Справа №388/139/17 провадження № 1-кп/403/25/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2017 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,
АДРЕСА_1 , не працюючої, не маючої освіти, не одруженої, громадянки України, раніше судимої: 1) 08.06.2000 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.140 КК УРСР (1960 року) до 4 років позбавлення волі, звільнена 04.02.2004 року; 2) 29.06.2006 року Долгинцівським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнена 29.01.2010 року; 3) 12.06.2007 року Заводським районним судом м.Запоріжжя Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнена 29.01.2010 року; 4) 03.09.2014 року Врадіївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 27.04 2015 року звільнена 05.05.2015 року з місця відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання три місяці два дні
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Устинівського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. В підготовчому судовому засіданні процесуальним прокурором заявлено та подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 строком до 60-ти днів, оскільки строк тримання під вартою останньої закінчується 02.04.2017 року, вона обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за який може бути призначене покарання на строк до 6 років позбавлення волі, і ризики, передбачені ст.177 КПК України, через наявність яких до обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжують існувати, а підстави для зміни даного запобіжного заходу на більш м`який відсутні. Обвинувачена ОСОБА_4 не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження їй строку тримання під вартою. Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував, оскільки проти нього не заперечувала обвинувачена ОСОБА_4 .. Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Судом встановлено, що під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до 02 квітня 2017 року застосовано за ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України. Підставою обрання обвинуваченій ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була наявність обгрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КПК України, та наявність ризиків, які давали достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення; переховуватись з метою уникнення відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки на виклик слідчого, прокурора та суду і неможливість з урахуванням особи обвинуваченої застосувати до неї інший більш м`який запобіжний захід з метою запобігти зазначеним ризикам. Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, тобто у вчиненні умисного злочину проти власності, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Відповідно до положень ст.12 КК України вказаний злочин є тяжким.
При цьому обвинувачена ОСОБА_4 раніше неодноразово засуджувалась за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів з відбуттям призначених покарань у виді позбавлення волі, однак знову вчинила новий тяжкий злочин, що свідчить про її схильність до вчинення злочинів. Обвинувачена ОСОБА_4 не працює, постійних доходів для проживання не має, суспільно-корисною діяльністю не займається, тому може продовжити вчиняти в подальшому корисливі злочини. Згідно клопотання обвинувачена ОСОБА_4 не має постійного місця реєстрації та проживання, під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню перебувала у розшуку. За таких обставин, вирішуючи питання необхідності продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 суд зазначає, що відповідно до приписів ст.ст. 132, 177, 178, 194 КПК України, з матеріалів кримінального провадження вбачається і прокурором доведено існування обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого ч.3. ст.185 КК України; необхідність забезпечення участі обвинуваченої у судових засіданнях виправдовує відповідний ступінь втручання у її права і свободи; наявними є ризики, що обвинувачена, перебуваючи на волі, з урахуванням тяжкості покарання, яке може бути їй призначене у разі визнання її винуватою у цьому кримінальному провадженні, може: здійснити спробу переховуватися від суду з метою уникнення покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення, уникати явки до суду та іншим чином перешкоджати судовому провадженню.
Тому для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, передбачених ст.2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, та який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На час розгляду кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України судом не встановлено, обставини провадження та особа обвинуваченої змін не зазнали, а інших обставин, які б давали підстави змінити або скасувати запобіжний захід відносно неї судом не вбачається. З огляду на викладене, відповідно до ч.3 ст.315, ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
При цьому враховуючи обставину, що строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 закінчується 02 квітня 2017 року, а судовий розгляд даного кримінального провадження лише призначається та потребує певного часу, суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, вважає необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, ч.3 ст.315, ст.331 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 задоволити.
1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) докласти зусиль до пошуку роботи.
У разі невиконання зазначених обов`язків, а також у разі нез`явлення ОСОБА_4 за викликом до суду без поважних причин чи неповідомлення нею про причини своєї неявки або порушення інших покладених на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язків, застава звертається в дохід держави та вирішується питання про застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити обвинуваченій ОСОБА_4 .. Копію ухвали невідкладно направити до Миколаївської установи виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1