Справа № 569/2967/17
УХВАЛА

01 березня 2017 року
Рівненський міський суд Рівненської області
у складі: слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
захисника підозрюваної ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки: с.Мощани, Гощанського району, Рівненської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваноїу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС слідчого управління ГУНП в Рівненській області майор поліції ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням, яке погоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч. 1 ст. 203-2 КК України.

В обґрунтування клопотання вказав, що ОСОБА_5 , маючи на меті систематичне отримання незаконних доходів, шляхом зайняття гральним бізнесом, проведення та надання можливості доступу до азартних ігор погодилась на пропозицію ОСОБА_8 та вступила до складу організованої та очоленої останнім злочинної групи до складу якої також увійшли ОСОБА_9 ОСОБА_10 .

З метою безперебійного функціонування вказаних гральних закладів та проведення азартних ігор у період часу з початку 2016 року по 26 вересня 2016 року, в супереч Закону України Про заборону грального бізнесу в Україні від 15 травня 2009 року, під виглядом розповсюдження державних лотерей « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та інтернет центрів « ІНФОРМАЦІЯ_3 », орендував нежитлові приміщення від імені ТОВ «Дрім лото», ТОВ «В мережі», ФОП « ОСОБА_9 », на території Рівненської області, за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .
Облаштувавши зазначені приміщення як гральні заклади, встановивши персональні комп`ютери з відповідним програмним забезпеченням, призначене для отримання доступу до серверів, а саме симуляторами гральних автоматів, на яких надавалась можливість доступу до азартних ігор через мережу Інтернет з внесенням гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш, а результат повністю або частково залежить від випадковості.

Під час досудового розслідування в кримінальному провадженні проведено негласні слідчі (розшукові) дії щодо контролю за вчиненням злочину, за результатами яких задокументовано факти проведення азартних ігор за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 .
Крім того, під час проведення санкціонованих обшуків у приміщеннях гральних закладів за вищевказаними адресами вилучено 228 одиниць комп`ютерної техніки з відповідним програмним забезпеченням, а саме симуляторами гральних автоматів та грошові кошти в сумі 13724 грн. отриманих від внесення гравцями ставок.

Діючи, як організатор та керівник організованої злочинної групи, ОСОБА_8 , розробив єдиний план злочинної діяльності, відомий та схвалений всіма учасниками групи відповідно до якого розподілив функції, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети.

Згідно плану злочинних дій та розподілу ролей, ОСОБА_8 , як керівник створеного та очоленого ним стійкого організованого угруповання координував дії членів організованої групи через ОСОБА_5 . Окрім цього, ОСОБА_5 безпосередньо підшуковувала та приймала на роботу осіб, які влаштовувались працювати у вказані гральні заклади, проводила інструктування зазначених осіб щодо режиму їх роботи, правил поведінки, порядок видачі гравцям грошових коштів у разі їх виграшу, видавала зазначеним особам кошти за чергування у гральних закладах, на постійній основі контролювала роботу адміністратор-касирів залів, слідкувала за графіком їх роботи, відповідала за дотримання порядку гральних залах, надавала вказівки адміністратор касирам щодо прибирання, забезпечувала гральні заклади засобами функціонування, отримувала прибуток та передавала виручені від забороненої законом діяльності грошові кошти організатору та керівнику ОСОБА_8 , вживала заходів конспірації, що виражалось у маскуванні забороненої діяльності під пункти розповсюдження державних лотерей « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та інтернет центри «В мережі».

