Справа № 199/6304/16-к
В И Р О К
іменем України
23 березня 2017 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

При секретарі ОСОБА_4

За участю прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002411, за обвинуваченням

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого:

-26 січня 2000 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ст. 229-8, ст. 43 КК України (1960 року) до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

-10 грудня 2002 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

-13 червня 2005 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 296 КК України до 6 місяців арешту;

-16 березня 2006 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі;

- 08 серпня 2007 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі;

-26 грудня 2007 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 393, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

-09 лютого 2015 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, звільненого 14 січня 2016 року за відбуттям покарання;

зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_10 05 серпня 2016 року близько 05 год. 00 хв. підійшов до автостоянки, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. С.Ковалевської, 57. Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_10 побачив за воротами автостоянки в сторожці раніше незнайомого йому чоловіка, який перелічував грошові кошти ОСОБА_6 , та які ОСОБА_10 визначив як предмет свого злочинного посягання. В цей момент у ОСОБА_11 раптово виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна.

В цей же час, ОСОБА_10 , реалізуючи зазначений злочинний умисел, підійшов до воріт вказаної автостоянки, та погукав ОСОБА_6 , який знаходився за воротами вказаної автостоянки та працював на автостоянці сторожем. Далі, ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що ОСОБА_6 відволікся та не спостерігає за його діями, зайшов на територію автостоянки та шляхом вільного доступу через незачинені двері зайшов до приміщення сторожки, яка розташована на території автостоянки. В приміщенні сторожки ОСОБА_8 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, заволодів грошовими коштами в сумі 90 гривень, які належали ОСОБА_6 та знаходились на столі у вказаному приміщенні. В цей час потерпілий ОСОБА_6 побачив незаконні дії ОСОБА_11 та проявив ініціативу по його затриманню. ОСОБА_8 розуміючи, що його протиправні дії стали явними для потерпілого, реалізовуючи такий, що раптово виник злочинний намір, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із проникненням в інше приміщення, доводячи свій злочинний намір до кінця, подавляючи волю потерпілого до опору, дістав ніж та приставив його до тулуба ОСОБА_6 . Останній сприйняв погрозу ОСОБА_11 як реальну небезпеку для свого життя та здоров`я. Після цього ОСОБА_10 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, шляхом погрози застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, незаконно заволодів майном, що належало ОСОБА_6 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, чим спричинив останньому майнову шкоду у розмірі 90 гривень.

ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення заперечив в повному обсязі та показав, що ніч з 04 на 05 серпня 2016 року він провів у свого знайомого ОСОБА_12 в квартирі останнього за адресою: АДРЕСА_2 . Ввечері вони вирішили з ранку поїхати на риболовлю. Близько 5 години ранку він вийшов з вказаної квартири та пішов до цілодобового магазину на зупинці «Клочко», щоб купити цигарок і хліба. При ньому у барсетці на поясі були гроші у розмірі 150 грн., які йому дав ОСОБА_12 . Не пам`ятає, щоб якісь із наявних в нього купюр були помічені хрестиком. Також в барсетці був ніж, який він взяв з собою, оскільки збирався на риболовлю. На вході до магазину він зупинився і побалакав з дівчиною - продавцем, і через декілька хвилин під`їхали співробітники поліції і його зупинили. Хвилин через 15 під`їхала інша машина і йому сказали, що його підозрюють в пограбуванні, і повезли до відділку поліції. Гроші і ніж у нього вилучили. Потерпілого він до цього не знав і не бачив, на автостоянці по вул. С.Ковалевської в той ранок не був, на потерпілого не нападав, ножем йому не погрожував і гроші не забирав. Стверджує, що потерпілий спочатку не був впевнений в тому, що саме він та особа, яка на останнього напала. Чому потерпілий в суді однозначно показав на нього, не знає.

