Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/1118/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2017 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

перекладача- ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження №0000133 від 13.02.2017 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , угорець, громадянин України, непрацюючий, неодружений, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту, встановлено, що 12 лютого 2017 року, близько 19 години, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді інспектора другої категорії - інструктор ВПС «Вилок» Державної прикордонної служби України, несучи службу та виконуючи свої службові обов`язки щодо охорони державного кордону України, під час несення служби було зупинено в межах зоні митного контролю «Зелений коридор», автомобіль марки Mercedes GLS 350 CDI, номерний знак Угорщини, № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в салоні якого в якості пасажира переднього пасажирського сидіння перебував її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які мали намір перетину державного кордону України в напрямку Угорщини. Натомість інспектор другої категорії - інструктор ВПС «Вилок», ОСОБА_7 , на підставі отриманої оперативної інформації, про факт перевезення вищевказаним транспортним засобом тютюнових виробів прихованих від прикордонного митного контролю, на законну вимогу останнього, вказав водію ОСОБА_8 щодо переміщення нею автомобіля в зону «червоного коридору» оглядового майданчику транспортних засобів.

Після чого інспектор другої категорії - інструктор ВПС «Вилок», ОСОБА_7 , з метою перевірки отриманої оперативної інформації, наказав водію ОСОБА_8 перемістити свій автомобіль в зону поглибленого огляду транспортного засобу, після чого ОСОБА_4 почувши дану вказівку працівників прикордонної служби України, будучи знервованим, сів за кермо вищевказаного автомобіля, при цьому водій ОСОБА_8 перемістилася на переднє пасажирське сидіння не виходячи з транспортного засобу. В подальшому інспектор другої категорії - інструктор ВПС «Вилок», ОСОБА_7 виконуючи свої службові обов`язки, знаходячись в зоні зеленого коридору, вказав водію жестом руки напрямок руху автомобіля в зону поглибленого огляду, в свою чергу ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою перешкоджання законній діяльності працівників Державної прикордонної служби України, ігноруючи їх законні вимоги, щодо проведення поглибленого огляду транспортного засобу, вчинив щодо ОСОБА_7 активні дії, а саме привів двигун в робочий стан та без будь-якого попередження здійснив різкий маневр розвороту свого автомобіля в напрямку виїзду із КІШ «Вилок» в сторону України, при цьому рухаючись по зустрічній смузі руху «зеленого коридору», створюючи небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, перевищуючи швидкість руху, не зважаючи на застосування засобів примусової зупинки транспортного засобу та на законну вимогу молодшого інспектора першої категорії ВПС «Вилок» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в той час перебував в прикордонному наряді «вартовий шлагбаума тил», ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на незаконне залишення Kill і «Вилок», продовжив рух свого автомобіля, при цьому створив небезпеку для життя та здоров`я ледь не допустивши наїзду на ОСОБА_9 , де при виїзді із КПП «Вилок» в напрямку України, допустив зіткнення передньої частини його автомобіля з засобами примусової зупинки транспортного засобу (шлагбаумом), таким чином зник із місця події, намагаючись уникнути відповідальності за скоєне ним кримінальне правопорушення, перемістив свій транспортний засіб про місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 15.06.2017 року між начальником Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку. В обґрунтуванні угоди покликаються на те, що обвинувачений ОСОБА_4 , повністю визнає свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.342 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину. Обвинуваченому за цією угодою погоджено покарання за ч.2 ст.342 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Просить суд, затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали клопотання щодо затвердження угоди про визнання винуватості. Просять суд таку затвердити.

Прокурор в судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав та просить суд таку затвердити.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до переконання, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-471 КПК України та Закону України про кримінальну відповідальність ст.246 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання з урахуванням особи винного.

Як вбачається з угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим та прокурором сторони вважають, що для укладення даної угоди істотне значення мають обставини, передбачені ч.1 ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, відповідно до вимог ч.1 ст.67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено.

У відповідності до ч.3 ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.342 КК України по степеню тяжкості відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Згідно вимог ч.3 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий та являється особою, яка вчинила злочин вперше. Свою вину у скоєному злочині, передбаченому ч.2 ст.342 КК України обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю. Сторонами визначено узгоджене покарання.

Наявність обставин, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.66 КК України, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 та наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, сторони даної угоди про визнання винуватості дійшли до остаточного висновку про можливість обвинуваченому ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень із обов`язковим виконанням покладених на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Сторони підтвердили, що їм відомі наслідки укладення угоди провизнання винуватості.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , роз`яснено зміст вимог ст.473 КПК України, який йому зрозумілий та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є його відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеженням його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно вимог ч.2 ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468- 475 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості у скоєнні обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 15.06.2017 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та начальником Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133 від 13.02.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України, та призначити йому покарання, у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 ст.478 КПК Україи про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості від 15.06.2017 р. та передбачену ст.389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку.

Вручити копію вироку засудженому та прокурору негайно.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

ГоловуючийОСОБА_1