В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2017 року Рівненський міській суд Рівненської області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження №0000024 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Квасилів, Рівненського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
07 березня 2011 року оперуповноважений відділення кримінальної міліції у справах дітей Рівненського РВ УМВС України в області ОСОБА_5 спільно з начальником ВКМСД Рівненського РВ УМВС України в області ОСОБА_9 на службовому автомобілі марки ВАЗ 2107 державний номерний знак НОМЕР_1 з місця проживання с. Шубків Рівненського району до приміщення Рівненського РВ УМВС України в області за адресою м. Рівне вул. Петра Могили, 41 доставили ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_11 , для дачі пояснень по матеріалах ЖРГІЗ №723 від 04 березня 2011 року за фактом зниклого ОСОБА_12 ..

Після чого оперуповноважений відділення кримінальної міліції у справах дітей Рівненського РВ УМВС України в області ОСОБА_5 будучи представником правоохоронного органу - представником влади та службовою особою, яка наділена згідно Закону України «Про міліцію» організаційно-розпорядчими функціями, явно виходячи за межі наданих йому владних і службових повноважень, всупереч інтересам служби, в порушення вимог п. п. 1, 2 ч.1 ст. 10 Закону України «Про міліцію», якими передбачено, що міліція відповідно до своїх завдань зобов`язана, забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством, вимог п. п. 1, 2, 6 ст. 3 Положення про кримінальну міліцію у справах дітей затвердженого постановою КМУ № 502 від 08 липня 1995 року, умисно, незаконно вчинив дії, які ніхто не має права вчиняти або дозволяти - близько 20 год. 07 березня 2011 року завів ОСОБА_7 до кабінету №36, що розташований з правої сторони по коридору 4 пов. приміщення Рівненського РВ УМВС України в області за адресою м. Рівне вул. Петра Могили, 41 де йому наніс не менше трьох ударів кулаком правої руки в область грудей примушуючи цим, останнього, визнати себе винним у вчиненні вбивства ОСОБА_12 .

В подальшому оперуповноважений відділення кримінальної міліції у справах дітей Рівненського РВ УМВС України в області ОСОБА_5 маючи умисел на незаконне утримання ОСОБА_7 у приміщенні Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області з метою вплинути цим на визнання останнім вини у вчиненні особливо тяжкого злочину - вбивства, якого останній не вчиняв, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень порушуючи гарантоване ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ст. 9 Міжнародного пакту «Про громадянські і політичні права» від 16 грудня 1966 року ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР від 19 жовтня 1973 року. ст. 29 Конституції України право ОСОБА_7 на свободу та особисту недоторканість, незаконно, без пепедбачених ст.ст. 260-263 КУпАП та ст. 106, 115 КПК України підстав, позбавив ОСОБА_7 свободи та утримував його у непристосованому для цих цілей приміщеннях коридору та кабінету №36 розташованого на 4 поверсі Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області в період з 20 год. 07 березня 2011 року до 09 год. 09 березня 2011 року, загалом 27 годин, де створив обстановку, у якій ОСОБА_7 будучи незаконно позбавленим нормального сну та можливості відпочити у нічний час, їжі та пиття, можливості вільно користуватися туалетом та підтримувати чистоту, зв`язком з близькими та родичами, послугами адвоката, вимагати перевірки прокурором та судом правомірності утримування, - відчував страх, страждання, пригніченість та неповноцінність.

У вказаний період перебування у приміщенні Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, ОСОБА_7 в порушення ст. 3 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 ёроку був підданий нелюдському та такому, що принижує гідність поводженню з боку оперуповноваженого відділення кримінальної міліції у справах дітей Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 , який, явно перевищуючи владу та службові повноваження, умисно, незаконно вчинив дії, які ніхто не мас права виконувати або дозволяти спрямовані на те, щоб зламати моральний опір ОСОБА_7 та примусити його діяти проти своєї волі та совісті, зізнатися та обмовити себе у скоєнні особливо тяжкого злочину - вбивства ОСОБА_12 , близько 19 год. 08 березня 2011 року повторно завів ОСОБА_7 до кабінету №36 розташованого з правої сторони по коридору 4 поверху приміщення Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області, де йому наніс не менше одного удару кулаком правої руки в область грудей, після чого явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, не маючи правових підстав, передбачених ст. 14 Закону України «Про міліцію» незаконно застосував спецзасіб - одягнув наручники на руки ОСОБА_7 та розташував його лежачи лицем до підлоги, в положення із зігнутими ногами в колінах та притиснутими за наручники до обох рук, наносячи удари ногами по тулубу, заподіюючи останньому фізичного болю та морального страждання.

Продовжуючи свої злочинні дії та умисел спрямований на злам морального опору ОСОБА_7 оперуповноважений відділення кримінальної міліції у справах дітей Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 близько 09 год. 09 березня 2011 року застосував до ОСОБА_7 психічне насильство - наказав визнати вину у вчиненні вбивства ОСОБА_12 , у протилежному разі його посадять до спеціальної камери де продовжуватимуть наносити біль та страждання створивши тим реальну загрозу заподіяння фізичного насильства та насильницьких дій, щодо ОСОБА_7 . Скориставшись зламаним моральним опором останнього, змусив його направитись до кабінету начальника СКР Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_13 , де реально побоюючись за своє здоров`я та життя внаслідок насильницьких дій працівника міліції ОСОБА_5 , в порушення ст. ст. 96. 97 КПК України, згідно з яких явка з повинного - це особисте, добровільне повідомлення про злочин ОСОБА_7 , будучи морально зламаним, проти своєї волі та совісті, обмовив себе, написавши явку з повинного та пояснення в яких вказав на вбивство ОСОБА_12 .

Внаслідок застосування онеруповноваженим ВКМСД Рівненського РВ УМВС України в області ОСОБА_5 в період з 07 березня 2011 року по 08 березня 2011 року фізичного насильства відносно ОСОБА_7 у вигляді ударів кулаком руки в область грудей та ударів ногами по тулубу ОСОБА_7 , останній згідно з висновком експерта №47 від 14 лютого 2013 року отримав тілесні ушкодження у вигляді двох крововиливів на передній поверхні грудної клітки в ділянці тіла грудини розмірами 4x2 см. та 7x3,5 см., які згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в інкримінованому йому злочині не визнав, та показав суду, що на той час він перебував на посаді оперуповноваженого СКМСД Рівненського РВ.

06 березня 2011 року, близько 08 год. 00 хв. він прибув у приміщення Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області для проходження інструктажу в складі слідчо-оперативної групи згідно книги обліку нарядів Рівненського РВ. Протягом усього дня він перебував в приміщенні Рівненського РВ та близько 22 год. 00 хв. в складі СОГ виїжджав на крадіжку металобрухту в с. В. Житин, Рівненського району. Після приїзду з виклику і до закінчення чергування він перебував в приміщенні райвідділу. На наступний день, тобто 07 березня 2011 року, після закінчення чергування, приблизно о 09 год. 50 хв. він здав табельну вогнепальну зброю черговому, про що розписався в журналі обліку нарядів та залишив приміщення Рівненського РВ, адже згідно Інструкції з організації реагування ОВС на повідомлення про злочини, інші правопорушення та події, та так, як він перебував на чергуванні з 09 год. 00 хв. 06.03.2011 року і до 09 год. 50 хв. 07.03.2011 року, тобто більше 24 годин, він отримав 48 годин відпочинку, тобто 2 дні вихідних. Після цього він поїхав до своєї знайомої ОСОБА_14 , яка проживає в АДРЕСА_2 , де на нього чекала теперішня дружина ОСОБА_15 . В гостях у ОСОБА_14 вони з дружиною були приблизно до 11 год. 30 хв. , після чого поїхали на залізничний вокзал, де сіли в маршрутне таксі сполученням Рівне-Жобрин-Деражне та о 12.30 год. поїхали в АДРЕСА_3 проживають батьки дружини , та пробув за вказаною адресою до ранку наступного дня.

