У Х В А Л А

31 травня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_5., розглянувши заяву прокурора у кримінальному провадженні - начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2016 року, на підставі угоди про визнання винуватості, ОСОБА_1 засуджено за частиною другою статті 205 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому із застосуванням частини першої статті 69 КК покарання у виді штрафу в розмірі 2250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 38 250 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2., діючого в інтересах ОСОБА_1, задоволено, вищезазначений вирок скасовано, а матеріали кримінального провадження № 0000573 від 25 лютого 2016 року щодо ОСОБА_1 направлено до Генеральної прокуратури України для продовження досудового розслідування в загальному порядку.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2016 року на підставі частин першої, другої статті 424, пункту 1 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Прокурор у кримінальному провадженні - начальник відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України (далі - прокурор) подав до Верховного Суду України заяву про перегляд зазначеної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 445 КПК - неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених цим Кодексом, а саме статей 424, 428 КПК, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить скасувати зазначене рішення касаційного суду та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Однак, як убачається зі змісту заяви, її подано без додержання вимог статей 448, 449 КПК.

Відповідно до вимог статті 448 КПК у заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України зазначаються, зокрема, обґрунтування підстав для перегляду судового рішення, передбачених статтею 445 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 445 КПК передбачено, що підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень у аспекті (значенні) правової позиції суду касаційної інстанції, висловленої у своєму рішенні.

Перегляд рішення касаційного суду можливий, а втручання/невтручання в таке рішення є необхідним/потрібним, коли є неоднаковість у правозастосуванні, що зумовлює Верховний Суд України висловити свою правову позицію щодо правильного застосування норми права, передбаченої КПК. Ключовою умовою такого перегляду є наявність різних, незалежно від форми і змісту, правових висновків суду касаційної інстанції, в основі яких перебуває застосування однієї і тієї самої норми процесуального права.

Усупереч положенням пункту 3 частини другої статті 448 КПК, прокурор у своїй заяві не навів належного обґрунтування підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 КПК. Зокрема, у заяві відсутня вказівка, в чому саме, на його думку, полягає неоднакове застосування одних і тих самих норм процесуального права з обґрунтуванням неправильності висновків суду касаційної інстанції в оспорюваному рішенні у порівнянні з іншим.

За змістом заяви, прокурор посилається на те, що рішення касаційного суду щодо ОСОБА_1 ухвалено всупереч вимогам статей 424, 428 КПК. Зокрема зазначає, що скасування судом апеляційної інстанції вироку на підставі угоди про визнання винуватості перешкоджає подальшому кримінальному провадженню у цьому особливому порядку, а відтак таке рішення апеляційного суду може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції. Стверджує, що цей суд не врахував специфіку інституту кримінального провадження на підставі угод, а саме вимоги частини 8 статті 474 КПК, якою не допускається повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні.

Крім того, вважає, що суд касаційної інстанції, відмовляючи у відкритті касаційного провадження на підставі частин першої, другої статті 424 КПК, не врахував, що законом прямо не врегульовано питання касаційного оскарження судового рішення апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на вирок на підставі угоди у випадках, коли апеляційне оскарження, як у даній справі, відбувалось поза процедурою, встановленою частинами третьою, четвертою статті 394 КПК, особою, яка не є учасником кримінального провадження.

Проте таке обґрунтування не відповідає загальним засадам кримінального процесуального права щодо особливостей кримінальних процесуальних норм. Структура такої норми не завжди очевидна (не завжди міститься в одній конкретній статті закону, а інколи навпаки - одна стаття закону містить декілька норм), але, як і норми інших галузей права, вона складається з трьох частин: гіпотези (опису умов дії правової норми, тобто вказівки на ті життєві обставини, за наявності яких реалізується її диспозиція), диспозиції (належної або можливої поведінки за наявності передбачених гіпотезою обставин) та санкції (наслідків або заходів державного примусу на випадок недотримання чи порушення припису, визначеного у диспозиції).

Натомість прокурор вказує на неоднакове застосування норм права, передбачених статтями 424, 428 КПК, що містять лише гіпотезу та диспозицію, однак не зазначає норми права, в якій (яких) міститься санкція і які лише у своїй сукупності становлять поняття норми права, неоднакове застосування якої може бути підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України.

На обґрунтування неоднаковості у правозастосуванні касаційного суду прокурор надав копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 лютого 2014 року, 20 травня 2015 року та 22 жовтня 2015 року.

Так, ухвалою касаційного суду від 06 лютого 2014 року задоволено касаційну скаргу прокурора - скасовано ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 13 серпня 2013 року щодо ОСОБА_6, якою вирок щодо неї залишено без зміни і призначено новий апеляційний розгляд з тієї підстави, що суд першої інстанції, затверджуючи угоду, призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідало узгодженим сторонами умовам угоди про визнання винуватості.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 20 травня 2015 року, за касаційною скаргою прокурора, скасував ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1 та призначив новий розгляд у суді апеляційної інстанції. У наведеному рішенні касаційний суд зробив висновок щодо застосування норми права, яка міститься у статті 407 КПК.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 22 жовтня 2015 року касаційну скаргу прокурора задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасовано та призначено новий апеляційний розгляд з огляду на те, що цей суд, ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження, безпідставно послався на норму закону, яка передбачає порядок оскарження вироку на підставі угоди про примирення, натомість прокурор оскаржував рішення суду першої інстанції про відмову в затвердженні угоди та поверненні кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Водночас, за змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2017 року щодо ОСОБА_1, про перегляд якої порушено питання заявником, касаційний суд відмовив у відкритті провадження у зв'язку з тим, що рішення апеляційної інстанції, яким скасовано вирок на підставі угоди, не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Отже, жодна з доданих до заяви прокурором копій ухвал касаційного суду, які, на думку заявника, мають визнаватися такими, що підтверджують неоднаковість правозастосування, не містить висновку цього суду про застосування норм права, які містяться у статтях 424, 428 КПК.

Крім того, статтею 449 КПК встановлено, що до заяви про перегляд судового рішення додаються, зокрема, копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву. Натомість прокурор не долучив до заяви належно завірені копії вироку Приморського районного суду м. Одеси від 04 березня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_1, оскільки зі змісту оспореного судового рішення суду касаційної інстанції неможливо перевірити його законність та обґрунтованість. Зокрема, в заяві прокурор вказує на те, що захисник ОСОБА_2. діяв в інтересах ОСОБА_3, однак зазначене твердження не відповідає змісту судового рішення апеляційної інстанції, отриманого з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Зазначені недоліки, встановлені при перевірці відповідності заяви вимогам КПК, перешкоджають вирішенню питання про допуск справи до провадження.

Відповідно до частини другої статті 450 КПК, у разі, якщо заяву подано без додержання вимог статей 448 і 449 КПК, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Заява повертається заявнику, якщо він не усуне її недоліки протягом установленого строку.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 КПК,

у х в а л и в :

Про вказані недоліки заяви повідомити прокурора у кримінальному провадженні ˗ начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України та надати йому строк для їх усунення до 01 липня 2017 року.

У разі, якщо зазначені недоліки не буде усунено в установлений строк, заяву буде повернуто заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_5