Справа № 522/4184/17
№ 1-кс/522/3974/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ФОП ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, прокурора, -

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить встановити орган та особу слідчого/прокурора, яким 24.02.2017 р. на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 р. під час проведення обшуку (справа № 522/21131/15-к, провадження № 1-кс/522/3306/17) вилучено та має бути забезпечено схоронність майна, тимчасово вилученого у ФОП ОСОБА_5 в приміщенні у АДРЕСА_1 шляхом витребування у прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 протоколів обшуку та тимчасового вилучення майна в приміщенні по АДРЕСА_1 від 24.02.2017 р.; припинити бездіяльність слідчого/прокурора, який тимчасово вилучив майно у ФОП ОСОБА_5 в приміщенні у АДРЕСА_1 , яка виразилась у неповернені цього майна на підставах, передбачених ст. 169 КПК України та зобов`язати відповідну особу, в розпорядженні/на збереженні якого знаходиться вилучене майно невідкладно повернути ФОП ОСОБА_5 (або його законним представникам) 10 (десять) блоків комп`ютерів з інвентаризаційними номерами ВП14М0019, ВП14М0020, ВП14М0021, ВП14М0022, ВП14М0023, ВП14М0024, ВП14М0025, ВП14М0026, ВП14М0027, ВП14М0028, 1 (один) платіжний термінал (автомат з продажу кодів генерації і обробки електронно-розрахункових одиниць та приймання платежів) б/н, 10 (десять) USВ флеш-накопичувачів, 1 робочий телефон Samsung.

Захисник в судовому засіданні підтримала скаргу та показала, що 22.02.2017 р. прокуратурою Одеської області в особі прокурору ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0000513 від 14.07.2015 р., з посиланням на ГУНП в Одеській області, було отримано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про проведення обшуку (справа № 522/21131/15-к, провадження № 1-«кс»/522/3306/17).

24.02.2017 р. на підставі вказаної ухвали невстановленими особами (слідчий/прокурор) невстановленого правоохоронного органу (прокуратура або поліція) здійснено обшук приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 та без наявності достатніх підстав тимчасово вилучено майно, при цьому в порушення ч. 3 ст. 168, ч. 9 ст. 236 КПК України, протокол обшуку та протокол тимчасового вилучення майна представникам ФОП ОСОБА_5 невстановлені особи невстановленого правоохоронного органу вручити відмовились, отже в розпорядженні якого саме органу на цей час перебуває вилучене майно невідомо, ніяких повідомлень власник вилученого майна ФОП ОСОБА_5 про його місце перебування не отримував.

Згідно ст. 169 КПК України, тимчасове вилучення майна припиняється на підставах, встановлених цієї статтею, зокрема у разі подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна має бути подано слідчому судді не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, тобто у даному випадку - не пізніше 27.02.2017 р.

Згідно приписів ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі неподання клопотання про арешт майна протягом строку, встановленого цією статтею, майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучено, у даному випадку ФОП ОСОБА_5 або його законним представникам. Тобто, особа, що вилучила майно за умови невиконання приписів цієї статті незаконно володіє майном, без передбачених КПК України підстав. За даними інформаційного відділу Приморського районного суду м. Одеси станом на 02.03.2017 р. жодних клопотань від слідчого або прокурору про арешт тимчасово вилученого майна в приміщенні по АДРЕСА_1 не надходило. Отже, тимчасово вилучене майно на даний час перебуває у невстановленої особи (слідчого/прокурору) невстановленого органу (прокуратура Одеської області/підрозділ ГУНП в Одеській області) без наявності правових підстав, передбачених КПК України, в порядку ст. 169 КПК України власнику не повернуто, що по суті бездіяльністю слідчого/прокурору, яка почалась з 28.02.2017р. і триває на момент подання цієї скарги.

Ст. 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого/прокурора, яка у т.ч. полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Прокурор в судове засідання з`явився, частково заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що в ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2017 року чітко вказано кому надано обшук та на відшукання та вилучення яких речей, предметів та документів, вважає можливим повернути один платіжний термінал (автомат з продажу кодів генерації і обробки електронно-розрахункових одиниць та приймання платежів) б/н, та один робочий телефон Samsung.

Розглянувши скаргу, вислухавши захисника та прокурора, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги те, що вилучене майно має значення речового доказу у провадженні та є предметом злочину, а також може носить у собі інформацію, яка є важливою для досудового розслідування, воно має бути арештованим.

Вказане підтверджує законність та обґрунтованість накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0000513, а також необхідно для забезпечення конфіскації, та є предметом та доказом кримінального правопорушення

Керуючись ст.ст. 173-174, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ФОП ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого, прокурора задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб прокуратури Одеської області повернути ФОП ОСОБА_5 або його законним представникам один платіжний термінал (автомат з продажу кодів генерації і обробки електронно-розрахункових одиниць та приймання платежів) б/н та один робочий телефон Samsung.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

24.03.2017