Зранку, наступного дня, тобто 08 березня 2011 року, приблизно о 07 год. 30 хв. він на зупинці в с. Углище, Рівненського району сів в маршрутне таксі Жобрин-Рівне, та близько 09 год. 00 хв. приїхав на залізничний вокзал м. Рівне. Із залізничного вокзалу він поїхав в центр м. Рівне, а саме до супермаркету «Еко», де поруч з підземним переходом купив 4 букети квітів та сівши на маршрутне таксі Рівне-Здолбунів поїхав додому в смт. Квасилів та привітав свою матір ОСОБА_16 зі святом 8-го Березня , після чого він пішов додому до своєї сестри ОСОБА_17 , яка проживає в смт. Квасилів, для того щоб привітати з вищевказаним святом її та двох племінниць. У гостях в своєї сестри він пробув приблизно до 18 год. 00 хв.

Після цього він вийшов на вулицю, де зустрів товариша, ОСОБА_18 , з яким до 23 год. 00 хв. перебував в кафе-барі «Будьмо» після чого ОСОБА_5 пішов додому, а ОСОБА_18 маршруткою сполученням Рівне-Здолбунів поїхав додому у м. Здолбунів.

Наступної доби, тобто 09 березня 2011 року, приблизно о 08 год. 30 хв.

на пероні у смт. Квасилів обвинувачений сів у дизельний потяг, який проходив через станцію Квасилів у напрямку Рівного. За хвилин 8-10 він зійшов на зупинці «Ринок Дикого» та направився до Рівненського РВ УМВС за адресою вул. П.Могили, 41. Приблизно о 08 год. 50 хв. 08 год. 55 хв. він зайшов до свого службового кабінету №9, який знаходиться на першому поверсі адміністративного приміщення. На 09 год. 00 хв. він піднявся на третій поверх даної будівлі, де перший заступник начальника - начальник кримінальної міліції Рівненського РВ УМВС підполковник міліції ОСОБА_19 у своєму службовому кабінеті проводив оперативну нараду. На оперативній нараді йому та іншим працівникам ОСОБА_19 та начальником карного розшуку РВ ОСОБА_13 було доведено оперативну обстановку по розшуку зниклого ОСОБА_12 . Під час наради перед кожним працівником було поставлено завдання щодо збору інформації у с. Шубків, Рівненського району, яка б допомогла в розшуку зниклого. На нараді ОСОБА_5 отримав доручення обстежити кар`єр в с. Шубків та допитати ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Після наради він одразу поїхав в с. Шубків, куди прибув близько 11 год. 30 хв. Там він вирішив поспілкуватися з місцевими мешканцями та у двох жительок даного села ОСОБА_20 та ОСОБА_21 відібрав пояснення щодо події, пов`язаної зі зникненням ОСОБА_22 . Після цього він обстежив місцевий кар`єр та близько 16 год. 00 хв. пішов на зупинку, де сів на маршрутне таксі до Рівного.

Прибувши у райвідділ міліції він зайшов до свого службового кабінету, де підготував рапорт про проведену протягом дня роботу. Після цього піднявся до кабінету ОСОБА_19 та доповів йому особисто, віддавши написаний рапорт та пояснення ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . За тим він повернувся до свого кабінету, зібрався та близько 18 год. 00 хв. вийшов із Рівненського РВ УМВС і направився на залізничний вокзал Рівного, звідки поїхав додому у смт. Квасилів, Рівненського району.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав , що 07 березня 2011 року, приблизно о 11 год., до нього за місцем проживання прибув ОСОБА_5 , який представився працівником карного розшуку. Він запросив його проїхати до райвідділу міліції для дачі показів щодо зникнення ОСОБА_22 . До райвідділу міліції його, разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , доставили на автомобілі ВАЗ-2107, вишневого кольору.

У приміщенні райвідділу міліції він знаходився на четвертому поверсі в останньому кабінеті з правої сторони, де розміщені кабінети працівників відділення карного розшуку. Там він давав пояснення про обставини зникнення ОСОБА_25 , там його побили працівники міліції та під погрозами примусили зізнатися у вбивстві ОСОБА_25 . Вказав, що у райвідділі міліції перебував з 07 по 09 березня 2011 року. Доставлений в міліцію він був обвинуваченим та іншим працівником міліції, якого не знає, ОСОБА_26 він також не знав раніше, але впізнав його по фотографії під час проведення впізнання. Після дачі пояснень йому наказали вийти в коридор і чекати. У коридорі перебував весь час, тобто з 07 по 09 березня 2011 року, так як через залякування боявся залишати приміщення, адже зрозумів, що якщо піде, то працівники міліції перейдуть до жорстоких методів розмови. Сидів та спав на стільчиках, які були в коридорі. Ввечері, 07 березня 2011 року, до нього навідувався батько, але його не відпустили додому. Зазначив, що йому наносились тілесні ушкодження в ділянку грудної клітки, по тулубу. По тулубу наносились ушкодження коли він лежав на підлозі, «із защебнутими наручниками і ноги закинуті за руки, неподвижне тіло». Вказав, що тілесні ушкодження спричинив ОСОБА_26 . Залишив приміщення райвідділу 09 березня 2011 року, коли його везли в Костопільський ІТТ. В ІТТ відбував адмінарешт за вчинення дебошу, знаходився там до 14 березня 2011 року, у цей період його возили з ІТТ в с.Шубків, щоб він показав місце де викинув тіло ОСОБА_25 . Перед поміщенням до ІТТ його освідувала судово-медичний експерт ОСОБА_27 . Явку з повиною написав власноручно, так як боявся за своє життя, здоров`я, морально та фізично був подавлений. Явку написав у кабінеті начальника карного розшуку ОСОБА_28 . Вважає, що тиск на нього був вчинений не без відома ОСОБА_28 , так як це зробили його підлеглі.

