Справа № 425/2336/16-к
Провадження № 11-кп/782/5/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

представника потерпілих - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_9

на вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 листопада 2016 року, яким засуджений

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Варварівка Кремінського району Луганської області, з середньо-спеціальною освітою, не працюючий, маючий на утриманні малолітню дитину, 2007 року народження, раніше не судимий, працюючий начальником відділу продажів ПП «Аванта-Трейд», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2
за ч.2 ст.286 КК України до покарання в виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до п.3 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.
Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати за проведення: судової технічної експертизи № 19/113/9-1/63е від 09.10.2014 року у сумі 1055 гривень 52 коп., транспортно - трасологічної експертизи № 19/113/9-1/57е від 07.04.2016 року у сумі 1055 гривень 52 коп., судової автотехнічної експертизи № 19/113/9-1/94е від 24.05.2016 року у сумі 1055 гривень 52 коп., судової автотехнічної експертизи № 19/113/9-1/141е від 08.07.2016 року у сумі 1055 гривень 52 коп.
Доля речових доказів по справі вирішена,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 18.03.2016 року, приблизно о 20 годині, керуючи автомобілем «Nissan Almera» р/н НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул.Восточна в сторону м.Рубіжне Луганської області, порушивши вимоги пунктів 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України (п.12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.; п.12.9(б) водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7. на ділянці дороги де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил), перевищивши максимальну швидкість по умовам населеного пункту, допустив наїзд передньою правою частиною свого автомобіля на задню частину тулуба пішохода ОСОБА_10 , який на момент наїзду рухався по правому краю проїзної частини вул.Восточна в сторону м.Рубіжне Луганської області, в результаті чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 66 від 11.04.2016 року, виявлені на трупі ОСОБА_10 тілесні ушкодження в вигляді: а) закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під м`яку мозкову оболонку і в тканину головного мозку з крововиливом в шлуночки головного мозку. Закритої тупої травми шийного відділу хребту з розривом хребтового стовпа на рівні між 6-м та 7-м шийними хребцями з пошкодженнями спинного мозку. Закритої тупої травми грудної клітини з множинними переломами ребер з права з розривами пристінкової плеври і вистоянням кісткових уламків в порожнину грудної клітини. Розрив нижньої долі правої легені, геморагічні забиття обох легень, закритої тупої травми органів черевної порожнини з множинними розривами задньої поверхні правої долі печінки - як по окремості так і в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку зі смертю; б) закритий уламчатий перелом обох кісток лівої гомілки в нижній треті, обширний крововилив в м`які тканини по задній поверхні лівого стегна і лівій гомілці - у своїй сукупності відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості стосовно до живої особи і в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.
Згідно висновку автотехнічної експертизи №19/113/9-1/141-е від 08.07.2016 року, в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Nissan Almera» р/н НОМЕР_1 ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, керуючись технічними вимогами пунктів 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, рухаючись з максимальною швидкістю по умовам населеного пункту, тому з технічної точки зору дії водія ОСОБА_8 , не відповідні технічним вимогам пунктів 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України, знаходились в причинному зв`язку із створенням аварійної ситуації і наїздом.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його протиправних дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість (ст.ст. 413, 414 КПК України).
Відповідно до ч.2 ст.409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Приписами ст.414 КПК України встановлено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.
Згідно з вимогами ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами від 19.12.2008 року, у кожному випадку призначення покарання за ст.286 ч.1, 2 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання.
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета тощо).
Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Разом з цим, суд не дотримуючись вказаних вимог та не застосовуючи стосовно обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, належним чином своє рішення не мотивував.
Обставини, на які послався суд (що ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий та до адміністративної відповідальності не притягувався) можуть розглядатися як такі, що пом`якшують основне покарання, але не можуть враховуватися також і як обставини, які дають підстави не застосувати стосовно обвинуваченого додаткове покарання.
Зокрема, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Nissan Almera» у темний час доби (о 20 годині), коли увага водія має бути найбільш сконцентрована, не тільки не врахував дорожню обстановку та не вжив заходів для зменшення швидкості до безпечного стану для інших учасників руху, а навпаки майже вдвічі перевищив максимально допустиму швидкість в населеному пункті.
Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 19/113/9-1/94е від 24.05.2016 року швидкість руху автомобіля, яким керував ОСОБА_8 , перевищувала максимальну допустиму швидкість (60 км/г) та складала 111,5 км/г.
Як наслідок, в результаті злочинної недбалості ОСОБА_8 настали незворотні наслідки у вигляді смерті 28-річного ОСОБА_10 .
Крім того, приймаючи рішення про незастосування стосовно ОСОБА_8 позбавлення права керувати транспортним засобами, суд зазначив, що він враховує думку потерпілих, які не наполягали на застосуванні щодо обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та те, що робота обвинуваченого пов`язана з керуванням транспортними засобами.
Разом з цим, суд не надав належної оцінки тому, що основним безпосереднім об`єктом вчиненого ОСОБА_8 злочину виступають публічні інтереси, а отже врахування думки потерпілих з приводу призначення обвинуваченому додаткового покарання є недоречним.
Крім того, в клопотанні ПП «Аванта-Трейд», де працює ОСОБА_8 , яке було оголошеного у судовому засіданні суду першої інстанції, зазначено, що для виконання своїх службових обов`язків обвинувачений може використовувати і службовий транспорт.
Таким чином, позбавлення права керування транспортними засобами не позбавляє обвинуваченого ОСОБА_8 права продовжувати виконувати роботу начальника відділу ПП «Аванта-Трейд».
З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції не відповідає меті покарання, передбаченій ст.50 КК України, та загальним засадам призначення покарання, визначеним положеннями ст.65 КК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника потерпілих ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 , які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винність обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, при обставинах викладенних у вироку, повністю доведена сукупністю зібраних по справі доказів, яким суд дав належну оцінку.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ст.286 ч.2 КК України.

Доказанність вини і правильність кваліфікації дій не заперечується і в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установленних у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Згідно вироку, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину вчиненого з необережності, особу винного, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2007 року народження, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, каяття в скоєному, добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Також при призначенні покарання суд врахував, що вказаний злочин ОСОБА_8 скоїв перебуваючи у тверезому стані, думку потерпілих, які не наполягали на застосуванні щодо обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а також, що його робота тісно пов`язана з керуванням транспортними засобами.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_11 покарання в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України та обгрунтовно не призначив йому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
З урахуванням викладеного доводи апеляції прокурора, що суд першої інстанції не дотримався вимог ст.65 КК України та безпідставно не призначив ОСОБА_11 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, при цьому своє рішення не мотивував належним чином, є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Разом з тим, у вступній частині вироку суд помилково зазначив: «не працюючий», а тому в цій частині вирок підлягає зміні відповідно до вимог ч.2 ст.404 КПК України.
Керуючись ст.ст.404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Рубіжанського міського суду Луганської області від 28 листопада 2016 року відносно ОСОБА_8 за ст.286 ч.2 КК України на підставі ст.404 КПК України змінити, виключити зі вступної частини вказівку суду «не працюючий».

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та на неї можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали.

Головуючий

Судді: