Справа № 159/148/17
Провадження № 1-кп/159/69/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл.
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. кримінальну справу - кримінальне провадження № 120 160 301 100 022 84 про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з освітою середньою, утриманців не має, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а саме:

1. 25.02.10 р. за вироком Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України до 1 р. позбавлення волі з однорічним іспитовим строком;

2. 23.09.10 . за вироком Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до 1 р. 08 міс. позбавлення волі;

3. 13.09.12 р. за вироком Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до 4 р. 01 міс. позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 о 17 год. 50 хв. 23.11.16 р., діючи умисно, з корисливий мотивів, керуючись метою заволодіння чужим майном, перебуваючи у під`їзді буд. АДРЕСА_2 , знаходячись позаду потерпілого ОСОБА_5 , вчинив напад на останнього, нанісши через плече потерпілого концентрований удар кулаком своєї правої руки у ліву частину обличчя останнього, внаслідок чого потерпілий впав на бетон обличчям донизу і втратив свідомість. Тим самим Обвинувачений ОСОБА_4 заподіяв потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто, застосував до потерпілого насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого як особи, яка зазнала нападу. Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, користуючись безпорадним станом потерпілого, дістав з кишені джинсів останнього мобільний телефон марки «Ноkia 112» вартістю 400 грн., у якому знаходилась сім картка мобільного оператора «МТС» вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились кошти в сумі 40 грн., належні потерпілому, чим незаконно заволодів майном потерпілого на загальну суму 510 грн., завдавши потерпілому як фізичної шкоди у вигляді вказаних вище тілесних ушкоджень, так і майнової шкоди на вказану вище суму.

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу потерпілого ОСОБА_5 , тобто, кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, суду показав, що, дійсно, наприкінці осені 2016 р., вранці його родичка ОСОБА_6 попросила його та його співмешканку свідка ОСОБА_7 поглядіти її дитину. Він із співмешканкою знаходився у квартирі своєї родички, але о 17 год. 18 год. - пішов прогулятись та дізнатись графік руху маршрутних таксі, сказавши свідкові ОСОБА_7 , що йде по цигарки. До автостанції, що на привокзальній площі м. Ковеля Волинської області він йшов по вул. Незалежності, через парк та бульв. Лесі Українки. Дізнавшись потрібну інформацію від водіїв на території автостанції, назад вирішив йти іншим шляхом - через двір багатоквартирного житлового будинку, розташованого біля автостанції, так як бажав покурити, а в інших місцях не бажав курити, так як там могли бути діти, перехожі. Однак, чи є такі у дворі того будинку, йдучи через який він бажав покурити, не з`ясував. Ще на привокзальній площі до початку двору житлового будинку, що має кілька під`їздів - невідомий йому чоловік, який був нетверезим, штовхнув його та пішов до під`їзду вказаного вище будинку, розташованого ближче до привокзальної площі. Він пішов слідом за цим чоловіком та, наздогнавши його вже безпосередньо біля під`їзду будинку у момент, коли двері у під`їзд були вже відчинені, та рукою штовхнув цього чоловіка у спину посередині, зробивши одночасно зауваження, щоб той ходив уважно. Не чекаючи реагування на своє зауваження пішов геть і розвиток подальших подій з цією особою йому не відомий. Свого мобільного телефона марки «Нокіа» з номером телефону НОМЕР_1 - він десь загубив, так як кишені у його одязі неглибокі. Коли він повернувся у квартиру своєї родички ОСОБА_6 , свідок ОСОБА_7 повідомила йому, що телефонували з приводу того, що знайдено його мобільний телефон. Свідок ОСОБА_7 сказала особі, яка телефонувала з приводу повернення його мобільного телефону, що він їй не потрібний, йому його мобільний телефон був потрібний. Він також набирав номер свого мобільного телефону, однак, телефон виявився вимкненим. Номер мобільного телефону свідка ОСОБА_7 у його мобільному телефоні був помічений поміткою: «Мурочка» англійськими літерами. Після 22 год. він зі свідком ОСОБА_7 пішов на квартиру, що винаймалась ними: по АДРЕСА_3 . 23.11.16 р. за адресою його та свідка ОСОБА_7 проживання прибули працівники поліції і його було затримано.