Вказав також, що в райвідділі в кабінет на четвертому поверсі його завів ОСОБА_5 . Коли він там перебував до кабінету заходили та виходили й інші працівники міліції однак він їх не знає. Пояснення у нього відбирав ОСОБА_26 , це було приблизно в обідню пору. Після дачі пояснень перебував у коридорі на 4 поверсі, там бачив ОСОБА_29 та всіх кого запросили в райвідділ. Вдруге його запросили в той самий кабінет через декілька годин, але точний час він назвати не може,вказав, що на вулиці вже було темно. В кабінеті знаходився ОСОБА_26 , чи були там інші працівники він не пам`ятає. Коли він на запитання ОСОБА_26 , про місце знаходження тіла ОСОБА_25 , відповів, що не знає, ОСОБА_26 наніс йому удари в грудну клітку та вимагав признатися у скоєнні злочину. Після цього його вивели в коридор і там він чекав до ранку 08 березня 2011 року. З ним у коридорі на стільчиках також ночували ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . Про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_26 ні батьку ні названим особам він нічого не повідомляв 08 березня 2011 року, перед обідом чи в обід, його знову відвідав батько разом із тіткою ОСОБА_33 Хтось із міліціонерів, але хто конкретно він не пам`ятає, сказали, що, в обід, їх усіх відпустять, але відпустили тільки ОСОБА_34 та ОСОБА_35 . Ввечері, ОСОБА_26 знову завів його в кабінет де вимагав зізнатися у вбивстві ОСОБА_25 і показати місце де сховав його тіло. Коли ОСОБА_7 заявив, що нікого не вбивав, ОСОБА_26 вдягнув на нього наручники, поклав на підлогу на живіт, ноги просунув за наручники і своєю ногою наносив, із незначною силою, удари по ребрах та по його ногах. Це тривало на протязі 10-15 хвилин, після чого він заявив, що напише явку з повиною, після цього з нього зняли наручники і він залишився ночувати у коридорі. Загурського у цей день він більше не бачив. Додав, що наступного дня, 09 березня 2011 року ОСОБА_26 завів його в кабінет до ОСОБА_36 де він написав явку з повиною. Додатково показав, що з часу події до моменту впізнання ним ОСОБА_26 пройшло майже два роки. Рішення про відмову в порушенні кримінальної справи не оскаржував. Явку з повиною написав власноручно, ніхто із сторонніх осіб йому не диктував. Зазначив, що тілесні ушкодження, які отримав 08 березня були більш значними, а ніж ті, що отримав 07 березня 2011 року. Коли ночував дві ночі у райвідділі черговий не здійснював перевірок його перебування. Час від часу його провідував молодий сержант, якого він вважав черговим карного розшуку.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав,що 07 березня 2011 року, приблизно в обідню пору, до нього додому приїхали працівники міліції і запросили до райвідділу для дачі пояснень з приводу зникнення ОСОБА_25 . Стверджує, що в цей час він щойно прийшов зі школи, пообідав та ліг відпочити. Разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_37 їх доставили до райвідділу міліції, де на четвертому поверсі, їх розвели по кабінетах. Після дачі пояснень його та ОСОБА_38 відпустили додому. Додав, що ввечері, коли, після надання пояснень, він стояв у коридорі, то бачив через привідкриті двері кабінету, як ОСОБА_26 наносив ОСОБА_7 удари рукою в грудну клітку, а. ОСОБА_7 кричав, що він нікого не убивав. Вказує, що у райвідділі міліції він пробув десь до 20-21 години вечора. Потім його разом із ОСОБА_37 працівники міліції відвезли на автовокзал і дали 10 грн.на дорогу додому. Так як ОСОБА_7 залишився у райвідділі, він по дорозі додому зайшов до батьків ОСОБА_7 і повідомив, що ОСОБА_39 , з невідомих йому причин, не відпустили. Про побиття ОСОБА_7 його батькові нічого не розповідав.

Про те, що працівника міліції, який приїхав до нього додому звати ОСОБА_5 , він дізнався перед своїм допитом в суді, так як суддя оголосила у якій справі його допитуватимуть. Також показав, що його вже допитували у суді по цій справі і там також називали ОСОБА_40 ОСОБА_5 , а також про це йому говорили у прокуратурі. Яку посаду обіймав ОСОБА_26 він не знає. Прізвище, ім`я, по батькові, займану посаду іншого працівника міліції, який був із ОСОБА_26 , та був за кермом автомобіля, він не знає. а оскільки машина із «міліцейськими» номерами, то він вважає, що той був міліціонером. Загурський та цей чоловік були в цивільному одязі. Ні ОСОБА_26 , ні цього другого працівника міліції раніше ніколи не бачив. У форменому одязі їх також не бачив. На четвертому поверсі його водили по всіх кабінетах і пояснення відбирали декілька разів різні працівники міліції. Пояснення відбирали багато разів, однак скільки разів конкретно сказати не може, вважає, що написав приблизно 10 пояснень. Описати зовнішність працівників міліції не може, так як пройшло вже три роки, запам`ятав лише ОСОБА_26 , бо коли він забирав його з дому «обіцяв мамі й тату» привезти назад. Коли бачив, як ОСОБА_26 наносив удари ОСОБА_41 , двері були привідкриті приблизно на 30 см., вказує, що це було миттєво, він побачив два удари рукою в область грудної клітки, і відразу відійшов від дверей, бо злякався, так як був неповнолітній. У коридорі у цей час нікого іншого не було. ОСОБА_7 після цього не бачив і з ним не розмовляв. У прокуратурі, він впізнавав ОСОБА_5 по фотографіях, але міг впізнати і вживу. Проводити впізнання по фотографіях запропонував слідчий. Чому під час проведення дослідчих перевірок, не повідомляв працівників прокуратури про те, що бачив, як ОСОБА_26 побив ОСОБА_42 , пояснити не може.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав,що 07 березня 2011 року приблизно о 10-11 год. ранку, він разом з хлопцями знаходився на вулиці поблизу свого будинку. До них під`їхала автомашина, можливо із міліцейськими номерами, з машини запитали хто ОСОБА_43 , на що він відповів, що це він. В машині був водій, ОСОБА_7 та працівник міліції ОСОБА_26 . Водій не представлявся, а відтак йому невідомо, був той працівником міліції чи цивільною особою. ОСОБА_44 водій і ОСОБА_26 були в цивільному одязі. Загурський представився і запросив його в машину, в подальшому вони під`їхали до його будинку і він пішов переодягнутися, коли зайшов у будинок на окремому аркуші паперу записав прізвище ОСОБА_5 для чого це зробив, пояснити не зміг, вказав, що на всяк випадок. Додав, що по дорозі від його будинку забрали ОСОБА_11 , що проживає по сусідству і, приблизно о 12 год., усі разом прибули до райвідділу, там піднялися на 4 поверх і його одразу завели у перший кабінет праворуч, ОСОБА_7 і ОСОБА_11 пішли далі. В кабінеті він давав пояснення з приводу зникнення ОСОБА_25 . З кабінету його жодного разу не випускали. Пробув там до 20 год. вечора. Вважає, що пояснення давав слідчому, прізвища слідчого не знає, так як той не представлявся. Впізнати його не зможе, адже минуло майже три роки . Додатково показав, що до кабінету заходили і інші працівники міліції приблизно4-5 чоловік, яких вважає слідчими, які також його розпитували про обставини зникнення ОСОБА_25 . Серед них був і ОСОБА_26 , який заходив декілька разів. Вказує, що одного разу ОСОБА_26 його побив, але в органи прокуратури у зв`язку з цим він не звертався. Додав, що коли знаходився у кабінеті слідчого, то чув крики ОСОБА_7 . Чи записували його до журналу про прибуття та вибуття з райвідділу нічого пояснити не може, так як не пам`ятає, до місця проживання прибув приблизно о 22 год. разом із ОСОБА_11 , який по дорозі розповідав, що ОСОБА_42 били, як саме не пояснював, але вказав, що бив ОСОБА_26 .

