УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/1640/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2017 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02 березня 2017 року, -
в с т а н о в и л а:
В ході досудового розслідування було встановлено, що 06.11.2016 близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи у м. Олевськ Житомирської області, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та невстановленою слідством особою, з метою викрадення людини, визначивши об`єктом злочинного посягання фізичну свободу мешканця м. Олевськ Житомирської області ОСОБА_17 .
В подальшому, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та невстановленою слідством особою, діючи відповідно до попередньої злочинної домовленості з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , будучи об`єднаними єдиним злочинним планом, відомим всім учасникам групи, спрямованим на досягнення злочинної мети, а саме викрадення ОСОБА_17 , 07.11.2016 близько 02 години 00 хвилин перебуваючи в автомобілі «Форд Транзит Конект», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули до невстановленого слідством місця на території м. Хмельницький, де зустрілись з потерпілим ОСОБА_17 ..
Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи проти волі потерпілого ОСОБА_17 та застосовуючи до нього фізичну силу з метою подолання його опору, помістили ОСОБА_17 до вантажного відділення автомобіля «Форд Транзит Конект», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Разом з цим, перебуваючи у салоні автомобіля ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та невстановленою слідством особою, діючи відповідно до попередньої злочинної домовленості з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , з метою попередження можливості ОСОБА_17 чинити опір або втекти, зв`язали зап`ястки його рук мотузкою, чим позбавили останнього можливості вільно залишити салон автомобіля, а також можливості чинити опір, що заподіяло потерпілому ОСОБА_17 фізичних страждань через утримання його в умовах, не придатних до перебування людини, зокрема просторової орієнтації, тим самим викравши останнього.
Подолавши таким чином здатність ОСОБА_17 до опору та позбавивши його можливості вільно пересуватися, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та невстановленою слідством особою, діючи відповідно до попередньої злочинної домовленості і відома ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , викравши ОСОБА_17 та незаконно утримуючи його у вантажному відділенні вказаного автомобіля «Форд Транзит Конект», у період часу з 2 по 7 годину 07.11.2016, перевезли потерпілого до ділянки місцевості автодороги «Київ-Ковель», розташованої на межі Рівненської та Житомирської областей, на територію рекреаційного пункту, де продовжили утримувати ОСОБА_17 у зв`язаному стані протягом тривалого часу, що супроводжувалось завданням йому фізичних страждань.
В той час, коли викраденого ОСОБА_17 перевозили з території Хмельницької області на територію Житомирської області, в цей же день, близько 03 години з м. Біла Церква Київської області, діючи відповідно до попередньої злочинної домовленості, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 перебуваючи в автомобілі «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 та продовжуючи свої злочинні дії направлені на викрадення ОСОБА_17 виїхали назустріч ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та невстановленій слідством особі.
Разом з цим, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , рухаючись автодорогою «Київ-Ковель» у напрямку до м. Ковель Волинської області, на місце зустрічі з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та невстановленою слідством особою, а саме ділянки місцевості автодороги «Київ-Ковель», розташованої на межі Рівненської та Житомирської областей, на територію рекреаційного пункту, забрали зм. Олевськ Житомирської області ОСОБА_11 , який також діяв за попередньою змовою групою осіб з метою реалізації спільного злочинного умислу пов`язаного з викраденням ОСОБА_17 ..
Після цього, у період часу з 8 до 9 години 07.11.2016 зазначені вище особи зустрілися на ділянці місцевості автодороги «Київ-Ковель», розташованої на межі Рівненської та Житомирської областей, на територію рекреаційного пункту, де діючи узгоджено та спільно, пересвідчившись у тому, що їхні дії залишаються непоміченими сторонніми особами, із застосуванням фізичної сили, витягнули потерпілого ОСОБА_17 з вказаного автомобіля «Форд Транзит Конект», де спільно завдали останньому тілесні ушкодження шляхом нанесення численних ударів руками та ногами по голові та тулубу потерпілого, в результаті чого спричинили рани тильної поверхні лівої кисті, садна голови та тулуба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.
Крім цього, ОСОБА_14 , за допомогою невстановленого слідством спецзасобу, а саме пристрою для відстрілу патронів з гумовими кулями, здійснив постріл в ділянку лівої сідниці ОСОБА_17 , в результаті чого заподіяв останньому вогнепальну рану, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що також призвело до сильного фізичного болю, а як наслідок фізичних страждань.
Після цього, вказані особи, побоюючись за настання більш тяжких наслідків, які могли настати в результаті заподіяння потерпілому ОСОБА_17 вогнепального поранення, вирішили підшукати особу з медичною освітою, яка б могла надати медичну допомогу останньому, при цьому такі дії зазначених вище осіб мали прихований характер, з метою недопущення їх викриття сторонніми особами.
З цією метою, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановлена слідством особа, сіли до автомобіля «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 та поїхали до м. Олевськ Житомирської області, а ОСОБА_9 , спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 залишились на вказаному місці, де знову помістили потерпілого ОСОБА_17 , якому були спричинені вищевказані тілесні ушкодження, від яких останній відчував сильний фізичний біль, до вантажного автомобіля «Форд Транзит Конект» та продовжили його утримувати попри волю останнього у зв`язаному, за кисті обох рук, стані, при цьому своєю присутністю позбавляли його можливості вільно пересуватися та залишити вантажне відділення автомобіля.
Злочинні дії вказаних осіб 07.11.2016 близько 09 години 30 хвилин були викриті працівниками Головного управління Національної поліції в Житомирській області були припинення вчинюваного злочину, звільнення потерпілого та затримання осіб, що його вчиняли, в той час коли ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 знаходились поблизу зазначеного автомобіля «Форд Транзит Конект», а ОСОБА_14 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 знаходились в салоні вказаного автомобіля продовжуючи утримувати у його вантажному відділенні потерпілого ОСОБА_17 .