Однак, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами, що зібрані у справі, та речовим доказом.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що увечері біля 18 год. - 23.11.16 р. він повертався з вечірки з вул. Косачів у м. Ковелі Волинської області і йшов до своєї бабусі у буд. АДРЕСА_2 . При цьому перебував у стані легкого сп`яніння, але нікого з перехожих не зачіпав і не штовхав ні умисно, ні випадково. Перехожі йому траплялись, але безпосередньо перед ним у під`їзд ніхто не заходив і чи хтось ішов за ним, не помічав. У під`їзді є освітлення. Коли, натиснувши кодовий замок, відкривши двері, заходив у під`їзд № 2 багатоквартирного житлового будинку, що розташованого ближче до привокзальної площі, то, зробивши 2 3 кроки до сходів, коли він ще не стиг зачинити за собою двері, відчув досить сильний поштовх ззаду у спину, як йому видалось, рукою; удар ззаду у ліву щелепу, крикнув «Поможи!», ударився головою об стінку, впав на перших сходинках, короткочасно втратив свідомість. Коли отямився і встав, поряд нікого не було. Він вийшов на вулицю, але поблизу нікого не помітив. Виявив, що з кишені зник мобільний телефон. Зайшовши назад у під`їзд, на 2 чи 3 сходинці виявив мобільний телефон. Його побачив сусід, який відчинив двері квартири, де проживає. Він свідкові повідомив про подію та знахідку. З цього телефону він відразу зателефонував до поліції, працівники якої прибули через 5 хв., віддав їм телефон. Вилучений мобільний телефон був вилучений поліцією тоді, коли він показав, де саме він його знайшов і поклав телефон саме на те місце. Вважає, що винувата особа підлягає покаранню відповідно до чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що проживає у буд. АДРЕСА_2 , потерпілого знає як сусіду. О 18 год. 00 хв. 18 год. 10 хв. 23.11.16 р. він, повертаючись додому, побачив, що біля під`їзду № 2 перед входом у під`їзд сидить потерпілий. Перед входом у під`їзд освітлення немає, у самому під`їзді освітлення є. Останній був схвильований, хитався, обличчя його було побите в області рота, у крові. Потерпілий повідомив, що на нього було вчинено напад, що він знайшов мобільного телефона, сидить та телефонує до поліції, чекає поліцію. Потерпілий йому сказав, що коли він заходив у під`їзд, його штовхнули, вдарили в обличчя по щелепі кулаком; що він впав на сходинковій клітці, кричав, однак, хто напав, не бачив; що у його було забрано його мобільний телефон, а на сходинках він знайшов іншого телефона, з якого і викликав поліцію. Згодом прибули працівники поліції.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона є співмешканкою обвинуваченого, спільно проживали на винайманій квартирі по АДРЕСА_3 , але з 24.11.16 р. вона проживає у сестри. 23.11.16 р. з 10 год. до 22 год. вона з обвинуваченим перебувала у квартирі сестри ОСОБА_6 - по АДРЕСА_4 . Обвинувачений о 16 год. 30 хв. чи о 17 год. 30 хв. ходив у магазин за цигарками, повернувся через 25 30 хв.. Біля 18 год. вона телефонувала обвинуваченому на мобільний телефон, що, однак, виявився вимкненим. У обвинуваченого був телефон марки «Нокіа». Біля чи о 18 год. обвинувачений повернувся у квартиру сестри без мобільного телефону а вона, так як телефон обвинувачено увімкнувся, знову зателефонувала на мобільний телефон обвинуваченого. По телефону її чоловічим голосом запитали, хто вона; повідомили, що її чоловік загубив телефон; запитали, де вона живе, пропонували під`їхати, зустрітись і забрати телефон. Але телефон не привезли. Вона розповіла про таку розмову обвинуваченому, запитувала обвинуваченого, де він був, де його телефон, але він нічого не пояснював, сказав, що телефон випав з кишені і він його загубив. В той вечір обвинувачений був одягнений у теплий спортивний костюм і куртку, у кишені був телефон. Після 22 год. вона з обвинуваченим пішла на квартиру, що винаймалась ними.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що він є працівником поліції. Увечері біля 18 год. він отримав інформацію про вчинення злочину по АДРЕСА_2 . Коли він прибув на місце події, там вже була СОГ. При огляді місця події було виявлено мобільний телефон марки «Нокіа», що у подальшому був вилучений. Він переглянув номери у цьому телефоні і, знайшовши ім`я, що було зазначено у зменшувально пестливій формі, як пригадує, «Ніла» чи «Міла» - англійськими літерами, що, на його думку, могло означати особу, близьку власникові телефону, із свого мобільного телефону зателефонував на цей номер телефону. Відповіла особа жіночої статі. Не представляючись працівником поліції, він сказав, що знайшов мобільний телефон на привокзальній площі і запропонував зустрітись, щоб віддати телефон без винагороди. Він чекав, однак, на протязі 20 хв. ніхто по телефон не прийшов. Він знову зателефонував на цей же номер, особа жіночої статі відповіла, що їй телефон не потрібний і він може залишити його собі. Більше навести контакт не вдалось, так як телефон вказаної вище особи жіночої статі або був вимкнений, або ніхто не відповідав.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він мешкає по АДРЕСА_5 . Обвинувачений із співмешканкою свідком ОСОБА_7 - поселились у нього на квартирі по АДРЕСА_3 . Як у обвинуваченого, так і його співмешканки були мобільні телефони. Восени 2016 р., увечері біля 19 20 год. - працівники поліції приходили до його будинку та цікавились особою обвинуваченого, мотивуючи тим, що телефон останнього було виявлено на місці пограбування. Працівники поліції прибули того ж дня повторно та попросили його постукати та зайти у помешкання, де був обвинувачений. Обвинуваченого було затримано. Після цього співмешканка обвинуваченого - повідомила йому, що обвинувачений, прийшовши з міста увечері у квартиру сестри, сказав, що десь побився і загубив мобільний телефон.