Свідок ОСОБА_45 суду показала, що 07 березня 2011 року, приблизно в обідню пору, до неї за місцем проживання під`їхав автомобіль темно-вишневого кольору із міліцейськими номерами. Вона, в цей час, разом із чоловіком знаходилися на подвір`ї господарства. За кермом автомобіля був працівник міліції у форменому одязі. Коли автомобіль зупинився до них на подвір`я ввійшов, як тепер уже їй відомо, працівник міліції ОСОБА_26 . Він повідомив, що зникла людина і вони з цього приводу хочуть допитати їх сина ОСОБА_46 . Вона з чоловіком не заперечували, щоб ОСОБА_47 сам поїхав до райвідділу та надав пояснення, хоч ОСОБА_26 роз`яснив їх право бути присутніми при його опитуванні. Вказала, що додому ОСОБА_47 повернувся того дня приблизно о 23 год., він був схвильований, плакав і повідомив, що ОСОБА_7 залишили в райвідділі ночувати. Також розповів, коли його допитали, то поставили під двері, які були трохи привідкриті і він чув, як казали «розкривай крила, взлітать будеш». Додатково показала, що прізвище ОСОБА_26 дізналася під час судового розгляду справи та із судових повісток, до того знайома з ним не була. Прізвища працівника міліції, який був у автомобілі за кермом вона не знає. Загурського у форменому одязі працівника міліції ніколи не бачила. Після 07 березня 2011 року, але точної дати назвати не може, оскільки не пам`ятає, у селі міліція обходила усі хати, шукаючи зниклого ОСОБА_25 . До неї на подвір`я зайшов ОСОБА_26 , але щоб уникнути з ним розмови, вона зачинилася в хаті. Через вікно бачила, як впевнившись що хата зачинена, ОСОБА_26 виліз на кришу хліва, оглянув горище хати, подвір`я, поводячись так ніби щось розшукував, після чого вийшов на вулицю. Додала, що після повернення сина додому з міліції, її чоловік передзвонив батьку ОСОБА_48 , і повідомив, що ОСОБА_47 може розповісти йому про обставини перебування в райвідділі його та його сина, коли відбулася ця зустріч пригадати не може-можливо 07, а можливо 08 березня 2011 року, зміст даної розмови їй невідомий. Вказує, що впізнання проводилось по фотографіями, хоч вона могла би впізнати його вживу. У її сина ОСОБА_46 та у неї особисто будь-яких претензій до Загурського немає.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показав, що 07 березня 2011 року, приблизно в 11 год. його доставили в райвідділ міліції, там у кабінеті його допитували. В райвідділі також був ОСОБА_49 . Прізвищ осіб, які його допитували назвати не може, заявивши, що їх було багато, вказує, що чув крики, і зробив висновок, що ОСОБА_7 б`ють бо його також били, з приводу побиття він ніде, в тому числі, до органів прокуратури не звертався. Вказав, що 07 березня 2011 року він перебував у м. Рівне, коли йому позвонив хтось із працівників міліції, назвав своє прізвище, але він його не запам`ятав, і запросив до Рівненського РВ УМВС для дачі пояснень з приводу безвісного зникнення ОСОБА_25 . Незадовго до цього, він з ОСОБА_50 подавали в міліцію заяву про зникнення ОСОБА_25 . Його забрали працівники міліції в машину біля магазину ОСОБА_51 і привезли в райвідділ, міліціонерів у машині було троє, але їх прізвищ він уже не пам`ятає. У райвідділі, того дня, він бачив ОСОБА_7 , ОСОБА_34 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 . Вказав, що під час допитів його всі працівники міліції били, але найболючіше бив обвинувачений, тому він його і запам`ятав, так як запам`ятав і всіх інших працівників міліції, які його били. В райвідділі він перебував з 07 до 14 березня 2011 року, за винятком трьох діб, з 09 березня до 12 березня 2011 року, які провів в ІТТ Дубенського РВ УМВС. До цього часу він двічі притягувався працівниками міліції до відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень. Третій протокол на нього склали за дебош в кафе «Юпітер», і саме за це він був в ІТТ. Коли ночував у райвідділ,і бачив, що в коридорі на стільчиках також ночували ОСОБА_7 та ОСОБА_54 , проте коли це було чи 07, чи 08 березня 2011 року пригадати не може. Він ночував в останньому кабінеті справа. З ним у кабінеті були працівники міліції, але хто саме пригадати не може. Перебуваючи в райвідділі він спілкувався з ОСОБА_7 , але той про обставини побиття нічого не розповідав. Крики ОСОБА_7 чув і 07, і 08, і 09 березня 2011 року, хто його в цей час допитував не знає. Вказав, що не може точно вказати чи допитував його обвинувачений ОСОБА_5 07 березня 2011 року , дату та час коли його допитував ОСОБА_5 в інші дні також вказати не може.

Додатково вказав, що ОСОБА_5 у форменому одязі міліціонера не бачив, службове посвідчення ОСОБА_5 йому не пред`являв, не називав своє прізвище, ім`я, по батькові, впізнання ОСОБА_5 , як слідча дія, за його участю не проводилося. При спілкуванні з ОСОБА_7 той про побиття йому нічого не розказував, слідів побиття він на ньому також не бачив, зазначив, що ОСОБА_5 перший раз побачив у райвідділі 09 березня 2011 року, в день коли його доставили в Дубно в ІТТ, він розповідав ОСОБА_5 де в с. Шубкові знаходяться каналізаційні колодязі, під час цієї розмови ОСОБА_5 його бив, претензій з даного приводу свідок до обвинуваченого не має.

Свідок ОСОБА_54 суду показав, що 07 березня 2011 року, його по телефону запросили в райвідділ для дачі свідчень щодо зникнення ОСОБА_55 , хто телефонував він не знає, сказали що з міліції. Того ж вечора, приблизно о 20 год., він самостійно прибув до райвідділу, де в одному із кабінетів на четвертому поверсі він дав свідчення, після чого йому сказали чекати в коридорі. Коли вийшов у коридор побачив ОСОБА_7 , вони вдвох просиділи всю ніч в райвідділі, крім них в кабінетах райвідділу вночі були працівники міліції. Прізвище працівника міліції, який відбирав у нього пояснення назвати не може, але якби його побачив то зміг би впізнати. Вказав, що не пам`ятає чи бачив ОСОБА_5 в райвідділі, лице його йому не знайоме.

Ранком, наступного дня, його відпустили додому. Потім він ще двічі був у райвідділі також з приводу з`ясування обставин зникнення ОСОБА_25 , коли саме сказати не може. Холобанюка у ці рази в райвідділі він уже не бачив. Хто із працівників міліції сказав йому зачекати у коридорі сказати не може. Ночувати в райвідділі йому ніхто не наказував. Упродовж усієї ночі, під час розмов із ОСОБА_56 , останній не скаржився на дії працівників міліції, про обставини його побиття нічого не розповідав, тілесних ушкоджень на ньому не бачив, про побиття потерпілого йому стало відомо від свідка ОСОБА_38 пізніше.

Свідок ОСОБА_57 в судовому засіданні показала, що у березні 2011 року вона кілька разів була в райвідділі міліції і давала пояснення з приводу зникнення ОСОБА_58 один з цих разів, вона прибула до райвідділу разом із працівниками міліції приблизно в обідню пору. Коли вона була у кабінеті, на третьому поверсі райвідділу, то бачила, як повз кабінету проходили ОСОБА_7 з працівником чи двома працівниками міліції, точну їх кількість вона не пам`ятає. Будь-яких ушкоджень на його тілі вона не бачила, у райвідділі з ним не спілкувалася. Після надання пояснень вона самостійно покинула райвідділ близько 20 години. У райвідділі жодних протоколів, окрім власних пояснень з приводу зникнення ОСОБА_55 , вона не підписувала. Про обставини побиття ОСОБА_7 працівником міліції ОСОБА_5 їй нічого невідомо, про це вона дізналася у прокуратурі під час допиту із повідомлення слідчого прокуратури.