Попри повне заперечення своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_8 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що він працював за сумісництвом охоронцем на автостоянці, розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. С.Ковалевської, 57. Зранку 05 серпня 2016 року він знаходився у сторожці на території автостоянки та близько 05 години сидів за столом і рахував гроші. Побачив, що до воріт автостоянки хтось підійшов, і вийшов, щоб їх відчинити. Думав, що хтось прийшов за своїм автомобілем. Гроші залишилися на столі в сторожці, двері в сторожку були відкриті. Він почав відчиняти ворота і чоловік одразу пройшов всередину повз нього. Коли він повернувся, то побачив, що цей чоловік виходить із сторожки, а через відкриті двері сторожки побачив, що залишених ним на столі грошей немає. Він сказав цьому чоловіку, щоб той поклав гроші назад. Чоловік нічого йому не сказав, і дав йому в руки їжака, якого до цього тримав в своїх руках. Після цього він не помітив, як у цього чоловіка в руці опинився ніж, який той приставив до його тулуба з лівого боку під ребра. Це був ніж з довжиною леза близько 12 см та з синьою ручкою. Від цих дій він просто закляк, бо злякався, а вказаний ним чоловік побіг з автостоянки в бік поліклініки. Він викликав поліцію і з патрульними поїхав до зали ігрових автоматів. По рації подзвонили з іншої патрульної машини та сказали, що схожу за описом людину затримали. Вони під`їхали на «Клочко-6» і він з патрульного автомобіля впізнав затриманого чоловіка, як такого, що напав на нього з ножем. Раніше з цим чоловіком він знайомий не був. Однозначно впізнає у вказаному ним нападнику обвинуваченого. Його він також без сумнівів впізнав серед трьох осіб у відділку поліції. Із сторожки обвинувачений у нього забрав 90 гривень: 15 купюр по 2 гривні, одна купюра номіналом 10 гривень і решта - купюрами по 5 гривень. Суму та купюри він пам`ятає точно, оскільки перед цим їх перераховував. На купюрі номіналом 10 гривень був намальований хрестик ручкою, і він цю купюру також в поліції впізнав серед інших. Також він впізнав і вилучений у обвинуваченого ніж.

Допитаний судом у якості свідка інспектор патрульної поліції ОСОБА_13 показав суду, що 05 серпня 2016 року під час патрулювання разом з інспектором ОСОБА_14 на 406 квадраті вони отримали орієнтування про розбійний напад в районі вул. С.Ковалевської. За описом особи біля продуктового магазину за адресою: вул. Янтарна, 75в, десь о 05:35 год. було помічено схожого громадянина. Про цей факт було повідомлено 403-му екіпажу, з яким був заявник. Він підійшов до вказаного громадянина і попросив його залишатися на місці, запитав його данні. Чоловік представився як ОСОБА_15 . Після того, як під`їхав вказаний екіпаж, заявник з салону патрульного автомобіля вказав на цього громадянина. Під час поверхневої перевірки затриманого громадянина в нього було виявлено предмет, схожий на кухонний ніж, та в невеликій сумочці грошові кошти. Ці речі ними не вилучалися, а була викликана слідчо-оперативна група. Вже слідчим було вилучено у затриманого ніж та гроші. Вони доставили затриманого до відділку поліції. Зазначає, що обвинувачений є саме тією особою, яку заявник впізнав як нападника.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що працює на посаді інспектора патрульної поліції і 05 серпня 2016 року ніс службу в складі автопатруля разом з інспектором ОСОБА_13 близько 5-6 години ранку вони отримали орієнтування про вчинення розбійного нападу з прикметами нападника. За прикметами ними на вул. Янтарній біля магазину було виявлено схожого громадянина, про що було повідомлено іншому екіпажу, з яким був заявник. Цей екіпаж привіз заявника і той впізнав нападника. При поверхневій перевірці вказаного громадянина було встановлено, що в нього при собі є ніж та грошові кошти. Обвинуваченого впізнає як ту особу, на яку вказав заявник і яку вони зупинили з ОСОБА_13 для перевірки документів.

Згідно протоколу огляду місця події (т. 1 а.с. 45), 05 серпня 2016 року слідчим поліції в період часу з 06:40 год. до 07:00 год. оглянуто ділянку місцевості біля кіоску по вул. Янтарна, 75В. На час огляду напроти кіоску знаходиться чоловік, який представився, як ОСОБА_8 . Останній на час огляду одягнений у темні туфлі, чорні джинсові штани, темну футболку. На правому боці останнього висить чорна сумка на ремені. В кармані зазначеної сумки було виявлено та вилучено грошові кошти у загальному розмірі 90 грн., з яких 10 купюр номіналом по 5 грн., 15 купюр номіналом по 2 грн., та одна купюра номіналом 10 грн. На купюрі номіналом 10 грн. ручкою намальований «Х». Під час особистого огляду ОСОБА_8 під футболкою спереду було виявлено та вилучено кухонний ніж з рукояткою синьо-білого кольору.

За протоколом пред`явлення особи для впізнання (т. 1 а.с. 55-59), 05 серпня 2016 року о 13 год. 00 хв. потерпілий ОСОБА_6 серед трьох пред`явлених для впізнання осіб за рисами обличчя, тіло будовою, зростом та одягом впізнав ОСОБА_8 як особу, яка здійснила на нього розбійний напад.

У відповідності до протоколу пред`явлення речей для впізнання (а.с. 49-53), 05 серпня 2016 року вилучений у ОСОБА_8 ніж був пред`явлений потерпілому ОСОБА_6 для впізнання серед двох інших ножів і потерпілий впізнав вказаний ніж як такий, застосуванням якого погрожував нападник під час розбійного нападу на нього.

Зазначений ніж, згідно протоколу огляду (т. 1 а.с. 54-55) був оглянути слідчим поліції та встановлено, що він є кухонним ножем з рукояткою біло-синього кольору довжиною 12 см. Лезо ножа довжиною 15 см, шириною 3 см. Зазначений ніж не має ніяких видимих пошкоджень, гострий кінчик леза трохи задертий догори і має закруглену форму.

За висновком експерта № 08/4.5-484 від 25 серпня 2016 року (т. 1 а.с. 76-78), вилучений у ОСОБА_8 ніж холодною зброєю не являється. Даний ніж виготовлений заводським способом, являється кухонним ножем, які відносяться до ножів господарсько-побутового призначення.

Постановою слідчого вказаний ніж був визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження (т. 1 а.с. 60-61).

Під час огляду зазначеного ножа в судовому засіданні у якості речового доказу обвинувачений ОСОБА_8 вказав, що це той ніж, який був у нього вилучений, а потерпілий ОСОБА_6 показав, що саме той ніж, яким обвинувачений йому погрожував.

У відповідності до протоколу пред`явлення речей для впізнання (т. 1 а.с. 70-71), 05 серпня 2016 року вилучена у ОСОБА_8 разом з іншими грошовими знаками купюра номіналом 10 гривень була пред`явлена потерпілому ОСОБА_6 для впізнання серед двох інших однойменних купюр і потерпілий за розміром та розташуванням малюнка у формі «ікса» впізнав купюру як таку, що зникла у нього під час розбійного нападу.

Постановою слідчого вилучені у ОСОБА_8 купюри гривні України загальним номіналом в 90 гривень були визнані речовими доказами (т. 1 а.с. 80).

Під час дослідження вказаних речових доказів в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_6 вказав, що це саме ті грошові кошти, які були предметом розбійного нападу. Під час огляду купюри номіналом 10 гривень потерпілий вказав на позначку, схожу на хрестик, про яку він давав свідчення і за якою впізнав цю купюру.

Оцінюючи наявні докази, суд враховує, що за клопотанням сторони захисту було допитано в якості свідка ОСОБА_16 , який показав, що обвинувачений ОСОБА_8 є його другом. З ОСОБА_8 вони зустрілися ввечері 04 серпня 2016 року і вирішили поїхати на риболовлю, оскільки вже давно збиралися, але в них не виходило. Залишилися ночувати в його квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . До ранку ОСОБА_8 з його квартири не відлучався, ліг спати, а він сам не спав, щоб не проспати. О п`ятій годині ранку на початку шостої години 05 серпня 2016 року він дав ОСОБА_8 150 грн., щоб той купив горілки і хліба, і той пішов в магазин. З собою ОСОБА_8 взяв свою чорну сумку з довгою ручкою для продуктів. Після цього ОСОБА_8 до нього не повернувся, а лише через два дні мати ОСОБА_8 сказала йому, що останнього затримала поліція. У ОСОБА_8 при собі був кухонний ніж, бо вони збиралися їхати на риболовлю і обвинувачений йому цей ніж показував. Стверджує, що ОСОБА_8 пішов у магазин без нього для того, щоб зекономити час, бо вони могли запізнитися на вранішній кльов.

