Справа №485/1675/16-к 17.08.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/278/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.3 ст.185 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000273 апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Снігурівка Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, невійськовозобов`язаного, одруженого, утриманців немаючого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 16 жовтня 2009 року вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, ;
- 18 квітня 2013 року вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області за ч.3 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 20 січня 2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 6 днів,
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачений: ОСОБА_7 ,
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання, у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом частково складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2013 року визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
Вирішено питання стосовно судових витрат та речових доказів.
В апеляційній скарзі прокурор просить вказаний вирок в частині призначення покарання скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2013 року, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців.

Під час апеляційного розгляду повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, дослідивши відомості щодо судимостей ОСОБА_7 , а також матеріали, що його характеризують.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та доведеності його вини у вчиненні інкримінованого злочину, вважаю, що вирок стосовно останнього в частині призначення покарання підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, що є нижчою межею санкції вказаної статті КК України, судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 вчинено злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Крім того, судом не надано належної оцінки і тому факту, що ОСОБА_7 раніше двічі судимий, а інкримінований йому злочин вчинений у період невідбутої частини покарання за попереднім вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2013 року.

Указане свідчить про те, що ОСОБА_7 висновків щодо своєї протиправної поведінки не зробив, на шлях виправлення на став, застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не досягло мети заохочення виправлення і подальшого запобігання вчинення нових злочинів.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд також не врахував, що ОСОБА_7 ніде не працює, не має офіційних джерел існування. Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений не вжив заходів щодо повного відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

За таких обставин, призначення ОСОБА_7 покарання на мінімально передбачений санкцією ч.3 ст.185 КК України строк, не сприятиме його виправленню і не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, призначаючи ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ч.1 ст. 71 КК України призначення покарання за сукупністю вироків .

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 29 травня 2016 року близько 23 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, через хвіртку зайшов на територію житлового будинку АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_9 . З метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, через незачинені двері, проник до приміщення вказаного житлового будинку, звідки таємно викрав ноутбук "HP D6-1331SR" вартістю 3000 грн., мобільний телефон марки "Nokia 1208" ціною 30 грн. із стартовим пакетом "МТС" та залишком грошових коштів на рахунку у сумі 6 грн.
Викрадене привласнив та розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 3036грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при винесенні вироку, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та повторно дослідивши дані про особу обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викрадені чужого майна, вчиненому повторно та поєднаному з проникненням у приміщенням та кваліфікація цих дій за ч.3 ст.185 КК України відповідно, сумнівів не викликають, ніким не оспорюються і цей висновок апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» зверталась увага судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не дотримано.
Як вбачається з оскаржуваного вироку, районний суд, призначаючи ОСОБА_7 вид покарання врахував тяжкість вчиненого злочину обвинуваченим, який відноситься до категорії тяжких злочинів та особу винного, який за місцем проживання характеризуються позитивно, наявність стабільних соціальних зв`язків, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.
Суд врахував сукупність обставин, що характеризують дане кримінальне правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, також вчинення злочину у період умовно-дострокового звільнення та прийшов до висновку, про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання, що є необхідним і достатнім для виправлення його та попередження нових злочинів.
Однак, судом безпідставно було призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, що є нижчою межею санкції вказаної статті.

Крім того, судом не було враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше двічі судимий, а інкримінований йому злочин вчинений у період невідбутої частини покарання за попереднім вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2013 року.

Указане свідчить про те, що ОСОБА_7 висновків щодо своєї протиправної поведінки не зробив, на шлях виправлення на став, застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не досягло мети заохочення виправлення і подальшого запобігання вчинення нових злочинів.

Судом не прийнято до уваги та належним чином не оцінено той факт, що ОСОБА_7 у молодому віці ніде не працює, а натомість шляхом вчинення корисливих злочинів задовольняє свої матеріальні потреби. Зазначене свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який не бажає стати на шлях виправлення. Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений не вжив заходів щодо повного відшкодування матеріальної шкоди потерпілій.

За таких обставин, призначення ОСОБА_7 покарання на мінімально передбачений санкцією ч. 3 ст. 185 КК України строк, не сприятиме його виправленню і не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, призначаючи ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Згідно з ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. На цьому наголошується і у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Разом з тим, у порушення зазначених вимог закону і рекомендацій Пленуму Верховного Суду України суд призначив обвинуваченому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.

Враховуючи викладене, вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2017 року стосовно ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 420, 424, 532 КПК України , апеляційний суд, -

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 січня 2017 року стосовно ОСОБА_7 у частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст.185 КК України покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2013 року, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 7 місяців.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення.

Копія вироку суду апеляційної інстанції підлягає врученню засудженому та прокурору негайно після його проголошення. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а тим, що не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий:

Судді: