23.08.2017 Справа № 469/1185/17
1-кс/469/190/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 серпня 2017 року смт.Березанка
Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Березанка у кримінальному провадженні № 0000590 від 21.08.2017 року клопотання слідчого СВ Березанського ВП ОВП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , зі слів на утриманні 1 неповнолітня дитина та батько-пенсіонер, працює неофіційно підсобним працівником у фізичної особи в с. Терновате, перебував у цивільному шлюбі з потерпілою, раніше судимого 29.06.1999 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ст.94 КК України (1960 року) до 10 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 04.07.2008 року на підставі постанови Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.06.2008 року з невідбутим строком умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання 9 місяців 5 днів,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
в с т а н о в и л а :
Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, а саме в тому, що він 20 серпня 2017 року приблизно о 22.00 год. на території паркової ділянки території бази відпочинку «Вікторія», розташованої по АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння, на грунті ревнощів, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх намірів та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілої почав наносити руками неодноразові удари в район голови, обличчя, тулуба верхніх та нижніх кінцівок ОСОБА_8 , та у подальшому, розуміючи, що ОСОБА_8 не може чинити опір та перебуває у безпорадному стані, почав душити її обома руками, обхопивши горло. Побачивши, що ОСОБА_8 не має ознак життя, ОСОБА_5 з місця злочину зник. Смерть потерпілої ОСОБА_8 настала від механічної асфіксії в результаті здавлення органів шиї руками.
Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який відповідно до санкції ч.1 ст.115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, не має міцних соціальних зв"язків, з померлою перебував у неофіційних шлюбних відносинах, проживає без реєстрації, слідчий посилається на наявність ризику спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального покарання (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Крім того, сторона обвинувачення вважає, що наявні ризики, передбачені п п. 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме : ризик існування наміру підозрюваного незаконного впливу на свідків, які дали свідчення, що випливає з характеру і способу вчинення злочину та обізнаності ОСОБА_5 про свідків вчинення кримінального правопорушення, та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний на території Миколаївської області не працює, раніше вчинював злочини, пов`язані як із нанесенням тілесних ушкоджень, так і майнові злочини, а саме: 19.04.1994 року був засуджений Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.4 ст.81 КК України до умовного засудження терміном 3 роки, 29.06.1999 року тим же судом за ст.94 КК України до 10 років позбавлення волі, 20.03.2013 року тим же судом за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт.
З цих підстав слідчий вважав за неможливість запобігання вказаним ризикам у разі застосування більш м"якого виду запобіжного заходу.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав повністю, посилаючись на зазначені у ньому підстави.
Підозрюваний ОСОБА_5 щодо клопотання поклався на розсуд суду, пояснивши, що через ревнощі посварився з потерпілою та у ході бійки побив та задушив її.
Захисник просила обрати більш м"який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання, посилаючись на необхідність утримання малолітнього сина підозрюваного.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши письмові матеріали, надані на підтвердження заявленого клопотання, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відомості про виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000590 від 21.08.2017 року (а.с.5).

21.08.2017 року о 06.00 год. ОСОБА_5 фактично затримано, а об 11.10 год. того ж дня у присутності адвоката ОСОБА_6 складено протокол затримання як підозрюваного у вчиненні зазначеного злочину в порядку ст.ст.40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України з підстав, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України (а.с.30-33).
Скарг щодо неправомірності затримання не заявлено.
Крім того, правомірність затримання вбачається з рапорта працівника поліції щодо обставин виявлення злочину (а.с.8), даних протоколу затримання з фототаблицею щодо наявності на одязі затриманого плям бурого кольору (а.с.30-36).

Враховуючи, що після вчинення злочину до моменту затримання минув невеликий проміжок часу, підстави для затримання ОСОБА_5 у протоколі затримання зазначені з наведенням конкретних фактів і відомостей і вони відповідають даним, що містяться у матеріалах клопотання, та що клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надійшло до суду 22 серпня 2017 року, вважаю, що затримання ОСОБА_5 відповідає положенням статті 5 § 1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо правомірності арешту чи затримання, здійсненого з метою допровадження особи до компетентного органу за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
21 серпня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто умисного вбивства (а.с.39-40).