Наведені покази свідка ОСОБА_16 , за твердженням сторони захисту, доводять алібі обвинуваченого. Разом з тим, до таких показів свідка та відповідних показів обвинуваченого, суд відноситься критично.

Так, свідок ОСОБА_16 та обвинувачений ОСОБА_8 , за їх твердженням є друзями. Їх покази про те, що вони зранку зібралися їхати на риболовлю, не узгоджуються з одягом в якому знаходився ОСОБА_8 на час затримання (звичайні повсякденні одяг та взуття без головного убору, при тому, що ці події мали місце на початку серпня). Покази свідка ОСОБА_16 про те, що обвинувачений взяв в магазин для продуктів свою сумку, не узгоджуються з тим, що на час затримання ОСОБА_8 така сумка при ньому була відсутня. Обвинувачений та свідок не змогли належним чином обґрунтувати, чому ОСОБА_8 пішов до магазину сам, хоча, за їх твердженням, вони зранку спішили, а також чому, з врахуванням цієї ж обставини, обвинувачений пішов не до ближче розташованого цілодобового магазину «АТБ», а до більш віддаленого магазину по вул. Янтарна, 75В, де його згодом було затримано.

Суд також враховує поведінку ОСОБА_8 , який під час затримання співробітниками патрульної служби поліції намагався під футболкою заховати наявний у нього ніж.

В той же час, потерпілий ОСОБА_6 надав свідчення вільно і послідовно, його свідчення повністю узгоджуються з рештою доказів сторони обвинувачення. Потерпілий без сумнівів впізнав обвинуваченого, ніж, за допомогою якого той здійснив на нього напад, та одну з викрадених в нього купюр за характерною ознакою. Підстави для обмови потерпілим ОСОБА_8 в судовому засідання не встановлені.

З огляду на викладене, суд відхиляє відповідні покази свідка ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які є способом захисту, та надає перевагу доказам сторони обвинувачення.

Доводи сторони захисту щодо недійсності доказів досліджених судом протоколу огляду місця події та протоколів пред`явлення речей для впізнання, ґрунтуються на довільному тлумаченні змісту зазначених документів і хибному тлумаченні чинних процесуальних норм та з цих підстав судом відхиляються.

Доводи сторони захисту щодо неспроможності показів потерпілого в частині того, що обвинувачений витягнув ножа із штанів, при тому, що в штанах обвинуваченого кишень немає, судом відхиляються, оскільки потерпілий таких свідчень суду не надавав, а показав, що не бачив, звідки взявся ніж.

Решта доводів сторони захисту судом також відхиляється, оскільки покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_8 докази отримані в порядку, встановленому КПК України, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, і інші підстави для того, щоб ставити їх під сумнів, в судовому засіданні не встановлені.

Обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до діянь ОСОБА_8 , суд враховує роз`яснення, викладені у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», за якими якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, переросли в грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за частиною третьою статті 186 КК або частиною третьою статті 187 КК.

Досліджені судом докази доводять, що на початковій стадії дії ОСОБА_8 не були очевидними для ОСОБА_6 і переросли в напад з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого до того, як ОСОБА_8 мав можливість вільно розпорядитися викраденим майном, оскільки лише після того як потерпілий виявив відсутність коштів на столі сторожки і заявив про це обвинуваченому, останній дістав ножа, приставив його до тулуба ОСОБА_6 для того, щоб подавити волю потерпілого до опору, і такі дії ОСОБА_8 за вищеописаних умов дали всі підстави потерпілому сприймати таку погрозу як реальну небезпеку для свого життя та здоров`я. Саме погроза застосування ножа дозволила ОСОБА_8 довести злочинний умисел до кінця.

Оцінюючи наявність в діяннях ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення до іншого приміщення, суд, керуючись приписами ч. 6 ст. 368 КПК України, враховує висновки Верховного Суду України, викладені, зокрема, у постанові № 5-15кс12 від 15 листопада 2012 року за якими у тому разі, коли особа під впливом свого корисливого мотиву утвердилася в намірі заволодіти чужим майном, вона обирає механізм злочинної поведінки, який включає в себе етапи, зокрема мотивації злочину, цілепокладання, планування посягання, вибір шляхів досягнення цілі, прогнозування ризиків та можливих наслідків тощо. Через сукупність таких дій і суб`єктивне ставлення до них особи, яка їх вчинила, відбувається візуалізація останньої (позиціонування самої себе), тобто проявляються процеси діяння, які недоступні для безпосереднього спостереження.

Якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном певного виду (якості, значення тощо), місцезнаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження чи потрапляння в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізичне опинення в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконним, а з учиненням подальших дій із застосуванням насильства чи погроз його застосування з метою заволодіння майном має кваліфікуватися як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.

Отже, визначальним критерієм для вирішення питання про наявність/відсутність у діях особи, яка вчиняє розбій, кваліфікуючої ознаки проникнення у приміщення, що відбувається формально безперешкодно, є суб`єктивне ставлення винної особи до вчинюваних ним дій. Зміст суб`єктивної сторони цього діяння розкривається через предмет майно певного виду та об`єктивну сторону цього діяння зовнішні поведінкові обставини, які в сукупності з іншими обставинами, визначають кримінально-правовий зміст суспільно небезпечного діяння. Важливим для юридичної оцінки цих дій за частиною третьою статті 187 КК є з`ясування того, яким майном до входження (потрапляння) особи у приміщення вона має намір заволодіти, як нею сприймається режим доступу до місця знаходження майна та який конкретний спосіб посягання на заволодіння чужим майном вона в зв`язку з цим обирає.

Судом встановлено, що обвинувачений обрав предметом злочинного посягання грошові кошти, які знаходилися в приміщенні сторожки австоянки, і для заволодіння якими останньому було необхідно потрапити в приміщення сторожки, яка є іншим приміщенням. Хоча проникнення в сторожку було формально безперешкодним, воно сприймалося обвинуваченим як спосіб доступу до майна, що було визначене ним як предмет злочинного посягання.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі зміненого обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки останній, діючи умисно, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу потерпілого ОСОБА_6 , поєднаний із проникненням у інше приміщення.

Визначаючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, є умисним корисливим злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, характер насильства, застосуванням якого погрожував обвинувачений, вартість майна, що було предметом злочинних посягань, та його значимість для потерпілого, той факт, що викрадене майно повернуто потерпілому, відомості про особу обвинуваченого.

Останній перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності» (т. 1 а.с. 97), є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів (т. 1 а.с. 89-91, 93-94), у вчиненому не розкаявся та неправдивими свідченнями намагався уникнути відповідальності за вчинені діяння, новий злочин вчинив через нетривалий проміжок після звільнення з місць позбавлення волі, і не тільки не зробив належних висновків для себе, а й вчинив більш тяжкий злочин ніж ті, за які він засуджувався раніше, що, в сукупності, свідчить про стійку асоціальну спрямованість особи ОСОБА_8 , має постійне місце проживання, де характеризується позитивно (т. 1 а.с. 95), що, в свою чергу вищезазначеного висновку суду не спростовує.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить рецидив злочинів.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
На підставі викладеного, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. За цих же обставин суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім цього, обвинуваченому підлягає призначенню обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, встановлені судом негативні відомості про особу обвинуваченого дають підстави вважати можливими ухилення від суду та перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта (т. 1 а.с. 75).

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

Строк відбування ОСОБА_8 основного покарання у виді позбавлення волі обраховувати з 05 серпня 2016 року.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Дніпропетровській установі виконання покарань УДПтС України у Дніпропетровській області (№ 4).

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) в строк покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення починаючи з 05 серпня 2016 року і по 23 березня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 527 (п`ятсот двадцять сім) гривень 26 (двадцять шість) копійок.

Речові докази:

- кухонний ніж, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області (порядковий номер 00611) знищити;

- грошові кошти у загальному розмірі 90 грн., передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

23.03.2017