АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/4221/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/324/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 08 червня 2017 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001856 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 березня 2017 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Широківського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з освітою 8 класів, неодруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 27.03.2014 року Криворізьким pайонним судом Дніпропетровської області за ст. 213 ч. 2 КК України до штрафу в сумі 25500 гривень, ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22.07.2016 року штраф замінено громадськими роботами у розмірі 240 годин, покарання не відбув;
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, з призначенням покарання йому у виді позбавлення волі строком на три роки.
Відповідно до ст.ст. 71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27.03.2014р. у виді 160 громадських робіт, перевівши їх на 20 днів позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки двадцять днів.
Строк покарання рахувати з 03 лютого 2017 року.
Відповідно до частини 5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 03 лютого 2017р. по 21 березня 2017р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено дотеперішній тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Питання з речовими доказами судом першої інстанції вирішено.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2017 року та призначити покарання не повязане з позбавленням волі.

За вироком суду ОСОБА_6 визнанно винним при наступних обставинах:

09 серпня 2016 року приблизно о 23 годині ОСОБА_6 проходив повз будинку АДРЕСА_2 та попобачив незаперту хвіртку і в нього виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна.
З цією метою він зайшов на подвір`я вказаного домоволодіння та через відкриті вхідні двері зайшов в будинок, де після вжиття алкогольних напоїв спав власник домоволодіння ОСОБА_8
ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 спить, таємно викрав належні тому телевізор «SUPRA STV-LC2477FLD» вартістю 2333,33 гривень, ТВ-тюнер «Trimax TR 2012HD» вартістю 408 гривень, машинку для підстрижки волосся «Skarlett SC-1263» вартістю 142,12 гривень, мобільний телефон «Samsung GT-S5660» вартістю 600 гривень, велосипед «Дорожник» вартістю 2160 гривень, всього згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2023 від 26.08.2016 року майно на загальну суму 5643,45 гривень та з місця вчинення злочину зник.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що вирок вирок незаконний та неогрунтований, у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На думку обвинуваченого призначене йому покарання не відповідає ст. ст.50,65 КК України. Судом першої інстанції не повній мірі враховано ст.66 КК України, що свою вину у скоєному визнав повністю, щіре каяття та відсутність позову. Також зазначає, що на його утриманні матір 1939р.н., яка прожаває разом з ним.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити на підставах зазначених в його апеляційній скарзі.

Прокурор прохав колегію суддів залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, прослухавши в стадії підготовки справи до апеляційного розглядутехнічний запис перебігу судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню виходячи з наступного

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у вироку суду, кваліфікація її дій за ч.3 ст.185 КК України ґрунтуються на зібраних по кримінальному провадженню доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, яким у відповідністю зі ст.374 КПК України судом була надана належна оцінка у вироку і в апеляційній скарзі не оскаржується.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо надмірної суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 судом покарання, яке на його думку, не відповідає вимогам ст.65 КК України, та можливості обрання ОСОБА_6 більш м`якої міри покарання, із застосуванням положень ст. 66, 69 КК України, виходячи з наступного.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягнення справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.
Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Застосований захід примусу повинен найбільше сприяти досягненню передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання виправлення засуджених та попередження нових злочинів.
Норми статі 65 КК України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності у виді заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує прийняття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, дані про особу винного, який визнав провину у скоєному злочині в повному обсязі, на обліку у лікаря психіатра та нарколога на час скоєння злочину не перебував ( т.1, а.кп.113 ), неодноразову судимий (т.1 а.кп.114-118,121-123,124-126), за місцем проживання характеризується посередньо( т.1, а.кп.110).

До обставин що пом`якшують покарання судом першої інстанції у відповідності до ст.66 КК України, віднесено визнання вини, щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, рецидив злочинів.

Крім того, призначаючи покарання суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 може бути обрано виключено у вигляді позбавлення волі, у вигляді мінімального строку, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України, колегія судів апеляційного суду вважає достатнім для його подальшого виправлення, перевиховання та запобігання здійснення вчинення нових злочинів.

Разом з тим, за змістом ст.69 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливо лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно не справедливим.

При цьому, визнання вини та щире каяття у вчиненому, які визнані судом обставинами, що пом`якшують покарання, з огляду на мотив, спосіб, характер та суспільну небезпеку кримінального правопорушення не є такими, що суттєво знижують його тяжкість , дані про особу обвинуваченого на які він посилаться в апеляційній скарзі є характеризуючими ОСОБА_6 даними, яким суд першої інстанції дав належний аналіз при обранні покарання останньому в мінімальному розмірі , передбаченому ч.2 ст. 185 КК України.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість призначення йому покарання із застосуванням ст. ст.66,69,75 КК України не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають, а постановлений щодо ОСОБА_6 вирок колегія суддів вважає законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачає.

На підставі ст.72 ч.5 КК України вироком суду ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 03 лютого 2017 року до дати винесення вироку, тоб-то до 21 березня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В той же час колегія суддів вважає на необхідне зауважити, що положення ч.5 ст. 72 КК України повинні бути застосовані до часу набрання вироком законної сили, тоб- то необхідно додатково зарахувати час його ув`язнення з 22 березня 2017 року ( слідуючого дня після винесення вироку )до 08 червня 2017 року (часу вступу вироку в законну силу ) включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 21 березня 2017 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Запобіжний захід - тримання під вартою - залишити без змін.

На підставі ст.72 ч.5 КК України додатково зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_6 час його ув`язнення з 22 березня 2017року до вступу вироку в законну силу 08 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4