28.08.2017 Справа № 756/3665/17
Унікальний № 756/3665/17
Порядковий № 1-кп/756/487/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за № 0001291 від 06.02.2016 року за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сахівал, Ісламської Республіки Пакистан, громадянина Ісламської Республіки Пакистану, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого

ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
Імран ОСОБА_6 , перебуваючи за невстановленою досудовим розслідуванням адресою в невстановлений досудовим розслідуванням час, маючи намір на підроблення офіційного документа, а саме - посвідки на постійне проживання на території України на власне ім`я, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у підробці офіційного документа, який видається підприємством, що має право видавати такі документи і надає права з метою його подальшого використання, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці у невстановлений досудовим розслідуванням час, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані у вигляді копії паспорту та власну фотокартку.

В подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 перебуваючи в невстановленому слідством місці, за попередньою домовленістю отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи заздалегідь підроблений документ - посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видану 12.04.2012 року на його ім`я, з метою її подальшого використання.

Згідно листа-відповіді ГУ ДМС України в м. Києві від 22.02.2017 № 1-21/вх1060-17 Імран ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ГУ ДМС України в м. Києві та його територіальних підрозділів щодо оформлення посвідки на постійне проживання не звертався, посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_1 від 12.04.2012 року йому не видавалась.

Крім того, ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на використання завідомо підробленого документа, 05.02.2016 року в невстановлений досудовим розслідуванням час прибув до Оболонського районного відділу ДМС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 25-А.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, ОСОБА_3 перебуваючи в приміщенні Оболонського районного відділу ДМС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 25-А, надав працівникові вказаної установи завідомо підроблений офіційний документ, а саме - підроблену посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видану 12.04.2012 року на його ім`я, як документ, який надає право на проживання йому на території України, що не відповідає дійсності та є завідомо підробленим.

У судовому засіданні прокурор повідомив про те, що 28 лютого 2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 , з одного боку, та на той час підозрюваним Імраном ОСОБА_6 за участю його захисника ОСОБА_5 , з другого боку, було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України. Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок на умовах, узгоджених сторонами угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник підтримали прокурора, підтвердили свою згоду з умовами угоди та повідомили, що їм відомі наслідки укладення угоди. Обвинувачений визнав себе винуватим у скоєнні інкримінованих йому злочинів, згоден і в змозі виконати визначене в угоді покарання у виді штрафу.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особи про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразились у співучасті в формі пособництва у підробці офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, і надає права з метою його використання іншою особою, і його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразились у використанні завідомо підробленого документа, і такі його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях.

Відповідно до правил ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України, відносяться до злочинів невеликої тяжкості.

Також, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинені злочини, передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 та Імраном ОСОБА_6 за участю його захисника і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 28 лютого 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_7 , з одного боку, та підозрюваним Імраном ОСОБА_6 за участю його захисника ОСОБА_5 , з другого боку.

Імрана ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити Імрану ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1