуальні витрати.

в с т а н о в и л а:
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 12.01.2016 року близько 04:00 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на розі вул. Карла Маркса та вул. 9 Січня в м. Херсоні, із корисливих спонукань, відкрито викрав майно ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон «Lenovo P780», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1666,67 грн., у якому знаходилась сім карта оператора МТС НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальні збитки на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування доводів указує, що судом не досліджено всіх доказів та дано їм невірну оцінку. Вважає, що зібрані у справі докази не доводять його винуватість у відкритому викрадені мобільного телефону потерпілого. Стверджує, що ОСОБА_8 дав йому свій мобільний телефон добровільно. Указує, що даними протоколів слідчого експерименту та огляду місця події не підтверджено вчинення ним злочину. Просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Іншими учасниками судового провадження вирок не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що не підлягає задоволенню, у дебатах прокурор залишився на своїй попередній позиції, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України, обґрунтовані дослідженими під час судового розгляду доказами, яким дано належну оцінку, і відповідають фактичним обставинам провадження.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винним у вчиненні злочину, при цьому не заперечував той факт, що він отримав від потерпілого мобільний телефон та показав, що під час уживання спиртних напоїв, на його прохання, потерпілий ОСОБА_8 дав йому свій мобільний телефон для здійснення дзвінку. Під час розмови той ударив його пляшкою по голові. Після чого, він (обвинувачений) втік, і куди подівся телефон не знає. Тілесних ушкоджень ОСОБА_8 він не наносив.

Ці заперечення ОСОБА_7 проти обвинувачення були предметом перевірки в судовому засіданні та не знайшли свого підтвердження.

Потерпілий ОСОБА_8 показав, що 11.06.2016 року у ввечері він зі знайомими відпочивав у кафе по вул. Суворова в м. Херсоні, де познайомився з ОСОБА_7 , разом уживали спиртні напої. Коли вони виходили на вул. К. Маркса, обвинувачений попросив у нього мобільний телефон, щоб подзвонити брату. Він дав телефон ОСОБА_9 , але той після розмови, незважаючи на його неодноразові прохання, відмовився повернути йому телефон, а потім різко пішов від нього. У ході сварки він завдав обвинуваченому удар пляшкою по голові. Після чого, ОСОБА_7 втік з його телефоном, не реагуючи на прохання повернути мобільний телефон.

Ці ж обставини потерпілий підтвердив під час огляду місця події та слідчого експерименту, а також при пред`явлені особи для впізнання, де вказав на ОСОБА_7 , який відкрито викрав його мобільним телефоном.

Свідок ОСОБА_10 показала, що познайомилася з потерпілим та обвинуваченим, разом відпочивали та вживали спиртні напої. Після разом залишили парк, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 10-15 хвилин перебували разом, вона їх не бачила. Потім повернувся обвинувачений та показав мобільний телефон, який належить потерпілому. При цьому ОСОБА_7 пояснив, що забрав його в ОСОБА_8 та планує продати.

Цими показаннями потерпілого та свідка спростовуються твердження обвинуваченого про те, що він не викрадав мобільний телефон у потерпілого.

Наведені докази були перевірені судом і правильно визнані достовірним джерелом доказів, оскільки вони є послідовними та узгоджуються з даними протоколів слідчих дій, не містять суперечностей щодо фактичних обставин учинення ОСОБА_7 злочину і відповідають фактичним обставинам справи, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх допустимість та достовірність, як на це вказує обвинувачений.

Колегія суддів вважає, що зібрані та досліджені докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми, які в своїй сукупності викривають обвинуваченого ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, які суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Тому доводи обвинуваченого про те, що обвинувачення ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах, колегія суддів визнає безпідставними, вони були предметом перевірки в судовому засіданні та не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до встановлених фактичних обставин учиненого злочину та доведеності вини ОСОБА_7 , суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.186 КК України.

У зв`язку із чим, доводи обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність його винуватості, є такими, що суперечать встановленим обставинам справи та наведеним доказам.

Доводи обвинуваченого про неповноту судового розгляду є безпідставними.

Як убачається з матеріалів провадження, у процесі досудового розслідування та судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, перевірялися позиції сторін обвинувачення та захисту шляхом допиту обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідження протоколів слідчих дій, висновків відповідної експертиз, яким судом дано належну оцінку у вироку.

Крім того, після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин учинення злочину, а також про доповнення судового розгляду сторона захисту не заявляла.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, в тому числі права обвинуваченого на захист при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про його особу, що він за місцем проживання характеризується посередньо, не відшкодував заподіяної шкоди, обставину, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, і з урахуванням цих конкретних обставин обґрунтовано обрав йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_7 постійної роботи не має, не одружений, утриманців не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, та маючи не зняту та непогашену судимість за вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.10.2015 року, належних висновків для себе не зробив, знову вчинив аналогічний умисний злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Даних, які б свідчили про те, що в провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, не встановлено, тому апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок має бути залишений без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 15 березня 2017 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Копія ухвали оформлена 17 травня 2017 року
Ухвала набрала законної сили 17 травня 2017 року

Суддя Апеляційного суду
Херсонської області ОСОБА_2