Свідок ОСОБА_59 в судовому засіданні показала, що у березні 2011 року, була у с.Шубків, в кафе в компанії ОСОБА_7 , ОСОБА_29 , ОСОБА_60 та інших осіб, там також був і ОСОБА_12 . В кафе вживали спритні напої. Коли поверталися з кафе до будинку ОСОБА_29 , по дорозі ОСОБА_12 зник. З приводу зникнення ОСОБА_12 її неодноразово запрошували для дачі пояснень до Рівненського РВ УМВС. Перший раз її запросили 08 березня 2011 року. До райвідділу її привіз батько власним автомобілем. Цього дня перебувала у райвідділі з 10 год. ранку до 01 год. ночі. Бачила там також ОСОБА_61 , ОСОБА_7 , ОСОБА_34 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 - усіх тих, хто був у кафе. Її дуже багато разів опитували різні працівники міліції, яких вона вже не пам`ятає. Також їх опитували одночасно по двоє з усіма названими нею особами. Пам`ятає, що її опитував ОСОБА_13 , в кабінеті був присутній ОСОБА_5 , участі в опитування він не приймав. Прізвище ОСОБА_26 їй стало відоме в суді при розгляді справи, до цього прізвища обвинуваченого вона не знала, а «просто запам`ятала його лице». Після 08 березня 2011 року вона ще приблизно 10-15 раз була в райвідділі, де давала пояснення різним працівникам міліції. Кожного разу з нею була її тітка ОСОБА_65 , яка чекала на неї. Працівники міліції щодо неї поводилися грубо. Коли сиділа у коридорі чула із кабінетів крики ОСОБА_7 та ОСОБА_29 , охарактеризувати дані крики не змогла, але на її думку їх били, вказала, що крики чула в якийсь з разів коли її викликали до райвідділу, але не 8 березня . Точної дати, коли її допитував ОСОБА_13 в присутності ОСОБА_5 вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_65 суду показала, що була присутня в райвідділі міліції при опитуванні відносно ОСОБА_7 та щодо зникнення ОСОБА_12 її племінниці ОСОБА_66 . Хто саме з працівників міліції опитував племінницю не пам`ятає, бо не надавала цьому значення. Була з нею в райвідділі 2-3 рази, точних дат не пам`ятає, зазначає, що приблизно в 2012 році. Перший раз просиділи в райвідділі майже цілий день. ОСОБА_7 знає, так як раніше проживала в с. Шубкові., але останні роки його не бачила, зустрілись уже в райвідділі. Бачила, як на четвертому поверсі його двічі переводили із кабінету в кабінет. Працівників міліції, які його переводили, вона не запам`ятала та впізнати їх не зможе, не бачила, щоб до ОСОБА_7 працівники міліції застосовували насилля, або будь-які незаконні дії. Міліціонера, який опитував її племінницю вона не пам`ятає, обвинуваченого ОСОБА_5 також не пам`ятає. Зазначила, що з кабінету, в якому перебував ОСОБА_7 було чути шум, подібний до розмови на підвищених тонах, зміст розмови не можна було зрозуміти, так як чулися окремі крики, лайливі слова не вживалися, кому належали голоси не знає, бо не змогла б відрізнити голосу ні ОСОБА_7 , ні міліціонерів, тому не може свідчити про те, що під час цієї розмови ОСОБА_7 б`ють.

Свідок ОСОБА_67 в судовому засіданні показав, що 07 березня 2011 року з дружиною був в м. Рівне в лікарні, коли повернулися додому ОСОБА_68 був відсутній. Пізніше з`ясувалось, що його забрали в міліцію. Вечором до них прийшов товариш ОСОБА_39 , ОСОБА_69 і розповів, що їх для допиту забрали в міліцію, його згодом відпустили, а ОСОБА_39 залишили. Коли свідок провідував ОСОБА_39 07 та 08 березня 2011 року у райвідділі, той не скаржився йому на побиття працівниками міліції, після того, як 08 березня ОСОБА_39 не відпустили додому, він 09 березня звернувся до адвоката. Адвокат з`ясував, що ОСОБА_39 утримують в Костопільському ІТТ. Забрав ОСОБА_39 додому пізно ввечері 14 березня 2011 року з райвідділу міліції.

Після повернення додому, зі слів ОСОБА_39 , йому стало відомо, «що над ним так знущалися, що він готовий був признатися, що з`їв червону шапочку», однак конкретних обставин його побиття син не розповідав, прізвища причетних до побиття працівників міліції не називав.

Додатково свідок показав, що 07 березня 2011 року у райвідділі не був і ОСОБА_39 не бачив, під час перебування в райвідділі 08 березня ОСОБА_5 не бачив. Вперше побачив його на судових засіданнях, до того часу з ним знайомий не був.

Свідок ОСОБА_70 показала суду, що ввечері 07 березня 2011 року їй стало відомо, що її син перебуває у райвідділі міліції, куди вона разом з чоловіком поїхала 08 березня 2011 року. У райвідділі ОСОБА_7 не розповідав їм про побиття його ОСОБА_5 . Після цього, сина вона знову побачила лише 14 березня 2011 року.

Свідок ОСОБА_71 показала суду, вона являється тіткою потерпілого. Вказала, що 14 березня 2011 року бачила ОСОБА_7 . Під час того, як він переодягався, вона помітила на його ногах численні синці. Порад звернутися до лікаря чи пройти судово-медичну експертизу вона племіннику не давала. Сама є медичним працівником.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що на час події обіймав посаду начальника відділення міліції у справах дітей. Коли надійшла заява про зникнення людини у с. Шубків, Рівненського району, то здійснювалися відповідні заходи щодо її розшуку, в тому числі доставлення громадян до райвідділу міліції. До пошукових заходів залучалася значна частина особового складу райвідділу, додаткові сили, в тому числі військовослужбовці внутрішніх військ. У ході проведення пошукових заходів він неодноразово виїжджав у с. Шубків, Рівненського району. Виїжджав іноді один, іноді з дільничними інспекторами, іноді з працівниками карного розшуку. Доставляв звідти людей та відвозив їх назад. До райвідділу доставляв багато людей, в тому числі потерпілого ОСОБА_42 . Конкретні обставини доставлення ОСОБА_42 пригадати не може, вказав, що його завданням було доставлення людей до райвідділу, надалі з ними займалися працівники відділення карного розшуку. ОСОБА_5 на той час працював у нього в відділенні. Чи залучався обвинувачений до пошукових заходів пригадати не може. Очолюване ним відділення заяви про зникнення ОСОБА_25 не розглядало і перевірку за цим фактом не проводило. Будь-кому із підлеглих йому працівників він не давав вказівок про проведення заходів щодо розшуку ОСОБА_25 . Показав суду, що коли доставляв потерпілого ОСОБА_42 до райвідділу, ОСОБА_5 при цьому не було. Пригадати конкретну дату доставляння не зміг, через сплив часу.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що у 2011 році займав посаду начальника карного розшуку Рівненського районного відділу міліції. У березні 2011 року надійшла заява про зникнення ОСОБА_22 . Начальником райвідділу вона була розписана на нього для розшуку даної особи. Шляхом здійснення розшукових заходів було встановлено, що ОСОБА_72 , напередодні зникнення, разом зі своїм одногрупником поїхав до с. Шубків, Рівненського району, де в барі розпивав спиртні напої разом із місцевими жителями, одним із цих жителів був ОСОБА_7 . Під час закриття даного закладу між ОСОБА_73 та ОСОБА_7 виникла суперечка.

У подальшому ОСОБА_7 , а також інших відвідувачів та власників цього закладу було запрошено до райвідділу для дачі показань. Вказав, що у розшукових заходах ОСОБА_12 приймали участь працівники карного розшуку, так як справа була скерована начальником райвідділу до карного розшуку, а у розшукових заходах на місцевості приймали участь також додаткові сили УМВС в Рівненській області. Про конфлікт між ОСОБА_73 та ОСОБА_7 повідомили місцеві жителі, а також ті особи, з якими ОСОБА_72 приїхав до с. Шубків, під час розшукових заходів. Інформацію про це безпосередньо збирали працівники відділу карного розшуку. Він не пам`ятає, хто конкретно із працівників міліції викликав чи доставляв ОСОБА_7 до райвідділу, він особисто лише возив його пізніше у Костопіль в ІТТ. Додатково вказав, що у період з 07 по 09 березня 2011 року, точної дати він не пам`ятає, приймав у ОСОБА_7 , явку з каяттям. Обставин цього він не пам`ятає, лише пояснив, що ОСОБА_7 виявив бажання написати явку з каяттям і він дав йому аркуш паперу. Вказав, що спецзасоби до ОСОБА_7 не застосовувалися, явку з каяттям він писав добровільно, на той час ніяких тілесних ушкоджень на потерпілому не бачив. Про те, що у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження, йому стало відомо лише у цьому процесі. ОСОБА_42 бачив лише тоді, коли приймав у нього явку з каяттям. Додатково суду показав, що будь-яких вказівок ОСОБА_5 про проведення заходів щодо перевірки заяви про зникнення ОСОБА_25 він не надавав. ОСОБА_5 жодних дій у приміщеннях карного розшуку не проводив, його службового кабінету там немає. Вказав, що кримінальна міліція у справах дітей знаходиться на першому поверсі райвідділу, а карний розшук на четвертому. Про обставини побиття ОСОБА_7 ОСОБА_5 йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_74 суду показав, що у 2011 році проводилися пошукові заходи зниклого ОСОБА_12 , на той час, він займав посаду оперуповноваженого і виконував розшук безвісти зниклих.Вказав, що з 07 по 09 березня 2011 року ОСОБА_5 у райвідділі не бачив. Про побиття ОСОБА_7 ОСОБА_5 йому нічого не відомо. ОСОБА_5 з ним участі у пошукових заходах не приймав.

Свідок ОСОБА_75 показав суду, що станом на березень 2011 року він займав посаду помічник начальника - оперативний черговий, йому, як оперативному черговому, відомо, що до райвідділу доставлявся ОСОБА_7 , точної дати цього він не пам`ятає, але ці відомості відображені у журналі, де ОСОБА_7 розписався і вказав, що претензій до працівників міліції не має. Вказав, що 07 березня 2011 року він заступав зранку на чергування, і того ж ранку ОСОБА_5 закінчив своє чергування і здавав йому пістолет, після цього, ОСОБА_5 покинув приміщення райвідділу, і 07 березня 2011 року його там більше не було. Додав, що ОСОБА_7 у райвідділі не ночував і не міг там ночувати, він покинув приміщення і розписався у журналі про те, що претензій до працівників міліції немає. Хто доставляв ОСОБА_7 до райвідділу він не пам`ятає. Вказав також, що кожну годину-півтори він, або його помічник, обходить приміщення і перевіряє чи немає у приміщенні сторонніх осіб. В ту ніч ОСОБА_7 у райвідділі не було. Про обставини побиття ОСОБА_7 ОСОБА_5 йому нічого не відомо, про це він дізнався у прокуратурі.

Свідок ОСОБА_76 суду показав, що про обставини обвинувачення ОСОБА_5 йому нічого невідомо. Вказує, що на час події працював у Рівненському РВ УМВС оперативним черговим. Журнал обліку осіб, запрошених до райвідділу ведеться окремим працівником, а не черговим. Потерпілого ОСОБА_7 вперше побачив лише при попередньому судовому розгляді справи, коли давав свідчення. У райвідділі його не бачив. Чи був на чергуванні упродовж 07-09 березня 2011 року пригадати не може.

Свідок ОСОБА_77 в судовому засіданні показав, що на час події обіймав посаду старшого оперуповноваженого СКР Рівненського РВ УМВС, займав кабінет №36, який розташовується на 4 поверсі адмінприміщення райвідділу, останній справа від входу на поверх. Участі у пошукових та перевірочних заходах щодо зникнення ОСОБА_12 не приймав, оскільки, на той час, очікував наказу керівництва УМВС в області про переведення для проходження подальшої служби в інший підрозділ, такий наказ було видано 11 березня 2011 року. Заявив, що без його відому, його службовий кабінет ніхто використовувати не міг, по закінченню робочого дня кабінет опечатується особистою печаткою та ключ передається черговому, вночі для утримання людей кабінет не може використовуватися. Про обставини побиття ОСОБА_5 особи на прізвище ОСОБА_7 ніяких свідчень надати не може, йому про це стало відомо під час проведення розслідування прокуратурою Здолбунівського району. Також заявив суду, що навесні 2013 року, перед входом до приміщення Рівненського РВ УМВС слідчий прокуратури Здолбунівського району ОСОБА_78 , вказуючи на нього, запитував у ОСОБА_7 , «чи не він спричинив останньому тілесні ушкодження». ОСОБА_7 заявив, що «не впізнає мене, і, що я його не бив». Не зважаючи на його заперечення слідчий ОСОБА_78 протоколу впізнання не складав з даного приводу.

Свідок ОСОБА_79 показав суду, що станом на березень 2011 року він працював дільничним інспектором у Рівненському районі. У березні, точної дати не пам`ятає, ним було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_7 за ст.173 КУпАП. Сам ОСОБА_7 не заперечував проти цього, особисто надав пояснення, визнав свою вину, жодних зауважень чи заперечень не висловлював і підписав протокол. Під час складання протоколу, ОСОБА_7 не висловлював будь-яких претензій чи скарг щодо дій інших працівників міліції. Ніяких ушкоджень на ньому він не бачив. Після цього, протокол про адміністративне правопорушення він передав до канцелярії.

Свідок ОСОБА_80 показав суду, що у березні 2011 року до райвідділу надійшла інформація про зникнення ОСОБА_22 . Пошуки проводилися у с. Шубків, Рівненського району. Вказав, що наскільки йому відомо, ОСОБА_5 не проводив будь-яких слідчих дій із ОСОБА_7 , так як даною справою займався карний розшук, а ОСОБА_5 на той момент працював у кримінальній міліції у справах дітей.

Свідок ОСОБА_16 показала суду, що 08 березня 2011 року, близько 10 год. 00 хв. додому приїхав її син, ОСОБА_5 , який 07.03.2011 року ночував у теперішньої дружини, ОСОБА_15 , у с. Углище, Рівненського району. Син поздоровив з жіночим святом, то подарував їй квіти . Вдома він побув декілька годин і пішов привітати її доньку ОСОБА_17 та онучок зі святом, так як завжди вітає свою сестру та племінниць зі святом 8-го березням. Додому він повернувся уже пізно, близько 23 год. 00 хв.

