Справа № 351/620/17
Провадження № 11-сс/779/94/2017
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24.03.2017 року про продовження строку тримання під вартою,

за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати як необґрунтовану та безпідставну, постановити нову, якою обрати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що наведені прокурором ризики не підтверджено жодним доказом. Вказує, що прокурор негативно впливав на рішення слідчого судді тим, що неодноразово наголошував на тому, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в той час як згідно вимог ст. 89 КК України він вважається особою, що немає судимості. Звертає увагу апеляційного суду на те, що він одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно працює, позитивно характеризується, має мати похилого віку (82 роки), вину визнав повністю, а також на відсутність претензій з боку потерпілого та готовність нести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24.03.2017 року задоволено клопотання начальника Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області про продовження строків тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами; злочин відносить до категорії тяжкого умисного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років; ОСОБА_6 відповідно до ст. 89 КК України не судимий, в минулому притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, усвідомлює невідворотність призначення покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення. Слідчий суддя дійшов висновку, що є підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення. Слідчий суддя вважає, що існують ризики передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: обвинувачений може переховуватись від суду, знищити або спотворити докази по даному кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою перешкоджання встановлення істини у кримінальному провадженні, може продовжувати вчиняти злочини, а тому, на думку слідчого судді, належить продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту;

- прокурор заперечував проти апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши всі обставини справи, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати з таких підстав.

Органом досудового розслідування встановлено, що 25.01.2017 року, близько 23:05 год., з метою вчинення крадіжки ювелірних виробів, взявши з собою ніж та пласкогубці, від місця свого проживання пішов до ювелірного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » приватного підприємця ОСОБА_8 , який розташований по АДРЕСА_1 . Знаходячись біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_6 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливу мету таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях сусіднього магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приватного підприємця ОСОБА_9 , проник в середину приміщення вказаного магазину, де за допомогою ножа пошкодив двері, які з`єднують приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ювелірного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », через отвір у дверях проник до приміщення ювелірного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », звідки таємно викрав 72 (сімдесят два) найменування ювелірних виробів, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 92 961 грн. Після вчинення крадіжки ОСОБА_6 з викраденим майном покинув приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та був затриманий працівниками поліції Снятинського ВП ГУНП неподалік від місця вчинення злочину на площі Незалежності в м. Снятин.

З клопотання начальника Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 вбачається, що обставинами, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (до 00.10 год. 26.03.2017 року) було те, що обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні був направлений до Снятинського районного суду Івано-Франківської області 24.02.2017 року, проте вказаним судом кримінальне провадження не розглядалось, у зв`язку із вирішенням питання щодо зміни підсудності, тому кримінальне провадження не може бути розглянутим до закінчення строку тримання під вартою ОСОБА_6 (а.п. 4).

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено наступне:

16.02.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 6-9).

26.01.2017 року ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26.03.2017 року.

24.02.2017 року обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні був направлений до Снятинського районного суду Івано-Франківської області.

21.03.2017 року ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області задоволено подання в.о. голови Снятинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 про вирішення питання про підсудність та передачу до іншого суду матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Матеріали кримінального провадження направлено для розгляду по суті в Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

24.03.2017 року вказане кримінальне провадження надійшло до Коломийського міськрайонного суд Івано-Франківської області.

23.03.2017 року клопотання начальника Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 надійшло до Снятинського районного суду івано-Франківської області (а.п. 1-4).

24.03.2017 року ухвалою слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області прийнято рішення по суті вказаного клопотання, - строк тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжено (а.п. 17-18).

Приписами ч. 2 ст. 199 КПК України встановлено, що розгляд клопотань про продовження строків тримання під вартою у будь-якому випадку віднесено до компетенції слідчого судді місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ст. 206 КПК України слідчий суддя здійснює свої повноваження, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України, відносно осіб, що тримаються під вартою, які знаходяться в межах його територіальної юрисдикції.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на досудових стадіях.

В той же час, відповідно до п. 5 ст. 3 ч. 1 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема направленням до суду обвинувального акта.

Отже, даною нормою встановлено, що стадія досудового розслідування закінчується направленням обвинувального акта до суду.

Тобто, станом на 24.02.2017 року досудове розслідування вже було закінчено.

Як встановлено колегією суддів, кримінальне провадження, в межах якого вирішується питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , з 24.03.2017 року перебуває в провадженні Коломийського міськрайонного суд Івано-Франківської області з обвинувальним актом, що унеможливлювало24.03.2017 року продовження строку тримання під вартою слідчим суддею Снятинського районного суду Івано-Франківської області, повноваження якого, не розповсюджуються на територіальну юрисдикцію Коломийського міськрайонного суд Івано-Франківської області, у зв`язку із зміною 21.03.2017 року підсудності.

Відповідно до норм діючого законодавства, слідчий суддя забезпечує законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні по кримінальній справі.

28.03.2017 року ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області призначено дату та час проведення підготовчого судового засідання, а саме 04.04.2017 року о 13-10 годині, під час якої, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У п. 30 рішення ЄСПЛ від 09.10. 2014 року у справі «Чанєв проти України» встановлено, що новий Кримінальний процесуальний кодекс України чітко та точно не врегульовує питання щодо тримання особи під вартою у період після закінчення досудового розслідування та до початку судового розгляду. Також зазначено, що чинне кримінальне процесуальне законодавство (ст. 331 КПК) надає суду право вирішувати питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою протягом двомісячного строку з дня надходження обвинувального акта до суду, навіть якщо вже закінчився строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою, постановленої слідчим суддею під час досудового розслідування.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу. У ч. 3 ст. 331 КПК врегульовано питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду, що здійснюється за правилами

глави 28 розділу IV КПК. Таким чином, положення ч. 3 ст. 331 КПК не застосовуються під час здійснення підготовчого провадження, процесуальний порядок якого визначено главою 27 розділу IV КПК.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що питання продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , після закінчення стадії досудового розслідування, вирішується судом першої інстанції в провадженні якого знаходиться обвинувальний акт або слідчим суддею в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, що тримається під вартою.

Між тим слідчий суддя знехтував вказаними вимогами закону та прийняв рішення по суті заявленого клопотання, що є неприпустимим, оскільки клопотання розглянуто з порушенням правил підсудності, некомпетентним суддею, без врахування даних, які містять в матеріалах провадження.

Враховуючи викладене рішення слідчого судді несумісне з принципами закріпленими в ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином ухвала слідчого судді не відповідає вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою в задоволені клопотання начальника Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 належить відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. ст.ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24.03.2017 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_10 про продовження строків тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2