Члени організованої групи відповідно до єдиного злочинного плану відомого та узгодженого всіма учасниками угруповання з метою безперебійного функціонування гральних закладів та проведення азартних ігор всупереч Закону України Про заборону грального бізнесу в Україні від 15 травня 2009 року, у період часу з березня 2016 року по 12 жовтня 2016 року, під виглядом розповсюдження державних лотерей « ІНФОРМАЦІЯ_2 », упродовж червня липня 2016 року орендували ряд нежитлових приміщень на території Рівненської області, за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 .
Зазначені приміщення облаштували, як гральні заклади, встановивши персональні комп`ютери з відповідним програмним забезпеченням, призначеним для отримання доступу до серверів, а саме симуляторами гральних автоматів, на яких систематично у період з початку липня 2016 року до 26 вересня 2016 року надавалась можливість доступу до азартних ігор через мережу Інтернет з внесенням гравцем ставки, що дає можливість отримати виграш, а результат повністю або частково залежить від випадковості.

14.05.2016 слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 0000080 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України за фактом зайняття гральним бізнесом.
22.02.2017 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.28, ч. 1 ст. 203-2 КК України повідомлено ОСОБА_5 .
Підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 203-2 КК України, про яку повідомлено ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними під час досудового слідства доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який показав, що громадянка на ім`я Клавдія Миколаївнавзалі ігровихавтоматів з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », щорозташований в АДРЕСА_2 , де він працював охоронцем, відповідала за підтриманняпобутового стану приміщення (наявністькави, чаю, цукру, паперовихстаканів, засобівособистоїгігієнитощо) та у необхіднихвипадкахпідносилавказаніпредмети;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який вказав, що в закладі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » по АДРЕСА_4 , надають доступ до азартних ігор. Власниками закладу є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Окрім цього вони відкрили заклад по АДРЕСА_2 «Інтернет клуб Ельдорадо».

- речовимидоказами, вилученими в ходіпроведенняобшуків 11.08.2016, 19.08.2016, 08.09.2016, 26.09.2016 в закладахз назвами «Лото маркет», «В мережі» в АДРЕСА_3 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 , а саме: комп`ютерною технікою, грошовими коштами, документацією;

- речовими доказами, вилученими в ході проведення обшуку 11.08.2016 за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , а саме: планшетом з програмою онлайн перегляду камер відеоспостереження залів по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_5 , документами щодо приміщень по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , ТОВ «Дрім лото», ФОП « ОСОБА_9 », ТОВ «В мережі»;

- висновками комп`ютерно-технічних експертиз, проведеним по вилучених у ході обшуків приміщень гральних закладів жорстких дисках та USB- флеш накопичувачах згідно яких жорсткі диски є частиною системних блоків, які використовувались в якості терміналів доступу до «інтернет-казино», яке надавало можливість здійснювати запуск симуляторів «ігрових автоматів»;

- інформацією отриманою в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій в порядку ст.263 КПК України;

- іншими доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді штрафу від 10000 до 40000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Метою застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваної

ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, схиляючи не давати показань щодо його відношення до протиправної діяльності; вчиняти інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_5 не бажає заробляти грошові кошти у законних спосібта продовжить займатись незаконною діяльністю у сфері грального бізнесу, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Тому, утримати ОСОБА_5 від здійснення перешкод кримінальному провадженню, ухилення від виконання процесуальних рішень може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищевикладене, сторона обвинувачення вважає, що запобігти вказаним у клопотанні ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таким чином, під час провадження досудового розслідування, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; запобігання спробам продовжувати займатися злочинною діяльністю та продовжувати кримінальне правопорушення у якому він підозрюється, що відноситься до ризиків, передбачених п.п.2, 3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали за викладених в ньому обставин. Крім того слідчий вказав, що до ОСОБА_5 раніше запобіжний захід не обирався, вона не порушувала свої обов"язки.
Адвокат та підозрювана в судовому засіданні вказують, що підозра оголошена ОСОБА_5 за ч. 3 ст.28, ч. 1 ст. 203-2 КК України є не обгрунтованою, і переконливих та обгрунтованих доказів щодо вчинення ним вказаного злочину немає. Слідчий не надав доказів щодопереховування від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворювання будь-яких речей, які мають значення для справи, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне провадження. Крім того, ОСОБА_5 пояснила, що вона працювала по цивільно-правовій угоді з ТЗОВ " Дрім-Лото" , не була власником майна , не мала доступу до комп"ютерів. Вона була впевнена, що підприємство здійснює законну господарську діяльність. Також підозрювана вказала, що одружена, має постійне місце проживання, син та вона має тяжкі захворювання які потребують оперативного втручання.
Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання вбачається, що 22 лютого 2017 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.28, ч. 1 ст. 203-2 КК України.
Наявність обгрунтованої підозри слідчий обгрунтовує речовими доказами вилученими в ході проведення обшуку, висновками комп`стерно-технічних експертиз, інформацією отриманою в ході негласних слідчих (розшукових) дій, висновками судової фоноскопічної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, вказані в ст.178 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.
Санкція ч. 1 ст. 203-2 КК України передбачає основне покарання у виді штрафу від 10 000 до 40 000 мінімумів доходів громадян.
Аналіз вищевказаних норм КПК та КК свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забеспечення кримінального провадження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року вказано, що з огляду на те, що поняття " обгрунтована підозра" не визначена в національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 ЗУ " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" слідчим суддям слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі " Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої " термін обгрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об"єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При обранні виду запобіжного заходу суди враховують вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадків за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Натомість, протягом розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою прокурором та слідчим не було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Прокурором та слідчим не надано жодних переконливих доказів, що ОСОБА_5 переховувалась від органів досудового розслідування, знищувала, сховала або спотворювала будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, незаконно впливала на свідків, перешкоджала кримінальному провадженню іншим чином, хоча мала таку можливість. Також не надано доказів, що вона буде продовжувати займатися злочинною діяльністю та буде продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Кримінальний закон дає вичерпний перелік злочинів, а ч. 3 ст. 3 КК наголошує, що злочинність діяння визначається тільки Кримінальним Кодексом. Якщо діяння становить певну небезпеку для суспільних відносин, то воно обов"язково передбачає певне покарання.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
П.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року справа «Хайреддінов проти України», береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, трохи пом`якшує цей страх і зменшує його наміри втекти (7). При обґрунтуванні цієї підстави необхідне дослідження характеристики особистості, утримуваної під вартою. При цьому на користь звільнення свідчать: відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, роботи, усталений спосіб життя, наявність утриманців, відсутність спроб ухилитися від правосуддя (21, с.98). Справа ЄСПЧ «Пунцельт проти Чехії».
Аналізуючи норму ст. 176 КПК України суд слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжні заходи - це заходи процесуального примусу попереджувального характеру, пов"язані з позбавленням або обмеженням свобод підозрюваного, обвинуваченого. При вирішення питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя керується правилом принципу презумції невинуватості про те, що всі сумніви щодо доведеності обставин-підстав обрання запобіжного заходу тлумачаться на користь підозрюваного, обвинуваченого.
Запобіжний захід обирається виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема для забеспечення виконання покладених на нього обов"язків, передбачених ч. 7 ст. 42 та іншими нормами КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри та наявність ризиків. Наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити одну чи кілька із наведених дій означає наявність даних, які свідчать про обгрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій. Самі по собі ці дані, за відсутності загальної та особливої складових, не дають слідчому судді права на застосування запобіжного заходу.
Таким чином, слідчий не довів жодного ризику щодо моживої поведінки підозрюваного, а обов"язок надання доказів стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, лежить на слідчому, прокурору, а тому характеризуючи особу ОСОБА_5 немає підстав в даний час стверджувати, про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України на запобігання, яких спрямоване застосування запобіжного заходу.
Слідчий суддя також виходить з того, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, де проживає з чоловіком та сином, вона та син хворіють на тяжкі захворювання, які потребують оперативного втручання, раніше не судима, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалась.
Згідно з положенням Конвенції про захист прав людини, а також загальної спрямованості реформи кримінального судочинства на гуманізацію й підвищення гарантій захисту прав особи, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цьогоКодексу, слідчий суддя приходить до переконання про відмову в обранні ОСОБА_5 міри запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-177, 183, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_4 про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1