Так, ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , усвідомивши, що їхні злочинні дії викриті працівниками Національної поліції, спробували втекти з місця вчинення злочину, однак були затримані на ділянці місцевості поблизу 245 км.-автодороги «Київ-Ковель».
Крім цього, у невстановлений слідством час, день та місці, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на незаконне поводження зі зброєю шляхом носіння холодної зброї, достовірно знаючи про те, що не має на це відповідного передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений незаконне поводження зі зброєю, за вищеописаних обставин, ОСОБА_8 , у період часу з 21 години 06.11.2016 по 09 годину 30 хвилин 07.11.2016 року носив при собі контактну неклинкову холодну зброю ударно-дробильної дії - кастет, яку, після затримання останнього на місці вчинення злочину, а саме ділянки місцевості поблизу 245 км. автодороги «Київ-Ковель», виявлено та вилучено.
Попередня кваліфікація дій ОСОБА_8 , передбачена ч.2 ст.146 та ч.2 ст.263 КК України.
07 листопада 2016 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.
17 січня 2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст.263 КК України, а саме у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань та носінні кастету без передбаченого законом дозволу.
Ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 09.11.2016 до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.01.2017 продовжений до 03.03.2017.
На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий у клопотанні посилається на зібрані в ході розслідування докази, а саме: висновки експертів, протоколи огляду місця події, покази потерпілого, свідків, протоколи пред`явлення особи для впізнання, покази іншого підозрюваного, протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж , протокол огляду речей, довідкою про відображення маршруту пересування підозрюваних осіб.
24.02.2017р. постановою першого заступника прокурора Житомирської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до п`яти місяців, тобто до 08.04.2017 року.
При цьому, слідчий у своєму клопотанні стверджує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Так, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який має насильницький характер, а також йому повідомлено про нову підозру у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним поводженням зі зброєю, що вказує на його суспільну небезпечність; існує ризик того, що перебуваючи на волі зможе вжити заходів щодо ухилення від кримінальної відповідальності, шляхом переховування від, органів досудового розслідування та суду; зможе впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, з метою відмови останнім від своїх показань та/або їх зміни, зокрема шляхом психологічного та фізичного впливу, у сукупності вказує на те, що вказані ризики не зменшились.
Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 02 березня 2017 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, а саме до 08 квітня 2017 року.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 . Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою. Вказує, що обрання альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, зокрема такого як домашній арешт або особисте зобов`язання, та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, взагалі не розглядалося. У клопотанні про продовження строку тримання під вартою, взагалі не обґрунтовано неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Все вищезазначене, залишилося поза увагою слідчого судді під час постановлення ухвали про продовження строку тримання під вартою підозрюваному, хоча стороною захисту було подано письмові заперечення на клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, у якому було наголошено на вказані грубі порушення норм КПК України. Стверджує, що у вказаній ухвалі слідчого судді відсутня мотивувальна частина рішення, що є беззаперечним порушенням п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України та ст. 370 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, та вона не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст.. 184 цього Кодексу, повинно містити:
1)виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно ж ч. 5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегія суддів, як слідчим при зверненні з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, так і слідчим суддею при вирішенні вказаного клопотання зазначені вимоги закону було дотримано.
Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді даного клопотання були саме обставини, передбачені ч.3 ст. 199 КПК України, тобто обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження.
Як вбачається з матеріалів провадження та зазначено слідчим і слідчим суддею, ОСОБА_19 підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких має насильницький характер.
При цьому 07 листопада 2016 року ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КПК України ., та ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 09.11.2016 до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжено ухвалою слідчого судді від 03.01.2017 року до 03.03.2017 року.
В подальшому 17 січня 2017 року ОСОБА_8 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 та ч.2 ст.263 КК України, а саме у викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням йому фізичних страждань та носінні кастету без передбаченого законом дозволу та продовжено строк тримання під вартою.
У зв`язку з цим строк досудового розслідування було продовжено до 08.04.2017 року та виникла необхідність у продовженні строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 . При цьому в клопотанні слідчого змістовно та повно викладено ті дії, які необхідно вчинити для закінчення досудового слідства, які було розглянуто слідчим суддею.
Враховуючи наведене та таке додаткове повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні ще одного кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного, існування ризику того, що перебуваючи на волі, підозрюваний зможе вжити заходів щодо ухилення від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та суду, зможе впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні з метою відмови останнім від своїх показань та/або їх зміни, зокрема шляхом психологічного та фізичного впливу. Докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, і прокурор в судовому засіданні, дали слідчому судді достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК, не зменшилися, підозрюваний може перешкоджати встановленню істини по провадженню, впливати на потерпілого, переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Тому слідчий суддя з урахування даних обставин провадження правильно прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним ст.177 КПК України та виконанню ним процесуальних обов`язків.
Доводи апеляційної скарги про те, що сторона обвинувачення не мотивувала та не підтвердила належними доказами тверджень щодо наявності перелічених ризиків, та те, що у вказаній ухвалі відсутня мотивувальна частина рішення є безпідставними та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.
На час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 у слідчого судді існували усі підстави для задоволення вказаного клопотання.
При цьому підозрюваний та його захисник, у разі зміни таких обставин та за наявності в них відповідних доводів, не позбавлені права звернення до суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу у відповідності до положень ст.. 201 КПК України .
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає. Ухвала слідчого суддів у відповідності до положень ч.3 ст. 407 КПК України підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407,422 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02 березня 2017 року про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, - без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: