Справа № 477/1728/16-к
Провадження № 1-в/477/121/16
УХВАЛА

22 листопада 2016 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України,
ВСТАНОВИВ:
19 вересня 2016 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшло клопотання з Міністерства юстиції України в інтересах засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із діючим законодавством України для подальшого відбування засудженим покарання, призначеного вироком Йошкар-Олінського міського суду Республіки Марій Ел від 14.01.2016 року на території України відповідно до Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року.
Вироком Йошкар-Олінського міського суду Республіки Марій Ел від 14.01.2016 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 30, ч.5 ст.228.1, Кримінального кодексу Російської Федерації і йому призначено покарання: за ч.3 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, із застосуванням ч.3 ст. 66, ст.64 Кримінального кодексу Російської Федерації позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років, 6 місяців, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Постановлено строк покарання засудженому відраховувати з 14 січня 2016 року, в строк відбування покарання, на підставі ч. 3 ст. 72 Кримінального кодексу Російської Федерації, зараховано тримання під вартою в період з 6 червня 2015 року по 14 січня 2016 року включно.
Вирок суду набрав законної сили 29 лютого 2016 року.
ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №6» УФСВП Росії по Республіці Марій Ел, кінець строку відбування покарання 05.12.2024 року.
13 травня 2016 року засуджений ОСОБА_4 звернувся із заявою про переведення його в Україну для подальшого відбування покарання.
У зв`язку з цим, Міністерство юстиції України, посилаючись на положення ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, просить привести вищевказаний вирок суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України, для подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_4 на території України, а клопотання вирішити без представника Міністерства юстиції України.
В судовому засіданні, заслухавши думку прокурора, який вважав, що клопотання є обґрунтованим та відповідає вимогам закону, дослідивши надані письмові матеріали, додані до клопотання Міністерства юстиції України, заяву засудженого ОСОБА_4 про передачу його в Україну для подальшого відбування покарання у відповідності до Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, суд вважає клопотання Міністерства юстиції України в інтересах засудженого про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України "Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік" встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: a) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; або: b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Згідно ч.1 ст. 602 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст. 603 Кримінального процесуального кодексу України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями Кримінального процесуального кодексу України, відмічає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської Конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».
Зазначена Європейська Конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовується у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.7 Кримінального кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.
За вимогами ч.1 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої ст. 609 Кримінального процесуального кодексу України розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи.
На розгляд суду, крім клопотання Міністерства юстиції України, надані всі необхідні документи згідно ст.6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року і ч. 2 ст. 610 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:
- копія вироку Йошкар-Олінського міського суду Республіки Марій Ел від 14 січня 2016 року;
- копія розпорядження про набрання вироком законної сили;
- копія тексту статей Кримінального кодексу Російської Федерації, згідно яких засуджено ОСОБА_4 ;
- копія письмової заяви засудженого від 13.05.2016 року про передачу в Україну для подальшого відбування покарання;
- копія довідки про тривалість відбутої частини строку покарання та не відбуту частину покарання;
- інформація про стан здоров`я і поведінку засудженого, характеристика;
Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статтей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за злочин, вчинений засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
ОСОБА_4 засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великих розмірах), що також є карним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність та відповідає ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України.
Покарання ОСОБА_4 призначено з застосуванням ч.3 ст.66, ст.64 Кримінального кодексу Російської Федерації, що відповідає ч.3 ст. 68, ст. 69 Кримінального кодексу України відповідно.
Санкція ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого та зі
штрафом в розмірі о одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого або довічним позбавленням волі.
Санкція ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна. З урахуванням вимог ст. 68, 69 Кримінального кодексу України, найбільший строк позбавлення волі, який може бути призначений за цією статтею, складає 9 років позбавлення волі.
Таким чином, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст. ст. 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи положення щодо того, що у разі, якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
Санкція ч. 5 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти до двадцяти років з позбавленням права займати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до двадцяти років чи без такого та зі штрафом в розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого або довічним позбавленням волі.
Санкція ч. 3 ст.307 Кримінального кодексу України, за якою слід кваліфікувати дії ОСОБА_4 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. З урахуванням вимог ст. 68, 69 Кримінального кодексу України, найбільший строк позбавлення волі, який може бути призначений за цією статтею, складає 9 років позбавлення волі.
Таким чином, керуючись ст.9 Конституції України, ст.ст. 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст. 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи положення щодо того, що у разі якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України, суд визначає ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст.15, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 9 років, так як санкцією ч. 5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації не передбачене додаткове покарання у виді конфіскації майна і засудженому воно не призначалось, а тому суд не застосовує його при визначенні покарання.
Ч. 1 п. 1 ст. 603 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що за результатами судового розгляду суд постановляє ухвалу про виконання вироку суду іноземної держави повністю або частково. При цьому суд визначає, яка частина покарання може бути виконана в Україні, керуючись положеннями Кримінального кодексу України, що передбачають кримінальну відповідальність за злочин, у зв`язку з яким ухвалено вирок, та вирішує питання про застосування запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.
Отже, з врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання, при цьому визначає ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України, тобто Закон, яким передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним вироком Йошкар-Олінського міського суду Республіки Марій Ел від 14.01.2016 року та визнає його засудженим за ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 9 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання слід рахувати з часу затримання з 6 червня 2015 року. В строк відбування покарання зарахувати термін його перебування під вартою з 6 червня 2015 року по 14 січня 2016 року включно з розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.
Крім того засуджений ОСОБА_4 повинен відшкодувати на користь держави судові витрати в розмірі 24 500 рублів та 980 рублів за виконавчими документами, утримання по яким не проводилось.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України, ст.9 Конституції України, ст. ст.9, 10, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 609, 610 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задовольнити.
Привести у відповідність із законодавством України вирок Йошкар-Олінського міського суду Республіки Марій Ел від 14.01.2016 року, яким громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації з призначенням покарання: за ч.3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, з застосуванням ч.3 ст. 66, ч.1 ст. 64 Кримінального кодексу Російської Федерації, - до позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років шість (шість) місяців позбавлення волі, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним, а саме: ч. 3 ст. 30, ч.5 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України.
Визначити засудженому ОСОБА_4 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Йошкар-Олінського міського суду Республіки Марій Ел від 14.01.2016 року:
- за ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 307 Кримінального кодексу України до позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
На підставі ст.72 Кримінального кодексу України, строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід рахувати з часу затримання з 6 червня 2015 року. В строк відбування покарання зарахувати термін перебування під вартою з 6 червня 2015 року по 14 січня 2016 року включно в розрахунку: один день перебування під вартою дорівнює двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 процесуальні витрати по виконавчим документам, а саме: № 1-18/2016 від 9 березня 2016 на суму 980 рублів, та № 1-18/2016 від 9 березня 2016 року по кримінальній справі в розмірі 24500 рублів в рахунок відшкодування на користь держави судових витрат.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1