Наступного дня, тобто 09 березня 2011 року, о 08 год. 30 хв. він пішов на потяг і поїхав на роботу в м. Рівне. З роботи повернувся ввечері того ж дня.

Свідок ОСОБА_81 показав суду, що 08 березня 2011 року, близько 13 год. 00 хв. він зі своєю сім`єю перебував у себе дома, в цей час до них в гості прийшов його швагро ОСОБА_5 . Коли він прийшов, то привітав його дружину та доньок зі святом 8-го березня та подарував квіти, після чого всі разом святкували дане свято, розмовляли. Коли уже стемніло, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 сказав, що йому потрібно уже йти та пішов.

Свідок ОСОБА_18 показав суду, що 08 березня 2011 року, близько 18 год. 00 хв. він перебував в смт. Квасилів, Рівненського району. В цей час він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_5 . Під час розмови вони вирішили піти відсвяткувати свято 8-го березня в кафе «Будьмо», що в даному селищі. В кафе вони розпивали спиртне та розмовляли, так як давно не бачилися. Близько 23 год. 00 хв. він поїхав маршруткою сполученням Рівне-Здолбунів додому, у м. Здолбунів. ОСОБА_5 сказав, що теж йде додому.

Суд критично ставиться до показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_29 , ОСОБА_59 про побиття ОСОБА_7 , у приміщенні Рівненського РВ УМВС , які в силу вимог ст.85 КПК України, не можуть бути визнані належними доказами, оскільки вказані свідки не були очевидцями побиття, а зробили такий висновок на власний розсуд, або зі слів потерпілого.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_79 , ОСОБА_82 ОСОБА_83 , ОСОБА_13 та свідків зі сторони захисту ОСОБА_16 , ОСОБА_84 , ОСОБА_18 відповідають дійсності, тобто є достовірними, підтверджують фактичні обставини щодо місця перебування ОСОБА_5 упродовж 07-09 березня 2011 року, тобто є належними та об`єктивно узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

Згідно дослідженої в судовому засіданні Книги обліку нарядів Рівненського РВ УМВС №466, том 1, за березень 2011 року, ОСОБА_5 упродовж 06-07 березня 2011 року перебував у складі основної слідчо-оперативної групи, після завершення чергування, о 09 год. 45 хв. здав табельну вогнепальну зброю.

Згідно досліджених в судовому засіданні Книги обліку нарядів, наказу МВС, п.5.17 розділу 5 Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про злочини, інші правопорушення та події, затвердженої наказом МВС України №1155 від 04.10.2003 року, ОСОБА_5 отримав 48 год., тобто дві наступні доби, відпочинку.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні Журналу реєстрації заяв і повідомлень про злочини (ЖРЗПЗ) Рівненського РВ УМВС №492, том 2, за березень 2011 року, за порядковим номером 723, зареєстрована заява ОСОБА_85 , жителя с. Селище, Сарненського району про те, що 01.03.2011 року в с. Шубків з дому поїхав його брат ОСОБА_12 , студент ІІ курсу НУВГП і до цього часу його місце перебування невідоме. Згідно даних графи 6 організація перевірки за заявою, тодішнім начальником Рівненського РВ УМВС ОСОБА_86 , доручено ОСОБА_13 , який на той час обіймав посаду начальника сектору карного розшуку РВ УМВС. За даними графи 7 цього журналу ОСОБА_13 отримав вказану заяву для розгляду 05.03.2011 року, про що свідчить його власноручний підпис.

Згідно наказу начальника Рівненського РВ УМВС №42 від 25 березня 2010 року «Про закріплення відповідальних за режимними та службовими приміщеннями в Рівненському РВ УМВС України в Рівненській області» відповідальним за кабінет №36 закріплено лейтенанта міліції ОСОБА_82 , оперуповноваженого СКР відділу.

Згідно матеріалів кримінальної справи №16/96-11 по факту умисного вбивства ОСОБА_12 , порушеної за ч.1 ст.115 КК України, (т.1, .а.с.5), на заяві ОСОБА_85 про зникнення його брата, у лівому верхньому кутку наявна резолюція начальника Рівненського РВ УМВС ОСОБА_87 : « ОСОБА_13 . Організуйте перевірку» та вчинено підпис. У лівому нижньому кутку резолюція ОСОБА_13 : « ОСОБА_88 », власноручний підпис та дата «05.03.11».

Згідно з дослідженою в судовому засіданні Книги обліку заяв і повідомлень про злочини прокуратури Рівненського району за № 42пр-11 з`ясовано, що до прокуратури Рівненського району 29.04.2011 за вхідним номером № 1126-11 надійшла скарга ОСОБА_48 від 11.04.2011 року, жителя с. Шубків, Рівненського району щодо незаконного затримання 07.03.2011року працівниками Рівненського РВ УМВС України його сина, ОСОБА_7 , 1988 року народження та подальшого його утримання в приміщенні районного відділу міліції в період з 07 до 09 березня 2011 року (а.с. 18-20 том № 1).

З дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №17 від 11 квітня 2016 року ( а.с.226-228 том 2) огляд ОСОБА_7 було проведено 09 березня 2011 року об 11 год. 30 хв. , при цьому експертом відмічено наявність у ОСОБА_7 двох крововиливів фіолетово-синього кольору, овальної форми, на передній поверхні грудної клітки в ділянці тіла грудини, зазначено, що виявлені тілесні ушкодження могли бути спричинені за 2-3 доби до моменту огляду ОСОБА_7 . Таким чином, згідно даних висновку експерта, тілесні ушкодження могли бути спричинені ОСОБА_7 , ще до прибуття його, 07 березня 2011 року, до приміщення Рівненського РВ УМВСУ, як упродовж цілої доби 06 березня, так і до 11 год. 30 хв. 07 березня 2011 року - що в свою чергу виключає подію кримінального правопорушення.
Ухвалою Рівненського міського суду від 19 березня 2014 року, докази сторони обвинувачення, здобуті під час досудового розслідування, визнати недопустимими та такими що не підлягають дослідженню в судовому засіданні з підстав очевидної недопустимості наступні докази :

1. Показання свідка ОСОБА_89 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 11.01.2013р. (а.с. 53-57 том № 2).

2. Показання свідка ОСОБА_48 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 12.01.2013р. (а.с. 58-61 том № 2).

3. Показання потерпілого ОСОБА_7 та протокол допиту потерпілого, в якому викладені ці показання, від 12.01.2012р. (а.с. 65-69 том № 2).

4. Показання свідка ОСОБА_70 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 12.01.2013р. (а.с. 70-73 том № 2).

5. Показання свідка ОСОБА_90 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 06.02.2013р. (а.с. 74-78 том № 2).

6. Показання свідка ОСОБА_13 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 07.02.2013р. (а.с. 79-83 том № 2).

7. Показання свідка ОСОБА_5 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 07.02.2013р. (а.с. 84-87 том № 2).

8. Показання свідка ОСОБА_79 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 08.02.2013р. (а.с. 88-91 том № 2).

9. Показання свідка ОСОБА_83 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 08.02.2013р. (а.с. 92-95 том № 2).

10. Показання свідка ОСОБА_11 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 12.02.2013р. (а.с. 96-99 том № 2).

