№ 336/ 1151/17
Пр. 1 кп/336/176/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .
05 травня 2017 р.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя , українця, громадянина України , з середньою освітою, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого ;У скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України , суд ,-
В С Т А Н О В И В
В судовому засіданні встановлено , що ОСОБА_4 з 05 липня 2016 року проходив військову службу за контрактом під час особливого періоду. Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 05 липня 2016 року №176, ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , призначений на посаду водія 5 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону та поставлений на всі види забезпечення.
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.
Разом з тим, солдат ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог зазначених вище нормативних актів, вчинив умисний військовий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
Солдат ОСОБА_4 за рішенням ВЖ в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_1 №1667 від 16.09.2016 року перебував у відпустці за станом здоров`я терміном на 15 календарних днів. Під час медичного огляду 04.10.2016 року у військовому шпиталі в/ч НОМЕР_2 патології щодо захворювання виявлено не було, 05.10.2016 року солдат ОСОБА_4 повинен був повернутися до військової частини.
Проте, 05 жовтня 2016 року ОСОБА_4 з метою ухилитися від проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , не прибув.
17 лютого 2017 року солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури Запорізького гарнізону з зізнанням.
В період з 05.10.2016 по 17.02.2017 ОСОБА_4 час проводив на власний розсуд, у військовій частині був відсутній, службові обов`язки не виконував, заходів для повернення до військової частини не вживав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження служби, не хворів, до лікувальних закладів не звертався, члени його сім`ї тяжкою хворобою не хворіли, лиха або пожежі за місцем його проживання не було, об`єктивних причин що заважали йому прибути до військової частини та продовжити службу не було.
Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ зі змінами, визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошена часткова мобілізація та з 17 березня 2014 року настав особливий період, який діє по теперішній час.
ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05 жовтня 2016 року, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, з метою ухилитись від військової служби, не прибув з лікування до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 408 КК України І дезертирство, неприбуття військовослужбовця, з лікувального закладу до військової частини, з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду
Обвинувачений свою вину визнав повністю, пояснив, що дійсно не прибув з лікування до військовій частини, де проходив військову службу по контракту, так як не захотів служити .
На теперішній час розкаюється в скоєнні даного правопорушення.
В порядку ч.4 ст 349 КПК України суд має право , якщо проти цього не заперують учасники судового провадження , визнати недоцільним дослідження доказів , щодо до обставин , які ніким не оспорюють ся.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.3 ст. 408 КК України як дезертирство , неприбуття військовослужбовця з лікувального закладу до військової частини, з метою ухилитись від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду , крім воєнного стану.
При призначенні покарання суд виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
У вчиненому злочині обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, суспільно-небезпечних наслідків від його дій не настало.
Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 і не вбачає обставин, що обтяжують його покарання.
З урахуванням згаданих обставин, а також даних про особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується по місцю мешкання , розкаявся, суд вбачає всі підстави для призначення йому самого м`якого виду покарання в межах санкції частини статті звинувачення у вигляді звільнення від відбування покарання з випробуванням , що ,на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Відомостей про речові докази суду не надано.
Процесуальних витрат в провадженні немає.
У відсутність клопотань учасників кримінального провадження про обрання запобіжного заходу суд не знаходить підстав для застосування запобіжного заходу, який відносно обвинуваченого в цьому провадженні не застосовувався, до набрання вироком
Керуючись ст. ст. 373, 374, 395 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ст. 408 ч. 3 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
У порядку ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.
У порядку ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки не виїжджати на межі України на постійне проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили не застосовувати.
На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1 .