Справа № 369/33/17
Провадження № 1-кс/369/36/17
У Х В А Л А

05.01.2017 року м. Київ

В ході досудового слідства встановлено, 11.05.2007 року між ДП «ДГ «Новосілки» Інституту садівництва НААН» та колективним підприємством «Білоцерківський домобудівельний комбінат» укладено договір часткової участі в будівництві житла по АДРЕСА_1 за №5-Н, відповідно до якого останні зобов`язані запроектувати та побудувати багатоповерхові житлові будинки з вбудовано-прибудованими нежилими приміщеннями на земельні ділянці площею 9,8 га, яка належить ДП «ДГ «Новосілки» Інституту садівництва НААН» на підставі Державного акту на право постійного користування землею №583 від 30 грудня 2003 року серії IКВ №001208.
18 травня 2007 року постановою Президії Національної академії аграрних наук України (протокол №7) вирішено питання про спільне будівництво житлового комплексу Державного підприємства «Дослідне господарство «Новосілки» Інституту садівництва НААН» з
КП «Білоцерківський домобудівельний комбінат».
10 листопада 2010 року президією Національної академії аграрних наук України винесено постанову, якою надано згоду на вилучення із землекористування Державного підприємства «Дослідне господарство «Новосілки» Інституту садівництва НААН» земельної ділянки загальною площею 9,8 га.
Вказане рішення прийнято на підставі клопотання Інституту садівництва НААН (лист від 03.11.2010 року на 633) та Державного підприємства «Дослідне господарство «Нововсілки» Інституту садівництва НААН земельної ділянки загально площею 9,8 га на виконання договору часткової участі в будівництві житла по АДРЕСА_1 від 11.05.2007 року №5-Н між ДП «ДГ «Новосілки» Інституту садівництва НААН» та колективним підприємством «Білоцерківський домобудівельний комбінат» (постанова Президії УААН від 18.04.2007 року за №7).
17 листопада 2011 року директор ДП «ДГ «Новосілки» Інституту садівництва НААН» ОСОБА_4 звертається до Голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації із заявою (282 вих.) щодо добровільного припинення права постійного користування ДП «ДГ «Новосілки» Інституту садівництва НААН» земельною ділянкою площею 9,8 га в адміністративних межах Чабанівської селищної ради на підставі вищевикладеного, на що Києво-Святошинською районною державно адміністрацією листом від 26.12.2012 було відмовлено у видачі розпорядження щодо припинення права постійного користування.
В подальшому, 07.11.2014 Києво-Святошинська районна державна адміністрація повторно отримала листа ДП «ДГ «Новосілки» Інституту садівництва НААН» за аналогічним номером та датою та підписом директора ДП «ДГ «Новосілки» Інституту садівництва НААН» ОСОБА_4 , який станом на 07.11.2014 не працював в підприємстві, що підтверджується наказом Інституту садівництва НААН від 11.01.2012 за №4-к.Відповідно до вказаного наказу в.о. директора ДП ДГ «Новосілки» Інституту садівництва НААН призначений ОСОБА_5 з 13 січня 2012 року. Разом з тим, у повторному листі до Києво-Святошинської районної державної адміністрації за підписом ОСОБА_4 змінено текст. Вказаний лист 07.11.2014 скерований до Головного управління Держземагенства у Київській області для прийняття рішення.
Наказом Головного управління Держземагенства у Київській області б/н та дати припинено право постійного користування землею ДП «ДГ «Новосілки» Інституту садівництва НААН» площею 9,8 га.
Наприкінці грудня 2014 року ГУ Держземагенство у Київській області своїми наказами передає 5 громадянам України вищезазначену земельну ділянку, а саме громадянам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які в свою чергу продали їх ТОВ «КП Білоцерківський ДБК».
Слід зазначити, що засновником та директором ТОВ «КП Білоцерківський ДБК» є ОСОБА_11 , інші громадяни є співвласниками товариства. 28.01.2015 року постановою Президії національної академії аграрних наук України скасувала постанову Президії Національної академії аграрних наук України (протокол №7) «Про спільне будівництво житлового комплексу Державного підприємства «Дослідне господарство «Новосілки» Інституту садівництва НААН» з КП «Білоцерківський домобудівельний комбінат».Разом з тим, згідно інформації Національної академії аграрних наук України від 20.10.2016 року, дозвіл на вилучення з постійного користування земельної ділянки площею 9,8 га на користь громадян ОСОБА_6 ,
Згідно положення ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним участині другій статті 167цього Кодексу.
Згідно п. 1, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні дані вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, або одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно абзацу другого ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, матеріали кримінального провадження, вислухавши прокурора, приходжу до переконання, що клопотання обґрунтоване, підлягає до задоволення, оскільки прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, зазначене у клопотанні нерухоме майно є предметом злочину, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Крім того, вважаю, що незастосування заборони розпорядження вказаним майном може привести до їх реалізації, пошкодження, що може перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

Клопотання задовольнити.
Ухвала виконується прокурором негайно.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (пяти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1