АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
23 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого в ПП «Слобода» мерчендайзером, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
прокурора ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_11
Від обвинуваченого ОСОБА_5 та представника цивільного відповідача ПрАТ СТ «Іллічівське» ОСОБА_6 надійшли апеляційні скарги на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 22.06.2016.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить суд апеляційної інстанції змінити оскаржуваний вирок та пом`якшити призначене йому покарання, а саме призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст.75 КК України, та звільнити його від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України. Також обвинувачений просить дослідити в судовому засіданні наступні докази: свідоцтво про одруження (а.с.91), свідоцтво про народження дитини (а.с.90), характеристику.
В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ СТ «Іллічівське» ОСОБА_6 просить апеляційний суд оскаржуваний вирок Деснянського районного суду міста Києва від 22.06.2016 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_9 скасувати. Призначити новий розгляд за позовом ОСОБА_9 до ПрАТ СТ «Іллічівське» в порядку цивільного судочинства. Судовий розгляд проводити без участі представника товариства.
Так, вироком Деснянського районного суду міста Києва від 22.06.2016 ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки. Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, ОСОБА_5 залишено особисте зобов`язання. Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_12 з ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» 70 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В задоволені цивільного про відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. з ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на користь ОСОБА_13 ?відмовлено. Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_12 з ОСОБА_5 27 120 грн. 36 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 150 000 грн. моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 614 грн. 40 коп. витрати на залучення експерта.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правову кваліфікацію своїх дій, ОСОБА_5 обґрунтовує подану апеляційну скаргу тим, що призначаючи реальне позбавлення волі суд не врахував вік його дитини ? ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , те що його дружина ОСОБА_15 зараз фізично не може працювати і фактично знаходиться на його утриманні разом з сином. Між тим, обвинувачений зауважує, що йому також необхідно виплачувати матеріальну та моральну шкоду, яка завдана потерпілому ОСОБА_9 , а тому просить суд призначення йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі для надання можливості відшкодовувати завдані збитки.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_5 та просили суд її задовольнити та в свою чергу заперечили проти апеляційної скарги представника цивільного відповідача ПрАТ СТ «Іллічівське» ОСОБА_6 , думку прокурора, який заперечив проти наявних апеляційних скарг обвинуваченого і представника цивільного відповідача та вважав за необхідне залишити без змін вирок суду першої інтенції, думку потерпілого та його представника які спочатку заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого та представника цивільного відповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах апеляцій, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційних вимог ОСОБА_5 , та залишення без задоволення апеляційної скарги представника цивільного відповідача ОСОБА_6 , з огляду на наступне.
Насамперед представник цивільного відповідача ПрАТ СТ «Іллічівське» просив проводити апеляційний розгляд за його апеляційною скаргою без участі представника.
Щодо доводів апеляції то, у відповідності до правил ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції межах апеляційної скарги.
Так, оскаржуваним в частині призначення покарання та в частині цивільного позову вироком Деснянського районного суду міста Києва від 22.06.2016, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються, адже ніким не ставляться під сумнів, а тому не є предметом розгляду апеляційної інстанції.
Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_5 та правову кваліфікацію дій, вчинених останнім за ч.2 ст.286 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.
Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про пом`якшення призначеного йому покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням, то колегія суддів враховує слідуюче.
Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи засудженому покарання за ч.2 ст.286 КК України, колегія суддів, у відповідності до вимог ст.65КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, мотив і мету, спосіб та характер його вчинення, ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу засудженого та аналіз його особи ? як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки.
Відповідно до ч.3 ст.12 КК України, вчинений засудженим злочин класифікується як тяжкий необережний злочин.
При цьому апеляційний суд враховує, що матеріалами даного кримінального провадження підтверджується те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання та реєстрації, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи та місцем реєстрації, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), добровільно відшкодував частину завданої матеріальної та моральної шкоди, протягом судового розгляду висловлював особисте негативне відношення до вчинених ним дій.
Також колегія суддів враховує позицію представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 , який під час розгляду справи апеляційним судом просив не призначати ОСОБА_5 реальне відбування, а застосувати до нього ст.75 КК України і підтвердив часткове відшкодування обвинуваченим завданої потерпілому ОСОБА_9 матеріальної та моральної шкоди, що також відображено в клопотанні від 23.03.2017 на суму 77 500 грн. та 920 доларів США.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає щире каяття, позицію представника потерпілого, а також добровільне часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_9 .
Обставин, що обтяжують покарання ? колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини в їх сукупності, обставини, що характеризують особу засудженого, його вік, ставлення ОСОБА_5 до вчиненого злочину, поведінку після вчиненого злочину та під час розгляду справи як у суді першої так і апеляційної інстанції, наявність пом`якшуючих відповідальність обставин, зокрема часткове відшкодування обвинуваченим завданої шкоди потерпілому, та відсутність обтяжуючих, а також визначально зважаючи на волевиявлення представника потерпілого, який просив не призначати ОСОБА_5 реальне відбування покарання, ? колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без його ізоляції від суспільства, та вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням йому іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Апеляційний суд переконаний, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Стосовно апеляційної скарги представника цивільного відповідача, то апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції зобов`язано стягнути з ПрАТ СТ «Іллічівське» на користь потерпілого ОСОБА_9 суму в межах страхового ліміту за Полісом на одного потерпілого, що колегія суддів вважає вірним.
Отже, з урахуванням суми, яка була виплачена старховою компанією добровільно, а також з огляду на надання представником потерпілого ОСОБА_10 документів на підтвердження здійснення витрат на лікування потерпілим ОСОБА_9 , при тому, що останньому надано ІІ групу інвалідності, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не знаходять свого підтвердження і спростовуються вищенаведеними обґрунтуваннями.
Інших самостійних доводів апеляційні скарги не містять та в судовому засіданні наведено не були.
Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції ОСОБА_5 призначено покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскаржуваний вирок Деснянського районного суду міста Києва від 22.06.2016, ухвалений відносно ОСОБА_19 підлягає зміні у відповідності до правил п.1 ч.1 ст.408 КПК України.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.
Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 22.06.2016, яким ОСОБА_5 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки, ? змінити.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 02 (два) роки, поклавши на нього обов`язки у відповідності до ст.76 КК України:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Апеляційну скаргу ПрАТ СТ «Іллічівське» ? залишити без задоволення.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим який тримається під вартою в той же строк з часу вручення копії судового рішення.

СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/116/2017
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_20
Суддя-доповідач ОСОБА_1