Справа № 576/1222/16-к Провадження № 1-кп/576/247/17
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту

14 серпня 2017 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Глухів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000045 відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 368 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

В С Т А Н О В И В :
31 липня 2017 року до Глухівського міськрайонного суду Сумської області з Апеляційного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000045 відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 368 КК України.

Ухвалою суду від 01 серпня 2017 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 14 серпня 2017 року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, викликавши у судове засідання обвинувачену та свідків згідно поданого клопотання.

Обвинувачена підтримала пропозицію прокурора та заявила, про те, що захищати на підготовчому судовому засіданні свої інтереси вона буде самостійно, без допомоги захисника.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинувачену у відповідності до положень статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), яка регламентує порядок та межі проведення підготовчого судового засідання, вивчивши зміст обвинувального акта та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного.

За змістом частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК України.

Частиною другою статті 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт, окрім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; формулювання обвинувачення.

Як вбачається з положень вищевказаної статті, формулювання обвинувачення має міститись у обвинувальному акті після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, поняття «формулювання обвинувачення» неможливо ототожнювати з поняттям «фактичні обставини кримінального правопорушення». Формулювання обвинувачення, окрім вказівки на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується підозрюваний, обов`язково має містити зазначення місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів, тобто обвинувачення слід формулювати так, щоб не було упущено жодну із вказаних істотних обставин вчинення злочину і водночас без зазначення фактів, які не мають правового значення у справі та є зайвими подробицями.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

У відповідності до положень пункту (а) частини третьої статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

З огляду на те, що кримінальним процесуальним законом встановлено вичерпний перелік документів, які надаються суду до початку судового розгляду кримінального провадження, і на підставі яких судом вирішуються питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, наявність будь-яких недоліків або суперечностей є недопустимим.

Згідно з частиною першою статті 337 КПК України судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.

Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені між собою; висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового розслідування та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.

Всупереч вищезазначеного з наданого стороною обвинувачення обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення є неконкретним.

Зокрема правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.

Виходячи з викладених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення, прокурор вважає встановленим те, що ОСОБА_4 перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи працівником правоохоронного органу і службовою особою, на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, 23 квітня 2016 року о 22 годині 06 хвилин за надання дозволу на прохід до пункту пропуску «Катеринівка» іноземців, отримала від громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000 російських рублів, чим вчинила кримінальне правопорушення передбачене частиною першою статті 368 КК України.

В абзаці п`ятому першого аркушу обвинувального акту встановлені під час здійснення досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення викладені наступним чином: «Під час виконання обов`язків з охорони державного кордону України, відповідно до вимог інструкції «Про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1261 від 12.10.2015 та обов`язків старшини ОСОБА_4 , крім іншого, входило ведення спостереження за місцевістю і транспортними засобами, які прибувають для в`їзду в Україну і виїзду з України, перевірка наявності документів у осіб, які в`їжджають у пункт пропуску, про осіб, які не мають документів, доповідати старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон».

Водночас ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що за грошові кошти надала дозвіл іноземним громадянам на прохід до пункту пропуску «Катеринівка», водночас в її посадові обов`язки, як зазначено в обвинувальному акті не входило надання дозволу іноземним громадянам на прохід до пункту пропуску, а входило в тому числі перевірка наявності документів у осіб, які в`їжджають у пункт пропуску, про осіб, які не мають документів, доповідати старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску через державний кордон. З огляду на зазначене, обвинувачення в цій частині потребує уточнення, а саме які ж дії остання вчинила за отримані кошти від ОСОБА_5 в розрізі її посадових обов`язків.

За правовим висновком Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначеного в ухвалі від 12.03.2015, по справі №5-220км15, згідно з чинним кримінальним процесуальним законом обвинувачений має право знати у чому він обвинувачується, а обвинувальний акт повинен бути конкретним за своїм змістом. Неконкретність такого обвинувачення порушує право особи на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, згідно з частиною четвертою статті 291 КПК України до обвинувального акту додаються реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування відповідно до положень частини четвертої статті 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим статтею 291 КПК України.

Разом з цим стаття 109 КПК України встановлює, що реєстр матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком до обвинувального акта, повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Згідно частини першої статі 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Проте в доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування при переліку процесуальних дій не вказано в рамках якого кримінального провадження вчинена та чи інша процесуальна дія. Так реєстр матеріалів зазначений в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000045 датованого 29 травня 2016 року, водночас процесуальні дії під номерами 1-39 вчинені до 29 травня 2016 року. Під номером 5 зазначена постанова про виділення матеріалів кримінального провадження в окреме провадження, водночас у доданому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено взагалі реєстру матеріалів досудового розслідування та речових доказів, які підлягають виділенню в оригіналах та копіях з кримінального провадження у відповідності до вказаної постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку із зазначеними порушеннями неможливо відрізнити які процесуальні дії вчинені в рамках кримінального провадження № 0000045.

Крім того заслуговує на уваги той факт, що під номерами 2,6 реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено, що грошові кошти в сумі 5350 російських рублів та 189 грн. перебувають на експертизі; ватні тампони змиви з правої та лівої рук, контрольний ватний тампон перебувають на експертизі. Тобто, слідчий складаючи вказаний обвинувальний акт завершив досудове розслідування в розумінні статті 3 КПК України, водночас пункти 2,6 реєстру матеріалів досудового розслідування вказують на тривання експертизи призначеної в рамках досудового розслідування, а отже його тривання.

Необхідність дотримання норм процесуального закону щодо змісту обвинувального акту є передумовою дотримання гарантованого права обвинуваченого на захист. Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, його правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Також суд зазначає, що ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 18 липня 2017 року в даному кримінальному провадженні апеляційну скаргу прокурора задоволено частково та вирок Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2017 року, яким ОСОБА_4 виправдано за частиною першою статті 368 КК України у зв`язку з недоведеністю її вини у вчиненні даного злочину скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання. В мотивувальній частині вказаної ухвали суд апеляційної інстанції зазначив, що в судових дебатах при розгляді справи в суді першої інстанції прокурор заявив клопотання про надання часу для зміни обвинувачення, водночас суд першої інстанції перейшов до судових дебатів, що потягло за собою обмеження права прокурора на зміну обвинувачення та фактичний розгляд обвинувачення і виправдання особи за обвинуваченням, яке сторона обвинувачення мала намір змінити. Вищезазначені порушення вимог КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Прокурор в підготовчому судовому засідання підтвердив факт необхідності зміни обвинувачення стосовно ОСОБА_4 , яке як останній пояснив, буде змінюватися за результатами судового розгляду з огляду на встановлені при попередньому розгляді справи обставини в частині зміни обсягу обвинувачення.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, приймаючи до уваги, що статтею 314 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, який може прийняти суд, що не підлягає розширеному тлумаченню, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту та додатків до нього у цьому кримінальному провадженні до судового розгляду, у зв`язку із їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 376 КПК України суд,-

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт разом з іншими матеріалами кримінального провадження № 0000045 від 29.05.2016 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 368 Кримінального кодексу України - повернути військовій прокуратурі Сумського гарнізону Центрального регіону України для виконання вимог, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 08 годині 45 хвилин 15 серпня 2017 року

Суддя ОСОБА_1