Справа № 1-кс/760/9120/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 липня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000215 від 23.12.2014 року про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 368 КК України, -
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду надійшло клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи клопотання захисник посилається на відсутність на даний час достатніх законних підстав утримання ОСОБА_6 під вартою, зокрема, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатню обґрунтованість висунутої підозри, наявність позитивних характеризуючих даних про особу підозрюваного, а також не враховано майновий стан при визначені розміру застави та вік підозрюваного, оскільки останній є немолодою людиною та потребує прискіпливого ставлення до власного здоров`я.
В судовому засіданні підозрюваний та його захисник клопотання підтримали, просили його задовольнити та замінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, посилаючись на викладені у клопотанні обставини.
Прокурор заперечував проти задоволення даного клопотання з огляду на те, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід є виправданим та необхідним на даний час, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшились.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави у сумі 60 000 000 грн.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 та визначено розмір застави у сумі 60 000 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2017 року ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено та визначено заставу у розмірі 60 000 000 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2017 року ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2017 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Згідно ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.
Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.
Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.
Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).
При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Встановлено, що 25.01.2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру в кримінальному провадженні №0000215 від 23.12.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 368 КК України.
Так, з даних повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 25 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 368 КК України, зокрема, у тому, що діючи як учасник організованої групи, прийняв обіцянку неправомірної вигоди в особливо великому розмірі для себе за вчинення в інтересах того, хто обіцяє неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-яких дій з використанням свого службового становища, за обставин, викладених у повідомленні про підозру.
Судом встановлено, що обґрунтованість підозри пред`явленої ОСОБА_6 підтверджується, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_8 від 02.11.2015 року, який повідомив, що ОСОБА_6 організовував і контролював зовнішньоекономічну діяльність ПАТ «ДПЗКУ»; показаннями свідка ОСОБА_9 від 20.08.2015 року, яка повідомила, що вона була на нараді в кабінеті ОСОБА_6 , де також були присутні ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Під час наради їй сказали, що ПАТ «ДПЗКУ» буде укладати договір із компанією SOMERTON BUSINESS LIMITED, яку представляв ОСОБА_11 . Також у ході наради ОСОБА_6 повідомив, що усі питання щодо цього майбутнього контракту потрібно вирішувати із ОСОБА_10 , а всіма зовнішньоекономічними питаннями ПАТ «ДПЗКУ» будуть займатися безпосередньо ОСОБА_6 і ОСОБА_10 . Також ОСОБА_9 повідомила, що у квітні 2014 року до неї звернувся ОСОБА_10 з проханням скласти проект листа від імені компанії SOMERTON BUSINESS LIMITED щодо набуття нею права вимоги за контрактом № ЕХР050814-2 від 05.08.2014 року, укладеного між ПАТ «ДПЗКУ» та компанією «Unifront Impex LLP», що ОСОБА_9 і зробила; показаннями свідка ОСОБА_12 від 09.09.2015, який повідомив, що з ОСОБА_13 його познайомив ОСОБА_14 . У подальшому він неодноразово бачив ОСОБА_13 у кабінеті ОСОБА_14 . Також ОСОБА_12 повідомив, що в липні 2014 року разом з ОСОБА_14 зустрічався з ОСОБА_15 у ресторані в місті Києві; показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 від 02.07.2015, які повідомили, що ОСОБА_13 є уповноваженим представником ОСОБА_18 ; показаннями свідка ОСОБА_14 від 14.09.2015, який повідомив про його зустрічі в квітні та травні 2014 року з ОСОБА_19 у Литві та Італії, а також те, що ОСОБА_13 є довіреною особою ОСОБА_18 на території України; показаннями свідка ОСОБА_20 від 24.09.2015, який повідомив, що 27.10.2014 року ОСОБА_6 доповів про надходження від компаній SOMERTON BUSINESS LIMITED (Гонконг) та UNIFRONT IMPEX LLP (Британські Віргінські острови) листів-повідомлень щодо списання заборгованості за контрактом № ЕХР250714-1 від 25.07.2014 за рахунок грошових коштів, отриманих ПАТ «ДПЗКУ» за контрактом № ЕХР050814-2 від 05.08.2014 року; показаннями свідка ОСОБА_21 від 22.09.2015 та від 20.01.2016, яка повідомила, що бухгалтерія ПАТ «ДПЗКУ» підпорядковувалася безпосередньо ОСОБА_22 та ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_6 вирішував і контролював усі питання, пов`язані з укладанням зовнішньоекономічних контрактів. 27 чи 28 жовтня 2014 до неї підійшов ОСОБА_10 та надав копії двох листів від SOMERTON BUSINESS LIMITED та UNIFRONT IMPEX LLP від 27.10.2014. ОСОБА_10 сказав, що необхідно зробити перерахунок боргу компанії SOMERTON BUSINESS LIMITED. Після цього ОСОБА_21 зателефонувала до ОСОБА_6 , який підтвердив необхідність виконання цих листів. У грудні 2014 року ОСОБА_21 звернулася до ОСОБА_6 із службовою запискою про неможливість списання боргу компанії SOMERTON BUSINESS LIMITED за рахунок зустрічних вимог UNIFRONT IMPEX LLP, так як НБУ заборонив зарахування однорідних зустрічних вимог у зовнішньоекономічних контрактах. Однак ОСОБА_6 надав вказівку списати у бухгалтерському обліку ПАТ «ДПЗКУ» грошові зобов`язання за контрактами № EXP250714-1 від 25.07.2014 року та № EXP050814-2 від 05.08.2014 року шляхом взаємозаліку; показаннями свідка ОСОБА_23 від 01.02.2016, який повідомив, що він є представником компанії UNIFRONT IMPEX LLP, однак з 2011 року по теперішній час йому нічого не відомо про діяльність цієї компанії, жодних документів від її імені він не підписував; статутом публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Міністра аграрної політики та продовольства України від 17.11.2011 № 634 (з останніми змінами від 23.01.2015), яким передбачені посадові обов`язки керівника, а також мета діяльності корпорації; контрактами №EXP250714-1 від 25.07.2014 між ПАТ «ДПЗКУ» та SOMERTON BUSINESS LIMITED і NO FB-Y250714 від 25.07.2014 між SOMERTON BUSINESS LIMITED та LIRTAVIS ENTERPRISES LTD; контрактами між ПАТ «ДПЗКУ» та LIRTAVIS ENTERPRISES LTD № ЕХР05082014-1 від 05.08.2014, № ЕХР110814-1 від 11.08.2014, № ЕХР15082014-2 від 15.08.2014, № ЕХР15082014-1 від 15.08.2014, № ЕХР100914-1 від 10.09.2014, № ЕХР011014-1 від 01.10.2014 та № ЕХР021014-1 від 02.10.2014; листами компаній SOMERTON BUSINESS LIMITED та UNIFRONT IMPEX LLP від 27.10.2014 про переуступку обов`язків за контрактами №EXP250714-1 від 25.07.2014 року та № EXP050814-2 від 05.08.2014 року; листом компанії FEDCOMINVEST EUROPE SARL №43Е від 08.12.2015, яким підтверджується укладання контрактів щодо продажу сільськогосподарської продукції між LIRTAVIS ENTERPRISES LTD та FEDCOMINVEST EUROPE SARL №150814/1-L від 15.08.2014, №1009-14-L від 10.09.2014, №011014/1-L від 01.10.2014 року та №021014-1-L від 02.10.2014 року; листом компанії SAUDI GRAINS AND FODDER HOLDING CO. LLC, яким підтверджується продаж їй зернової продукції підконтрольною ОСОБА_24 компанією FEDCOMINVEST EUROPE SARL; витягом з інформаційної бази «Аркан», якою підтверджується виїзд ОСОБА_14 у Мілан (Італійська Республіка) та Вільнюс (Литовська Республіка) у квітні та травні 2014 року; листом Міністерства аграрної політики та продовольства України №37-11-2-7/20177 від 05.12.2016, яким підтверджується факт завищення вартості сільськогосподарської продукції за контрактами, укладеними між ПАТ «ДПЗКУ» та компаніями SOMERTON BUSINESS LIMITED і LIRTAVIS ENTERPRISES LTD; висновками судово-економічних експертиз №49/7 від 22.12.2015, №50/7 від 21.12.2016, №52/7 від 31.12.2015, №53/7 від 21.12.2015 та №51/7 від 22.12.2015; висновком експерта №425/1 від 27.11.2015, відповідно до якого на погоджувальних аркушах договорів № ЕХР250714-1 від 25.07.2014, № ЕХР15082014-1 від 15.08.2014, № ЕХР100914-1 від 10.09.2014, № ЕХР011014-1 від 01.10.2014 та № ЕХР021014-1 від 02.10.2014 проставлені підписи ОСОБА_6 .

Під час застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, слідчим суддею враховано обґрунтованість підозри та наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а під час продовження строку застосування запобіжного заходу враховано існування обставин, які вказують на те, що заявлені ризики не зменшилися, та тих, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Разом з тим, під час обрання запобіжного заходу та продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , слідчим суддею, також, було враховано особу підозрюваного ОСОБА_6 , його майновий стан, стан здоров`я та характеристики, ступінь тяжкості та характер вчиненого кримінального правопорушення.

Так, слідчим суддею враховувалося, що сторона захисту посилалася на те, що ОСОБА_6 потрібно провести операцію в зв`язку з травмою спини, що неможливо в умовах слідчого ізолятора, на чого підтвердження надала письмові докази.

З наданих медичних документів та відповідей медичних установ вбачалося, що у ОСОБА_6 дійсно наявна травма хребта, він проходить медичне обстеження та лікування в умовах медичної частини Київського слідчого ізолятору. У довідках, виписках з медичної картки хворого та відповідях на адвокатські запити не вказується про необхідність термінового оперативного втручання в медичному закладі за межами слідчого ізолятора.

На спростування наведених доводів сторона обвинувачення посилалася на висновок експерта № 34-2017/о, проведення якого завершено 20 квітня 2017 року. За результатами дослідження встановлено, що у ОСОБА_6 має місце така хронічна патологія опорно-рухового апарату як розповсюджений остеохондроз хребта з вираженими дегенеративнодистрофічними змінами. Для її виникнення потрібні роки, причина виникнення обумовлена віком ОСОБА_6 та особливостями його життєдіяльності.

З боку ОСОБА_6 з приводу наявної вище зазначеної патології має місце агравація (перебільшення проявів захворювання) у вигляді неможливості пересування. Стан здоров`я ОСОБА_6 такий, який дозволяє самостійно рухатися/переміщуватися в просторі та мати будь-які соціальні контакти. ОСОБА_6 потребує надання амбулаторної медичної допомоги (що може бути здійснено в будь-якому закладі, в тому числі і в тих, які знаходяться при установах попереднього ув`язнення), характер та об`єм якої вирішується в залежності від проявів перебігу наявної вище зазначеної патології в певний проміжок часу.

ОСОБА_6 в плановому (у довільний проміжок часу в сприятливій для ОСОБА_6 ситуації та після повної передопераційної підготовки) порядку показане надання нейрохірургічної медичної допомоги (з відповідною певною наступною реабілітацією) у вигляді оперативного лікування.

Характер вищевказаної патології у ОСОБА_6 , наявні об`єктивні інструментальні дані, які відображають її прояви, свідчать про «невиліковність» останньої, а надання медичної допомоги (в тому числі хірургічної) з цього приводу спрямоване на усунення життєвого дискомфорту та на відтермінування прогресування розвитку дегенеративно-дистрофічних змін.

На час розгляду клопотання по продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено обставин, які б перешкоджали подальшому утриманню підозрюваного під вартою та неможливість продовження щодо нього запобіжного заходу.

До клопотання про зміну запобіжного заходу захисником не додано жодних нових документів про стан здоров`я підозрюваного, які б не були враховані при обранні та продовженні строку дії запобіжного заходу та які б спростовували висновки суду.

Крім того, захистом не спростовано тверджень органу досудового розслідування і прокурора при обранні запобіжного заходу, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 184, 193, 194, 201, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000215 від 23.12.2014 року про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва.
Оголошення повного тексту ухвали 14 липня 2017 року о 09 годині 45 хвилин.
Слідчий суддя ОСОБА_1