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), "обгрунтована підозра" передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об"єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин, хоча тлумачення поняття "обгрунтованості" залежить від усіх цих обставин.
Враховуючи зазначену практику Європейського суду з прав людини, аналізуючи дані, що містяться у матеріалах клопотання (протокол огляду місця події з даними про виявлення трупа з видимими тілесними ушкодженнями та слідовою інформацією - а.с.9-26, довідка Миколаївського обласного бюро СМЕ про причини смерті ОСОБА_8 - а.с.27, протокол затримання ОСОБА_5 з його поясненнями про вчинення злочину та даними фототаблиці до зазначеного протоколу з зафіксованою слідовою інформацією а.с.30-36), пояснення підозрюваного у ході розгляду клопотання, вважаю, що прокурором доведено наявність на даному етапі обгрунтованої підозри у тому, що ОСОБА_5 20 серпня 2017 року міг вчинити злочин, передбачений ч.1 ст.115 КК України, тобто умисне вбивство ОСОБА_8 .

ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні у стані сп"яніння особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, не має міцних соціальних зв"язків, проживає без реєстрації місця проживання, безпосередньо після вчинення злочину зник з місця події, тому є підстави вважати доведеною наявність ризику спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Зважаючи на наявність непогашеної судимості ОСОБА_5 за ст.94 КК України (1960 року) за вчинення аналогічного злочину, дані про притягнення його до кримінальної відповідальності за іншими вироками судів за вчинення майнового злочину та злочину, пов"язаного з нанесенням тілесних ушкоджень, а також що підозрюваний не має певного місця роботи, тому існує ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).
Посилання слідчого на наявність ризику впливу підорюваного на свідків без зазначення даних про таких свідків та факти, що свідчать про спроби такого впливу, носить характер припущення, а тому є недоведеним.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Підстави для обрання підозрюваному іншого, більш м"якого запобіжного заходу, відсутні, так як ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні у стані алкогольного сп"яніння особливо тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть людини; наявні ризики спроб підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування і суду, вчинити інше кримінальне правопорушення; за зареєстрованим місцем проживання характеризувався негативно; відповідно до пояснень підозрюваного, його малолітній син проживає зі своїм дідусем, а батько живе окремо, тобто тримання підозрюваного під вартою не призведе до значного погіршення умов життя його близьких.
Підозрюваний тяжких захворювань не має, є працездатним, але не працює; наявність утриманця не завадила підозрюваному відлучитися від нього, а тому обмежень щодо застосування до підорюваного тримання під вартою не встановлено.
Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, викладену у справах Хайредінов проти України (Заява N 38717/04, рішення від 14 жовтня 2010 року, п.27), Нештак проти Словаччини (Заява № 65559/01, рішення від 27 лютого 2007 року, пункт 74), а саме що для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім, такий захід має бути необхідним за конкретних обставин, вважаю, що прокурором доведено необхідність задоволення клопотання слідчого.
Виходячи із зазначених обставин вище та враховуючи, що злочин вчинено із застосуванням насильства і наслідком його є загибель людини, на підставі п.п.1, 2 ч.4 ст.183 КПК України вважаю, що розмір застави у даному кримінальному провадженні визначати не слід.
Враховуючи, що будь-якого обгрунтування тривалості застосування запобіжного заходу ні у клопотанні про його застосування, ні під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано, виходячи з обставин справи та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вважаю, що тривалість застосування запобіжного заходу слід визначити строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, -
п о с т а н о в и л а :
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО м.Миколаєва строком на 60 днів до 06.00 год. 20 жовтня 2017 року включно.
Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 06.00 год. 21 серпня 2017 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та діє до 06.00 год. 20 жовтня 2017 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: