Справа № 462/518/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«21» грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою - АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України,

у с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту, на незаконне здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів, в період часу з червня 2015 року по 16 грудня 2015 року, не будучи включеним до переліку суб`єктів господарювання щодо здійснення операцій з металобрухтом, в порушення вимог Закону України «Про металобрухт» та наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №183 від 31 жовтня 2011 року, які встановлюють кваліфікаційні, організаційні, технічні та інші вимоги щодо проведення операцій, пов`язаних із заготівлею металобрухту, перебуваючи в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , незаконно здійснював операції з брухтом кольорових і чорних металів, шляхом скупляння металобрухту у населення, після чого металобрухт зберігався та в подальшому реалізовувався ним на спеціалізовані площадки м. Львова та Львівської області шляхом вивезення металу автомобільним транспортом.

Так, 16 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 в черговий раз, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення таких операцій з металобрухтом без дозвільних документів, купив у ОСОБА_6 брухт кольоровий металів, а саме 3 кг міді, заплативши останньому грошові кошти в сумі 280 грн.

Того ж дня, під час проведення обшуку у нежитловому приміщенні по АДРЕСА_2 , в якому здійснював свою протиправну діяльність ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено брухт чорних металів, загальною вагою 2250 кг, брухт кольорових металів, загальною вагою 44,8 кг, в тому числі 3 кг брухту міді, що був придбаний у ОСОБА_6 , та металеву механічну вагу для зважування.

В ході досудового розслідування між прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншої сторони, 30 січня 2016 року в м. Львові на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, яка долучена до обвинувального акту.

За умовами цієї угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та сторони погодились на призначення йому покарання за ч. 1 ст. 213 КК України у виді одного року обмеження волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням і встановленням іспитового строку терміном на один рік.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, а також пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 213 КК України, так як своїми умисними діями він вчинив здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів та організацію незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

Відтак суд вважає, що слід затвердити угоду про визнання винуватості з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 472 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України, учасники судового провадження просять таку угоду затвердити, узгоджена сторонами міра покарання відповідає санкції ч.1 ст. 213 КК України, характеру і тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого ОСОБА_4 та укладення даної угоди між сторонами кримінального провадження було добровільним.

Підстав для відмови у затвердженні укладеної між сторонами угоди про визнання винуватості суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 472, 474, 475 КПК України, суд

з а с у д и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 30 січня 2016 року в м. Львові між прокурором Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з другої сторони, в кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2016 року за №0000242, відносно ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінальновиконавчої інспекції, повідомляти кримінальновиконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та періодично з`являтись в кримінально-виконавчу інспекцію на реєстрацію.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралась.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1