Крім того, винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому, доводиться матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця події від 23.11.16 р. з фототаблицею, згідно з яким було оглянуто тамбур, прохід за тамбуром та сходи до квартир на першому поверсі під`їзду № 2 буд. АДРЕСА_2 , двері до якого металеві, обладнані кодовим замком. На третій відносно дверей під`їзду сходинці виявлено мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_2 (а. с. 25);

Наведеним вище доказом у повній мірі стведжено показання потерпілого та свідка ОСОБА_8 у тій їх частині, що після нападу потерпілий виявив у під"їзді мобільний телефон обвинуваченого, з якого викликав поліцію, повідомивши її про напад; по прибуттю праціників поліції на місце події, - показав, де знайшов мобільного телефона обвинуваченого та поклав його на це місце; звідки поліцією і було вилучено телефон обвинуваченого.

Цим же доказом спростовуються показання обвинуваченого у тій їх частині, що він, лише підходив до під"їзду будинку, де штовхнув у спину рукою та зробив зауваження особі чоловічої статі, яка заходила до під"їзду і двері у який вже бул відчиненими, та пішов геть і не бачив, чи падала ця особа від його поштовху, чи ні.

- протоколом огляду речей від 26.11.16 р. з фототаблицею, згідно з яким було оглянуто мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_2 , що був виявлений та вилучені у буд. АДРЕСА_2 під ОМП 23.11.16 р. (а. с. 46);

Суд враховує, що згідно з даними АРМ 12 (а. с. 28), о 17 год. 56 в. 23.11.16 р. до поліції надійшло повідомлення з номера телефону мобільного телефону обвинуваченого від потерпілого про напад, вчинений на нього по АДРЕСА_2 .

- висновком експерта № 377 від 26.11.16 р., за яким у потерпілого відмічені тілесні ушкодження у вигляді - гематом з садном в ділянці лівого вуха з переходом на ліву щоку, гематоми правої кисті, що утворився від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо від ударів кулаків руки людини в час, вказаний у постанові слідчого та у меддокументації, і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження у потерпілого утворитись внаслідок падіння з висоти власного росту при наданні тілу прискоренням, або без такого, не могли.

Суд приходить до висновку, що всі докази, надані на обґрунтування обвинувачення, є належними та допустимими. Ними у повній мірі підтверджено винуватість обвинуваченого. Так, показання потерпілого цілком послідовні та стверджені у судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , іншими докази, зібраними у справі.

