Справа № 240/312/14-к р.
Номер провадження № 1-кп/240/3/16 р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2016 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що народився в м. Добропілля Донецької області , освіта неповна середня , не працюючого , не одруженого, засудженого:
-28 грудня 2001 року Добропільським міським судом Донецької області за ст.185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі,
-21 березня 2002 року Добропільським міським судом Донецької області за ст.186 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21 липня 2005 року на підставі Закону України «Про амністію»,
-23 вересня 2008 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 309 ч. 1, 185 ч. 2 , 70 КК України до 2 років обмеження волі,
-21 січня 2010 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст.185 ч. 2, 71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 23 жовтня 2012 року за відбуттям строку покарання,
-30 жовтня 2013 року Куйбишевським районним судом м. Донецька за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України - встановленням іспитового строку 2 роки,
-26 липня 2016 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
мешкаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
19 лютого 2014 року, о 18 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 знаходячись в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ПП « ОСОБА_6 » , що належить потерпілому та розташований в АДРЕСА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, звернувся до продавця магазину ОСОБА_7 надати йому мобільний телефон для здійснення дзвінка.
Не отримавши телефон, ОСОБА_4 , використовуючи це як привід, діючи з хуліганських спонукань та прагнучи продемонструвати зневагу до оточуючих, почав голосно кричати та висловлюватися нецензурною лайкою на адресу продавця ОСОБА_7 .
На зауваження оточуючих припинити свої дії та вийти із магазину, ОСОБА_4 не реагував, наполягав надати йому телефон для здійснення дзвінка, бігав по магазину, голосно кричав, висловлювався нецензурною лайкою в присутності продавця магазину, технічного працівника та покупця. Помилившись та не відразу знайшовши вихід, ОСОБА_4 , демонструючи силу і проявляючи особливу зухвалість, ударив рукою по дверному склу вхідних дверей, розміром 30 х120 мм , розбив його , завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 12 грн. 60 коп.
Продовжуючи хуліганські дії, поєднані з особливою зухвалістю, ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаками рук по склу холодильної камери. Протиправні дії обвинуваченого продовжувалися біля 20 хвилин та були припинені продавцем магазину, яка вивела обвинуваченого із магазину на вулицю та вмовила піти. Робота магазину з часу вчинення хуліганських дій була припинена і до кінця робочого дня не поновлювалась.
Завдана потерпілому матеріальна шкода обвинуваченим не відшкодована.
Вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України обвинувачений визнав , пояснивши, що 19 лютого 2014 року він, будучи в стані алкогольного сп`яніння,зайшов до магазину в с. Іверське Олександрівського району, маючи намір подзвонити, бо не знав де він знаходиться та куди їхати. Телефон йому не дали, тому він розлютився, став кричати. Коли не знайшов вихід, вдарив кулаком по склу дверей від відчаю. Наміру пошкодити майно не мав. Кричав та лаявся , бо знаходився в стані сп`яніння. Обвинувачений посилався, що відразу, як його продавець вивела, він вибачився і наступного дня запропонував власнику магазина відшкодувати завдану пошкодженням скла шкоду, але він категорично відмовився.
Вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується поясненнями свідка, потерпілого, письмовими доказами.
Так, опитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що 19 лютого 2014 року, біля 18 години, до магазину «Анастасія», де вона працює продавцем, зайшов обвинувачений, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та вів себе агресивно й неадекватно. Він звернувся до свідка, наполягаючи, щоб вона дала телефон подзвонити. ОСОБА_7 відмовилась , посилаючись, на відсутність телефону. У відповідь ОСОБА_4 почав кричати, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, наполягав надати йому телефон. ОСОБА_7 просила обвинуваченого покинути магазин, але він не вгамовувався, вів себе неадекватно, бігав по магазину, чим налякав і свідка і , присутнього при цьому, технічного працівника магазину, від якого теж вимагав надати телефон.
