Ухвала
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні 24 липня 2017 року в м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
За вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2016 року,
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Фастова Київської обл., раніше не судимого,
засуджено до покарання у виді позбавлення волі за:
- ч. 2 ст. 342 КК на строк 1 рік;
- ч. 2 ст. 345 КК на строк 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Цим вироком засуджено також ОСОБА_6 судові рішення щодо якого не оскаржуються.
ОСОБА_5 засуджено за те, що він 05 липня 2015 року о 14.40 год. по вул. Краківська, 5 в м. Києві разом з ОСОБА_6 у складі групи 15-20 агресивно налаштованих осіб чинив активний фізичний опір начальнику ВОГП Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_7 , дільничному інспектору Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 під час несення ними служби по охороні громадського порядку та старшому оперуповноваженому з ОВС відділу по боротьбі з незаконним формуванням податкового кредиту з ПДВ оперативного управління Державної фіскальної служби в м. Києві ОСОБА_9 , залученому для супроводження та надання допомоги працівникам Державної фіскальної служби в м. Києві, які проводили слідчі дії за вказаною адресою, відкрито відмовлялися виконувати законні вимоги зазначених працівників та нецензурно висловлювався в бік останніх.

Крім того, 05 серпня 2015 року о 14.50 год ОСОБА_5 за аналогічних обставин, перебуваючи поряд із будинком №7 по вул. Краківській в м. Києві, демонструючи опір ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що останній перебуває під час виконання службових обов`язків, посягаючи на його здоров`я, умисно наніс один удар рукою в область голови та один удар ногою в область спини, чим заподіяв останньому тілесних ушкоджень у виді побоїв.

В подальшому ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , порушуючи діяльність працівника правоохоронного органу, умисно завдав численних ударів руками та ногами по різним частинам тіла ОСОБА_7 , чим заподіяв легких тілесних ушкоджень.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2017 року вирок суду змінено та пом`якшено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 345 КК до 2 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки

У касаційній скарзі захисник не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції з підстав невідповідності призначеного ОСОБА_5 покарання внаслідок суворості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що апеляційним судом в достатній мірі не враховано думку потерпілого ОСОБА_7 , який примирився із засудженим, щире каяття ОСОБА_5 та, як наслідок цього, призначено надто суворе покарання.
Перевіривши дотримання захисником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Доведеність винуватості та кваліфікація дій засудженого за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції судового рішення в цій частині не переглядає.
Доводи захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок суворості, на думку колегії суддів, є необґрунтованими.

Як убачається із ухвали апеляційного суду, захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись із вироком, звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просив звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.

Ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погодилася з висновками суду першої інстанції щодо виду призначеного засудженому покарання, зокрема, врахувавши характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_5 , який у вчиненому щиро розкаявся, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Разом з тим, враховано апеляційним судом і заяву, яка надійшла до суду на стадії апеляційного оскарження про визнання засудженим своєї вини, примирення з потерпілим ОСОБА_7 та відшкодування йому завданої шкоди. Вказані факти були підтверджені потерпілим у судовому засіданні.
Належно оцінивши вище зазначені обставини, аналогічні тим, на які посилається у своїй касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність пом`якшити засудженому покарання за ч. 2 ст. 345 КК до 2 років позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Однак підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК апеляційним судом не встановлено, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Покарання, призначене ОСОБА_5 , відповідає загальним засадам призначення покарання, є достатнім і справедливим, а тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, наведених у касаційній скарзі захисника, відсутні.

За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника, і вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29 травня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10