Справа № 370/1813/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/61/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 54 01.02.2017

УХВАЛА
Іменем України
01 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000803 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та заступника прокурора Київської області на вирок Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ак-Довурак, Росія, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не одружений, не працюючий, раніше судимий вироком Макарівського районного суду Київської області від 14 січня 2016 року, такий, що немає державних нагород,
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 389 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію,

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вироком Макарівського районного суду Київської області від 14 січня 2016 року, останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме: 850 гривень.
Вирок суду набрав законної сили.
14 січня 2016 року у приміщенні Макарівського районного суду Київської області ОСОБА_7 було роз`яснено обов`язок сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили, а саме: до 11 квітня 2016 року та повідомити про це відповідний суд шляхом надання документу про сплату штрафу, на що ОСОБА_7 надав свою добровільну згоду. Крім того, ОСОБА_7 був попереджений про кримінальну відповідальність, у разі несплати штрафу.
07 квітня 2016 Макарівським районним судом Київської області на адресу проживання ОСОБА_7 , в АДРЕСА_1 направлене рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення у кримінальній справі №370/2932/15-к щодо необхідності сплати штрафу.
Однак, ОСОБА_7 незважаючи на винесені попередження, знаючи порядок та умови відбування покарання у вигляді штрафу, правові наслідки за ухилення від відбування покарання у вигляді штрафу в період з квітня 2016 та по даний час призначене судом покарання не виконав, штраф умисно не сплатив, тобто ухилився від його сплати.
Не погоджуючись з вироком суду, заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що в мотивувальній частині вироку суд виклав не формулювання обвинувачення, яке він визнав доведеним, а лише зазначив у чому ОСОБА_7 обвинувачується.
Вказує і на те, що і за обвинувальним актом і за вироком Макарівського районного суду Київської області від 03.11.2016 року, дії ОСОБА_7 кваліфіковано як «Ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання», що суперечить змісту чинної диспозиції ст. 389 ч.1 КК України.
Посилається і на те, що згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Однак суд першої інстанції призначив обвинуваченому основне покарання із застосуванням ст. 75 КК України, чим покращив становище обвинуваченого у порівнянні з покаранням у виді штрафу, яке слід відбувати реально, тобто допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, судом ОСОБА_8 взагалі не визначено остаточне покарання за сукупністю вироків.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого, просить вирок Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що в мотивувальній частині вироку суд виклав не формулювання обвинувачення, яке він визнав доведеним, а лише зазначив, у чому ОСОБА_7 обвинувачується органами досудового розслідування.
Крім того, як пом`якшуючу покарання обставину суд у вироку зазначив таку обставину, яка не передбачена ст. 66 КК України визнання обвинуваченим своєї вини, та як обтяжуючу покарання обставину, згідно ст. 67 КК України, не вказав рецидив злочинів.

Також суд у вироку зазначив, що покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., призначене ОСОБА_7 вироком Макарівського районного суду від 14.01.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України, повинно виконуватись відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України самостійно, що не відповідає дійсності, адже вирок від 14.01.2016 року на момент ухвалення вироку від 03.11.2016 року був вже виконаний, оскільки обвинувачений надав суду квитанцію про сплату штрафу, що судом було визнано як пом`якшуючу обставину.

Крім того, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суд поклав на обвинуваченого обов`язки, які не передбачені ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка подану заступником прокурора Київської області апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, а апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції підтримала лише в тій частині, що судом у вироку не було викладено обвинувачення, яке встановлено судом, просила вирок суду скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, думку обвинуваченого, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 2 ч. З ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів та інші дані.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.
Зокрема, в мотивувальній частині оскаржуваного вироку не зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а лише зазначено обвинувачення, викладене в обвинувальному акті.
Наведене указує на те, що обвинувачення, яке судом першої інстанції було визнано доведеним у вироку не сформульовано, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000803 ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 389 КК України, а саме, в ухиленні від сплати штрафу особою, засудженою до цього виду покарання. Подальша зміна чи уточнення обвинувачення щодо ОСОБА_7 в ході судового розгляду не відбувалась.

При цьому, визнаючи викладене за ст. 389 ч.1 КК України обвинувачення доведеним, суд не звернув увагу, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення не містить зазначення суб`єктивної сторони вказаного злочину.

Таким чином, при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, в результаті чого було порушено право обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, що тягне за собою безумовне скасування судового рішення.

Сукупність зазначених вище порушень кримінального процесуального закону колегія суддів вважає істотними та такими, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний, обґрунтований і вмотивований вирок. Окрім цього, сутність даних порушень вимог кримінального процесуального закону така, що унеможливлює ухвалення рішення судом апеляційної інстанції в даному кримінальному провадженні.

Із урахуванням викладеного, вирок Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 не може вважатись законним, обґрунтованим і вмотивованим та підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути зазначені порушення, перевірити доводи, викладені в апеляційних скаргах заступника прокурора Київської області та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, та в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та заступника прокурора Київської області задовольнити.
Вирок Макарівського районного суду Київської області від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Судді:

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4