В цей час до магазину зайшла покупець ОСОБА_8 , до якої ОСОБА_4 також став кричати та вимагати телефон. ОСОБА_7 просила обвинуваченого вийти, супроводжуючи його до виходу, але ОСОБА_4 , будучи збудженим та занадто п`яним, заплутався, не знайшов вихідні двері, а коли підійшов до них, умисно вдарив кулаком по склу та розбив. Порізавшись об розбите скло він почав бити кулаками по холодильникам , що знаходилися в торговельному залі, навалюючись на них всім тілом. Все це супроводжувалось криками та лайкою. Тоді ОСОБА_7 підійшла до обвинуваченого, взяла його за лікоть та вмовила вийти із магазину під приводом показати автобусну зупинку, де зараз буде автобус. На вулиці обвинувачений трохи заспокоївся, але продовжував вести себе неадекватно, просив вибачення. В магазині ОСОБА_4 знаходився біля 20 хвилин. Робота в магазині була припинена і до кінця робочого дня , до 20 години, не поновлювалась. Покупець пішла, а свідок ОСОБА_9 передзвонила власнику потерпілому ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 цивільний позов не заявив, в судовому засіданні підтвердив, що прибувши до магазину , коли йому зателефонувала продавець ОСОБА_7 ,побачив розбите скло вхідних дверей магазину. Продавець повідомила про те, що сталося. Вона вказала на обвинуваченого, який знаходився неподалік, будучи в стані сильного алкогольного сп`яніння . ОСОБА_4 не міг прийти до тями та був переданий працівникам міліції.
Завдана матеріальна шкода обвинуваченим не відшкодована, не дивлячись на його обіцянку самостійно вставити скло.
Місце, спосіб, час та обставини вчинення ОСОБА_4 хуліганства, повідомлені свідком ОСОБА_7 підтверджуються протоколом огляду місця події від 19 лютого 2014 року з фототаблицею. Огляд проведено з 19 години 15 хвилин до 20 години 5 хвилин . Під час огляду, біля вхідних дверей магазину знайдено уламки скла. Встановлено пошкодження дверей у виді розбитого фрагменту скла вхідних дверей ,розміром 30 х120 см . Також виявлені сліди бурого кольору на склі морозильної камери, що знаходиться в торгівельному залі магазину.
а.п.104-108 т. 1
Обставини вчинення хуліганства підтверджуються також протоколом медичного огляду від 19 лютого 2014 року № 46, за яким під час проведення медичного огляду ОСОБА_4 о 21 годині 25 хвилин встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня.
а.п.110 т. 1
Розмір завданої матеріальної шкоди підтверджено довідкою директора ринка «Олександрівський» .
а.п. 111т.1
Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.296 КК України, бо він, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння в громадському місці, грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства. Обставини вчинення хуліганства, а також умисне пошкодження майна потерпілого свідчать про наявну ознаку особливої зухвалості.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, що задовільно характеризується за місцем проживання ,вчинення ним кримінального правопорушення під час звільнення з випробуванням від відбування покарання за раніше вчинений злочин .
Як пом`якшуючу покарання обставину суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Як обтяжуючу покарання обставину суд враховує вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
На підставі викладеного, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, обставини скоєного правопорушення та його наслідки, в тому числі, незначний розмір завданої матеріальної шкоди , суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді арешту.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання обвинуваченому необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з урахуванням вже відбутого строку з 9 червня 2016 року по 26 липня 2016 року.
Керуючись ст.ст. 370, 371,374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох) місяців арешту .
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, до призначеного покарання обвинуваченому необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2016 року і остаточно призначити покарання із застосуванням правил складання покарань, передбачених ч. 1 ст. 72 КК України, виходячи з розрахунку один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі- у виді 4 (чотирьох ) років 6 (шести ) місяців 10 ( десяти) днів позбавлення волі.
Строк покарання обвинуваченому обчислювати із заліком досудового ув`язнення , фактично відбутого у слідчому ізоляторі з 27 липня 2016 року до 22 грудня 2016 року включно, виходячи із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком чинності залишити у виді тримання під вартою в Бахмутській установі виконання покарань №6.
Вирок може бути оскарженим до Апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії вироку.
Суддя ОСОБА_1