11. Показання свідка ОСОБА_91 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 12.02.2013р. (а.с. 100-104 том № 2).

12. Показання свідка ОСОБА_92 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 12.02.2013р. (а.с. 105-109 том № 2).

13. Показання свідка ОСОБА_93 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 13.02.2013р. (а.с. 110-113 том № 2).

14. Показання свідка ОСОБА_94 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 14.02.2013р. (а.с. 114-118 том № 2).

15. Показання свідка ОСОБА_82 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 14.02.2013р. (а.с. 119-122 том № 2).

16. Висновок судово-медичного експерта ОСОБА_95 № 47 від 14 лютого 2013 року (а.с. 38-39 том № 3).

17. Показання свідка ОСОБА_10 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 22.02.2013р. (а.с. 123-127 том № 2).

18. Протокол огляду документів (особових справ № 3658, 1313, 383, 3984, 1663, 3628, 3366, 1494, 3477) від 22.02.2013р. (а.с. 208-222 том № 2).

19. Висновок комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 88/13 від 18.03.2013р. (а.с. 48-51 том № 3).

20. Протокол огляду документів (аркуш паперу, наданий свідком ОСОБА_10 під час допиту 22.02.2013р.) від 25.02.2013р. (а.с. 226 том № 2).

21. Показання свідка ОСОБА_45 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від25.02.2013р. (а.с. 128-131 том № 2).

22. Показання ОСОБА_96 та протокол додаткового допиту потерпілого, в якому викладені ці показання, від 26.02.2013р. (а.с. 132-133 том № 2).

23. Показання свідка ОСОБА_60 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 26.02.2013р. (а.с. 134-137 том № 2).

24. Показання свідка ОСОБА_11 та протокол додаткового допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 26.02.2013р. (а.с. 138-140 том № 2).

25. Показання свідка ОСОБА_97 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 26.02.2013р. (а.с. 141-144 том № 2).

26. Показання свідка ОСОБА_45 та протокол додаткового допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 26.02.2013р. (а.с. 145-148 том № 2).

27. Показання свідка ОСОБА_59 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 27.02.2013р. (а.с. 149-152 том № 2).

28. Показання свідка ОСОБА_10 та протокол додаткового допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 27.02.2013р. (а.с. 153-156 том № 2).

29. Протокол огляду документів (особова справа № 212) від 05.03.2013р. (а.с. 234-236 том № 2).

30. Протокол огляду документів (особові справи №№ 3419, 4986, 452 ) від 05.03.2013р. (а.с. 246-251 том № 2).

31. Протокол предявлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_4 від 05.03.2013р. (а.с. 1-5 том № 3).

32. Протокол огляду документів (журналу № 452) від 06.03.2013р. (а.с. 261 том № 2).

33. Протокол огляду документів (кримінальна справа № 61/96-11) від 06.03.2013р. (а.с. 270-274 том № 2).

34. Протокол предявлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 06.03.2013р. (а.с. 6-10 том № 3).

35. Протокол предявлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 07.03.2013р. (а.с. 11-15 том № 3).

36. Протокол предявлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_45 від 11.03.2013р. (а.с. 16-20 том № 3).

37. Протокол слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 12.03.2013р. (а.с. 22-27 том № 3).

38. Протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 12.03.2013р. (а.с. 28-31 том № 3).

39. Показання свідка ОСОБА_98 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 12.03.2013р. (а.с. 157-160 том № 2).

40. Показання свідка ОСОБА_99 та протокол додаткового допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 12.03.2013р. (а.с. 161-164 том № 2).

41. Висновок судово-медичного експерта ОСОБА_95 № 69 від 14.03.2013р. (а.с. 41 том № 3).

42. Показання свідка ОСОБА_100 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 15.03.2013р. (а.с. 165-168 том № 2).

43. Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_100 та протокол одночасного допиту вказаних осіб, в якому викладені ці показання, від 15.03.2013р. (а.с. 169-170 том № 2).

44. Показання свідка ОСОБА_101 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 16.03.2013р. (а.с. 171-173 том № 2).

45. Протокол огляду документів (фотознімків працівників Рівненського РВ УМВС) від 19.03.2013р. (а.с. 54 том № 3).

46. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_102 від 19.03.2013р. (а.с. 58-61 том № 3).

47. Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_45 від 19.03.2013р. (а.с. 62-65 том № 3).

48. Показання свідка ОСОБА_9 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 20.03.2013р. (а.с. 174-177 том № 2).

49. Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 та протокол одночасного допиту вказаних осіб, в якому викладені ці показання, від 20.03.2013р. (а.с. 178-179 том № 2).

50. Показання свідка ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 та протокол одночасного допиту вказаних осіб, в якому викладені ці показання, від 20.03.2013р. (а.с. 180-181 том № 2).

51. Показання свідка ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_9 та протокол одночасного допиту вказаних осіб, в якому викладені ці показання, від 20.03.2013р. (а.с. 182-183 том № 2).

52. Показання свідка ОСОБА_103 та протокол допиту свідка, в якому викладені ці показання, від 21.03.2013р. (а.с. 184-187 том № 2).

53. Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_83 та протокол одночасного допиту вказаних осіб, в якому викладені ці показання, від 25.03.2013р. (а.с. 188-189 том № 2).

54. Показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_93 та протокол одночасного допиту вказаних осіб, в якому викладені ці показання, від 03.04.2013р. (а.с. 191-192 том № 2).

55. Показання потерпілого ОСОБА_7 , надані під час допиту слідчим суддею, та аудіо-запис цих показань, від 19.04.2013р. (зберігається при матеріалах кримінального провадження).

56. Показання свідка ОСОБА_11 , надані під час допиту слідчим суддею, та аудіо-запис цих показань (зберігається при матеріалах кримінального провадження).

57. Показання підозрюваного ОСОБА_5 та протокол допиту підозрюваного, в якому викладені ці показання, від 11.06.2013р. (а.с. 98-99 том № 3).

58. Показання потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_5 та протокол одночасного допиту вказаних осіб, в якому викладені ці показання, від 13.06.2013р. (том № 3 аркуш справи слідчим не вказаний).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах,одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст..92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст..91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідальність за ст.365 КК України наступає у разі перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам,інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, якщо воно супроводжувалося насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями,за відсутності ознак катування.

Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст..365 КК України.

Об`єктивна сторона перевищення влади або службових повноважень припускає тільки активну поведінку винного-дію, яка явно виходить за межі тих прав та повноважень, які надані особі за посадою або у зв`язку зі здійсненням службових обов`язків, заподіюють істину шкоду чи тяжкі наслідки, перебувають у причинному зв`язку з цими наслідками.

В ст.7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в абз. 2 п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» є неприпустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог частини другої статті 8 та частини п`ятої статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього для того, щоб він міг підготувати та надати доводи у свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази достатні для його винуватості.

Відповідно до ч.6 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені п.2 ч. 1 ст.284 КПК України, а саме: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Судом не було встановлено будь-яких доказів, які б доводили вину обвинуваченого ОСОБА_5 в умисному заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та вчиненні дій, які явно виходять за межі прав та повноважень, що є безумовною умовою перевищення влади або службових повноважень.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено в діянні складу кримінального правопорушення.

За встановлених судом обставин ОСОБА_5 підлягає виправданню.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України , суд, -

УХВАЛИВ :
ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України та виправдати його за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Речові докази по справі залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя: