Справа №718/934/17
Провадження №1-кп/718/68/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000184, внесене 02.04.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні має малолітню дитину, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого: 19.01.2012 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст. 185 , ст. 75,76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 18.01.2013 року Кіцманським районним судом Чернівецької області за ч.3 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 в період з 24.03.2017 року по 31.03.2017 року в нічний час, ухиляючись від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце свого проживання, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , чим порушив правила адміністративного нагляду, встановлені йому строком на один рік відповідно до постанови Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06.12.2016 року, після звільнення із місць позбавлення волі
Відтак, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 395 КК України, а саме порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Так, він, знаючи про обмеження, встановлені відносно нього постановою суду від 06.12.2016 року, залишив місце свого проживання та в період з 24.03.2017 року по 31.03.2017 року перебував в с.Тисівці, Сторожинецького району у зв`язку із сімейними сварками. У вчиненому щиро розкаявся.
Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів по справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 395 КК України є правильною, оскільки він самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року), під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.3 згаданої Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року , визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст..12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_4 відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він по місцю проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, також неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на Д обліку в лікаря нарколога, його майновий стан, ту обставину, що він одружений, проживає із дружиною та трьома дітьми, яким не є рідним батьком, разом з тим на його утриманні також перебуває його малолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, а тому на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах тримання його в ізоляції .

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст. 12, 65-67 КК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1