Справа № 569/7240/17
УХВАЛА

22 травня 2017 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, громадянина України, росіянина, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України,-

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся в суд із клопотанням, яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
З клопотання вбачається, що 21 березня 2017 року Рівненською місцевою прокуратурою скеровано до Рівненського міського суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, однак останній на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини проти власності.

Так, 18 лютого 2017 року, близько 11.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку, що по вул. Відінській, 3 в м. Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, під час зустрічі з ОСОБА_6 , зловживаючи довірою останнього, під приводом придбання заволодів двома мобільними телефонами потерпілого марки «Iphone 6 16Gb» загальною вартістю 24 993,08 грн., чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди у вказаному розмірі.

Після чого 01 березня 2017 року, близько 20 год. 40 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи біля готелю «Мир», що по вул. Міцкевича в м. Рівне, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, під час зустрічі з ОСОБА_7 , зловживаючи довірою останнього, під приводом придбання заволодів мобільними телефонами потерпілого марки «Iphone 6 64Gb» вартістю 13 703,51 грн., якими розпорядився та попросив ОСОБА_8 здати до ломбардного відділення ПТ «Ломбард Сіндікат-Плюс, Гульцов та Компанія», що по вул. Ст. Бандери, 48 в м. Рівне, чим завдав ОСОБА_7 майнової шкоди у вказаному розмірі.

Крім того, 07 березня 2017 року у невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Відінській в м. Рівне, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин без мети збуту, в порушення ст. 12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», ст.ст. 4, 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав шляхом привласнення знайденого, пачку цигарок з поліетиленовим пакетом із кокаїном, який поклав до правої кишені куртки і зберігав при собі без мети збуту, до моменту поверхневого огляду.

07 березня 2017 року, близько 23 год. 40 хв., по вул. Кременецькій в м. Рівне, в ході проведення якого у ОСОБА_5 та його особистих речах працівниками поліції виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольору, яка є наркотичним засобом кокаїном, масою 0.035 г, обіг якої обмежено відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000.

Після чого 30 березня 2017 року, близько 00.00 год., ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи з корисливих мотивів, повторно, скориставшись відсутністю ОСОБА_9 , перебуваючи біля супермаркету «Вопак» по вул. Відінській в м. Рівне, заволодів належним останньому автомобілем марки "BMW 520", шасі № НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який власнику не повернув та розпорядився ним на власний розсуд, залишивши його в гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , чим завдав потерпілому майнової шкоди.

Правова кваліфікація кримінальних правопорушень заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001139 від 06.03.2017 року.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

04 березня 2017 року слідчим суддею Рівненського міського суду винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 із забороною залишати житло в період з 20.00 до 07.00 години, однак останній будучи ознайомлений з вищевказаною ухвалою 07 березня 2017 року, о 23 год. 40 хв. був зупинений працівниками поліції за межами місця свого проживання та в ході поверхневого огляду в останнього було виявлено та вилучено порошкоподібну речовину білого кольору, яка є наркотичним засобом кокаїном, масою 0.035 г.

Крім того, ОСОБА_5 є непрацюючим, тобто таким, який не має законного джерела доходів, а вчинення кримінальних правопорушень майнового характеру є єдиним способом отримання доходів для існування.

У зв`язку із покаранням, яке загрожує підозрюваному за вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, відсутність стримуючих факторів (неодружений, офіційно не працевлаштований) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З посиланням на викладене, слідчий просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування особистого зобов"язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможе забезпечити своєчасного проведення основних слідчих дій та контролю за місцем перебування підозрюваного.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просив застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання відмовити та застосувати більш м"який запобіжний захід.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.
Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини по справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року також зазначав: «Одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою».
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування.
Існування лише одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України та обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення є недостатнім для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладені обставини, на думку суду, прокурором не доведено, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, можливість призначення покарання за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, його вік, стан здоров`я, майновий стан, постійне місце проживання, вважаю, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, з урахуванням даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
На думку суду, саме такий запобіжний захід здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним та запобігти спробам продовжувати злочинну діяльність.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного цілодобовий арешт із застосуванням електронного засобу контролю.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки: за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись із населеного пункту, де він проживає; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178,181,183,184,395 КПК України,слідчий суддя
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 , яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, громадянина України, росіянина, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_5 залишати житло цілодобово за адресоюАДРЕСА_1 .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у Рівненський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки :
- за викликом прибувати до слідчого, прокурора, суду;
- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Встановити строк дії ухвали терміном на два місяці з моменту постановлення ухвали, а саме до 22 липня 2017 року.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити у два місяці, до 22 липня 2017 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_5 негайно доставляється до місця проживання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1