Дата документу Справа № 320/5288/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/305/17
Єдиний унікальний № 320/5288/16-к
Категорія ст. 336 КК України Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004360 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, який мас середню-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичні обставини події, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та правильність кваліфікації, вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості.

В апеляційній скарзі не оскаржується призначене ОСОБА_6 покарання за ст. 336 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Водночас, вважає, що судом необґрунтовано призначено ОСОБА_6 покарання зі звільненням від його відбуття з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Статтями 17, 65 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Таким чином, ОСОБА_6 умисно знехтував своїм Конституційним обов`язком, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у важкий для країни час, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.

Крім того, у вироку суд зазначив, що при призначенні покарання згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 у відповідності до ст. 66 КК України - мається на увазі «щире каяття».

Даних про таку оціню, своїх дій ОСОБА_6 у висновках суду, викладених у вироку, показаннях обвинуваченого, не встановлено. Крім того, під час досудового розслідування останній тривалий час переховувався від органів досудового розслідування та військового комісаріату, оскільки не бажав проходити війську службу та нести відповідальність за свою відмову.

За таких обставин, вважає, що призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необґрунтованим, таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, стало наслідком неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а враховуючи тяжкість злочину та суспільну небезпечність діяння, останньому має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Просить вирок суду відносно ОСОБА_6 за ст. 336 КК України скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст. 336 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, зокрема в останньому слові, який просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Відповідно ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Згідно зі змістом судового рішення, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи придатним до військової служби за віком та станом здоров`я, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.09.2014 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , отримав повістку про призов за мобілізацією, що підтверджується розпискою, тим самим був належним чином повідомлений про необхідність прибуття о 07 годині 00 хвилин 04.09.2014 за місцем розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою відправки в команду № НОМЕР_1 для подальшого несення служби у період проведення часткової мобілізації згідно указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 22,07.2014 № 4320а, однак 04.09.2014 о 07 годині 00 хвилин за викликом у зв`язку з призовом на військову службу за мобілізацією до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, належним чином про причини не прибуття не повідомив, таким чином умисно ухилився від призову за мобілізацією.

Такі дії ОСОБА_6 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися.
Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ст. 336 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано що останній щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв в розкритті злочину, раніше не судимий, характеризується задовільно за місцем мешкання, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, а тому районний суд визнав можливим не призначати йому реальне позбавлення волі і правильно застосував до нього ст. 75 КК України.

Доводи прокурора про те, що суд безпідставно врахував в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, що в судовому засіданні встановлено не було, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_6 дав критичну оцінку своїй злочинній поведінці, шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність, про це зокрема свідчить як оцінка поведінки останнього, слідчим та прокурором під час досудового розслідування, які визнали обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 - щире каяття, так і позитивна посткримінальна поведінка ОСОБА_6 після ухвалення вироку судом.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно знехтував своїм Конституційним обов`язком, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння у важкий для країни час, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією, є також безпідставними, оскільки вищевказане відноситься до ступеню тяжкості вчиненого злочину, яке було враховано судом першої інстанції при призначенні виду і розміру покарання останньому 2 роки позбавлення волі, з чим, зокрема погодився в апеляційній скарзі і прокурор.
Враховуючи вищевказане, а також те, що ОСОБА_6 вчинив злочин середньої тяжкості, має постійне місце проживання, він зробив для себе правильні висновки після вчинення ним злочину, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду про звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням шляхом визначення однорічного іспитового строку та встановлення обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, є законним.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.
Судді: