АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2017 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001005 від 03.07.2016 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чернівці, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.05.2010 року за ч. 4, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, -
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 січня 2017 року,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 ,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 25 січня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2
ст. 190 КК України та призначено йому покарання:
-за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
Єдиний унікальний № 725/4072/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
Провадження № 11-кп/794/124/17 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_5 за вчинення даних кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Строк відбування покарання слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 14 грудня 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі зараховано строк його попереднього ув`язнення з 14 грудня 2016 року до дня набрання даним вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в розмірі 763 грн.
Вирішено питання пов`язане з речовими доказами та судовими витратами.
На вказаний вирок суду 1-ї інстанції обвинуваченим та адвокатом ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого, кожним окремо, подані апеляційні скарги.
З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що він не оспорюючи своєї винуватості в інкримінованих йому злочинів, вважає, що ухвалений вирок винесений з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, а призначена йому міра покарання не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів. Просить вирок скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не враховано всі обставини справи, а саме відсутність тяжких наслідків від злочинів та думку потерпілого, який просив суд не позбавляти його волі.

Крім цього, судом не надано йому право на висловлювання останнього слова.

Зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 вбачається, що остання не оскаржуючи винуватість її підзахисного, вважає, що вирок суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в результаті чого суд першої інстанції призначив покарання, яке за суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи це цим, що суд після оголошення судових дебатів закінченими, не надав обвинуваченому останнє слово.

Крім цього, вказує, що судом взято до уваги формально деякі обставини, що пом`якшують покарання, при наявності таких, як, те, що обвинувачений

повністю визнав свою винуватість, своїми показами сприяв розкриттю злочину, на його утриманні є малолітня дитина, зобов`язується повністю відшкодувати завдані потерпілим збитки, які пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

На вказані апеляційні скарги надійшло заперечення від державного обвинувача прокурора Чернівецької місцевої прокуратури юриста 1 класу ОСОБА_10 , зі змісту якого вбачається, що прокурор просить апеляційний суд вирок районного суду залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Інших апеляційних скарг від учасників судового розгляду не надходило.

Як зазначив районний суд у своєму вироку ОСОБА_5 21 травня 2015 року, приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи біля магазину «Артішок», за адресою: вулиця Комарова, 31 в м. Чернівці, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, в період не знятої та непогашеної судимості, тобто повторно, шляхом зловживання довірою свого знайомого ОСОБА_9 , під приводом здійснити дзвінок, заволодів мобільним телефоном останнього марки «Nokia», модель 301 RM-839, вартістю 763 грн., ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із сім-карткою мобільного оператора «МТС», вартістю 10 гривень, на рахунку якого перебувало 8 гривень, номер НОМЕР_3 , та сім-карткою мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 гривень, на рахунку якого перебувало 5 гривень, номер НОМЕР_4 . В подальшому обвинувачений вказаним мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 796 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_5 , 02 липня 2016 року, близько 10 год. 15 хв., переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, направлену на таємне викрадення чужого майна, в період не знятої та непогашеної судимості, тобто повторно, підійшовши до автомобіля «ВАЗ-2101», державний номер НОМЕР_5 , який був припарковано на стоянці лікарні швидкої медичної, за адресою: вул. Фастівська, 2 в м. Чернівці, маючи вільний доступ до капоту вказаного автомобіля, відкривши кришку останнього, з моторного відсіку вищевказаного автомобіля викрав акумуляторну батарею марки «Forse 69», чим завдав ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1400 гривень. В подальшому обвинувачений з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах останнього, які підтримали подані ними апеляційні скарги, та просили їх задовольнити на підставах наведених в них, міркування прокурора, який вважає, що вирок суду, як законний слід залишити без зміни, а апеляційні скарги, як необґрунтовані - без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в

апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення.

Колегією суддів при перевірці вироку суду першої інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно по епізоду у відношенні потерпілого ОСОБА_11 та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, у відношенні потерпілого ОСОБА_9 є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 та діюча в його інтересах адвокат ОСОБА_6 не оскаржує обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів, керуючись ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорено в апеляційній скарзі та вважає їх доведеними.
В наявних апеляційних скаргах, обвинувачений та його захисник, в їх прохальній частині, останні просять оскаржуваний вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у кримінальному провадженні.
Переглянувши вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення наявних апеляційних скарг, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 412 КПК України судове рішення може бути скасовано за наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Безумовними підставами для скасування є передбачені у частині другій цієї статті підстави, які є вичерпними.
Крім того, статтею 415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, зокрема якщо:
1) встановлено, що судове рішення ухвалено незаконним складом суду; судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; порушено правила підсудності; у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції;
2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою;

3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Висловлюючи прохання щодо призначення нового судового розгляду в наявних апеляційних скаргах, апелянти, жодну безумовну, визначену ст. 415 КПК України, обставину не вказують.
При цьому зазначають, що безумовною обставиною є те, що обвинуваченому ОСОБА_5 районним судом не було надано останнє слово, однак з такими доводами не може погодитися колегії суддів.

Як було встановлено апеляційним судом під час судового засідання із дослідженого журналу судового засідання Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 січня 2017 року (т.4, а.к.п.79-83), 25 січня 2017 року о 11 год. 24 хв. головуючий суддя ОСОБА_8 надала обвинуваченому ОСОБА_5 останнє слово.

Вказана вище обставина також підтверджується архівною (робочою) копією фонограми технічної фіксації відкритого судового засідання (т.4, а.к.п.78), яку також було досліджено та прослухано в судовому засіданні апеляційного суду, згідно якої на 58 хвилині 20 секунді головуючий суддя ОСОБА_8 надала обвинуваченому ОСОБА_5 останнє слово.

Враховуючи встановлене, колегія суддів вважає, що вказані твердження апелянтів про те, що після оголошення судових дебатів закінченими, суд першої інстанції, вийшов до народної кімнати для ухвалення вироку, тим самим позбавивши права ОСОБА_5 на останнє слово є надуманими та такими, що прагнули увести суд в оману з метою прийняття судом бажаного для апелянтів рішення, а тому в цій частині апеляційна скарга апелянтів задоволенню не підлягає.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів вважає, що доводи апелянтів щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого є також необґрунтованими.
Так, відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Зазначених вимог закону районний суд при винесенні вироку дотримався в повному обсязі.
При обранні ОСОБА_5 виду та міри покарання суд, у відповідності до правил ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, дані про особу винного, зокрема, те, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та дані кримінальні правопорушення вчинив у період не знятої та непогашеної судимості, не працює, не перебуває на обліку у

лікаря нарколога та психіатра, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітніх дітей.
До пом`якшуючих обставин районний суд відніс щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.
Обтяжуючих вину ОСОБА_5 обставин районним судом не встановлено.
На підставі зазначеного, районний суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі в наближених до мінімальних меж, передбачених в санкції ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначене судом першої інстанції реальне покарання, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому сприятиме загальній меті кримінального покарання.
Обставини, на які посилається обвинувачений та його захисник в своїх апеляційних скаргах, були повністю враховані судом, і не дають підстав апеляційному суду для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.
Судом з`ясовано повно і об`єктивно обставини справи. Будь-яких порушень норм кримінального процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даному кримінальному провадженні, допущено не було.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та діючої в його інтересах адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 січня 2017 року, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3