Крім того, показаннями потерпілого, зокрема, стверджується, що до під`їзду № 2 у буд. АДРЕСА_2 він йшов саме від привокзальної площі, тобто, тим же шляхом, що і обвинувачений, згідно з показаннями останнього. При цьому обвинувачений показав, що він пішов слідом за особою чоловічої статі, якій бажав зробити зауваження.
Під`їзд, у якому на потерпілого було здійснено напад, дійсно, серед під`їздів цього житлового багатоквартирного будинку розташований ближче до привокзальної площі міста, як про це показав потерпілий та ствердив обвинувачений.

Показаннями свідка ОСОБА_7 стверджено, що обвинувачений 23.11.16 р. у період часу, що відповідає часові вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинних дій, виходив з квартири родички, де вона з обвинуваченим гляділа дитину, був відсутнім біля 30 хв., повернувшись, на її запитання не пояснив причин відсутності та того, де він був.

Хоча вказаний вище свідок повідомила обвинуваченому, що його телефон знайдено, останній не виявив прагнення повернути телефон шляхом зустрічі з особою, яка пропонувала повернути телефон при зустрічі, хоча обвинуваченому не було, на той час, відомо, що з його телефону свідкові ОСОБА_7 телефонував працівник поліції - свідок ОСОБА_9 ..

Пояснити, яким чином його мобільний телефон опинився у під`їзді вказаного вище будинку та був знайдений потерпілим, обвинувачений не зміг. Місце, у якому, як показав обвинувачений, він загубив свого мобільного телефону, обвинувачений назвати не зміг.

Суд враховує, що, як показав суду свідок ОСОБА_10 , зі слів свідка ОСОБА_7 23.11.16 р. йому стало відомо, що обвинувачений пояснював, що він побився цього дня і десь загубив свій мобільний телефон.

Обвинувачений же про будь - які бійки з його участю 23.11.16 р., під час яких було загублено ним мобільний телефон, що був виялений на місці вчинення злочину щодо потерпілого, суду по показував.

Суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого у тій їх частині, що він о 17 год. 50 хв. 23.11.16 р. у під`їзді № 2 буд. АДРЕСА_2 не вчиняв нападу на потерпілого з метою заволодіння чужим майном майном потерпілого, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, дані обвинуваченим з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Суд повно, всесторонньо, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органами досудового розслідування.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення: те, що ним вчинено тяжкий злочин; особу винного у їх сукупності: те, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, у т. ч. тяжких, судимість за що не знята та не погашена у встановленому законом порядку, востаннє 13.09.12 р. та звільнився з місць позбавлення волі лише 23.03.16 р. по відбуттю покарання, однак, належних висновків не зробив та знову став на злочинний шлях (а. с. 34, 39 - 43); він не працює та доходу, утриманців не має, хоча є працездатного віку; за місцем проживання характеризуються негативно; стан його здоров`я (а. с. 36, 37, 44); потерпілому збитки не відшкодовано.

Суд також враховує думку потерпілого, який обвинуваченого не прощає та у вирішенні справи покликається на розсуд суду.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносин рецидив злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, із обранням покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 187 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України (а. с. 51), при цьому суд вбачає підстави для зняття арешту, накладеного на речовий доказ.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого до вступу вироку в законну силу слід залишити попередній - тримання під вартою.

У строк відбування обвинуваченим покарання, слід зарахувати термін перебування його під вартою в період з 23.11.16 р. відповідно до ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.11.16 р. (а. с. 48), ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.01.17 р. (а. с. 20, 21), до вступу даного вироку у законну силу, із розрахунку: 1 (один) день попереднього ув`язнення - за 2 (два) дні позбавлення волі, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування обвинуваченим ОСОБА_4 покарання рахувати з дня його затримання - з 23.11.16 р..

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 в строк відбування покарання термін перебування його під вартою, в період з 23.11.16 р. до вступу даного вироку у законну силу, із розрахунку: 1 (один) день попереднього ув`язнення - за 2 (два) дні позбавлення волі.

Речовий доказ у справі: мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , на який як належний обвинуваченому ОСОБА_4 за ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайсуду Волинської області від 25.11.16 р. накладено арешт (а. с. 45), що знаходиться у Ковельському міськрайсуді Волинської області при матеріалах справи (а. с. 51) - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , знявши з нього арешт.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з дня отримання копії даного вироку.

Головуючий:ОСОБА_1