ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро кримінальне провадження № 0000622 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого базову середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого- вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25.05.2011 року за ст.ст. 185 ч.3; 263 ч.1, ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 19.03.2013 року умовно-достроково на 9 місяців 7 днів, вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2016 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:
14 березня 2016 року, приблизно о 08.00 годині ОСОБА_8 приїхав до своєї мами ОСОБА_6 , яка тимчасово проживала у к. АДРЕСА_2 , де здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, під час якого демонструючи потерпілій кухонний ніж, який він приклав до шиї потерпілої та погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, змусив потерпілу, яка реально сприйняла погрози, передати обвинуваченому 400 грн., якими він заволодів і з міста вчинення злочину втік.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України не визнав, суду пояснив, що він не вчиняв розбійний напад, його не було 14 березня 2016 року о 08.00 ранку на вул. Березинській, 38 в м. Дніпро, на досудовому слідстві визнавав свою винуватість під тиском працівників поліції.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що вона обмовила свого сина (обвинуваченого ОСОБА_8 ), оскільки знаходилась у залежності від своєї доньки ОСОБА_9 та волонтера на ім`я ОСОБА_10 , який допомагав у лікуванні її молодшої доньки від онкологічного захворювання. Саме вони схилили її до того, щоб написати заяву в поліцію і розказали що саме писати, показання на досудовому слідстві, а також на слідчому експерименті давала після «інструктажу», який з нею проводив ОСОБА_11 ..

Рішення про звернення до поліції з заявою про розбійний напад приймали вчотирьох- вона, її донька ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , збирались у готелі «Рассвет», ОСОБА_11 запропонував їй у заяві написати, що у неї у сумці було 400 гривен і син ОСОБА_8 забрав їх погрожуючи ножем, який приставив до горла.

Свідок ОСОБА_9 ( сестра обвинуваченого, донька потерпілої) суду пояснила, що її молодша сестра хворіє на онкологію, їм випадково зустрівся ОСОБА_13 , який разом з ОСОБА_11 став допомагати у лікуванні сестри. Про розбійний напад їй стало відомо від потерпілої, яка їй розповіла, що ОСОБА_8 напав на неї з ножем, який приставив до шиї і забрав з сумки 400 грн., потерпіла сама вирішила звернутись до поліції з заявою про розбійний напад. У її присутності ніколи не обговорювалося питання щодо обмови ОСОБА_8 у вчинені розбійного нападу також їй не відомо, щоб хтось інструктував потерпілу з приводу обставин розбійного нападу на неї.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що знайомий з родиною потерпілої у зв`язку з допомогою яку він та ОСОБА_14 надавали під час лікування доньки потерпілої. У березні 2016 року, точну дату не пам`ятає, але не виключає, що це було 14 числа, зранку, він підвіз потерпілу до готелю «Берлін», що знаходиться на вулиці Березінській у м.Дніпро і чекав її, вона довго не виходила, тому від піднявся на другий поверх, щоб з`ясувати причину затримки. Там він побачив, як ОСОБА_15 притиснув потерпілу до дверного косяку, приставив до горла ніж і вимагав у неї гроші. На його вимогу припинити злочин, ОСОБА_15 висловив погрози, що заріже потерпілу, якщо він наблизиться до нього.

Свідок категорично заперечував, що він чи ОСОБА_14 коли-небудь давали поради потерпілій щодо звернення до поліції з приводу розбійного нападу на неї і що він інструктував потерпілу з приводу її показань.

Пам`ятає, що потерпіла декілька разів скаржилась на сина, що він у неї забирає гроші і радилась чи звертатись їй в поліцію, він та ОСОБА_14 їй завжди казали, що то її син і вона сама повинна прийняти рішення.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що про розбійний напад на потерпілу йому стало відомо від самої потерпілої, яка йому зателефонувала і розповіла, що син погрожуючи ножем забрав у неї гроші.

З обвинуваченим він не знайомий, тільки один раз бачив його, але це було вже після скоєння злочину.

У зв`язку з розбіжністю показань обвинуваченого, потерпілої та свідків судом проведено їх одночасний допит під час якого свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 повністю підтвердили ті показання, які були ними надані під час судового розгляду, потерпіла ОСОБА_6 плуталася у своїх показаннях то визнавала то оспорювали зазначені свідками факти.

Крім вищезазначених показань свідків, вина обвинуваченого у вчиненому злочині підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події кімнати № 501 готелю «Берлін» за адресою будинок № 38 по вул. Березинській у м. Дніпро, під час якого було виявлено та вилучено кухонний ніж, за допомогою якого ОСОБА_8 вчинив розбійний напад, постановою слідчого ніж визнано речовим доказом; протоколом огляду від 15.03.2015 року, під час якого було оглянуто сумку потерпілої, в якій знаходились гроші, в розмірі 400 грн. і якими обвинувачений заволодів.

Під час досудового слідства проведено слідчий експеримент від 31.03.2016 р. за участю підозрюваного ОСОБА_8 , який пояснив, яким чином і при яких обставинах скоїв злочин, показавши при цьому на статисті як він передпліччям правої руки притиснув потерпілу, в районі шиї до дверного косяку, а лівою рукою взяв зі стола ніж та притиснув його до шиї потерпілої з вимогою віддати гроші, після того як потерпіла віддала йому 400 грн., він з місця вчинення злочину втік.
Судом також досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 29.03.2016 р. за участю потерпілої, яка пояснила, яким чином і при яких обставинах на не неї був здійснений напад, показавши на статисті, як передпліччям правої руки ОСОБА_8 притиснув її, в районі шиї до дверного косяку, а лівою рукою взяв зі стола ніж та притиснув його до її шиї з вимогою віддати гроші, злякавшись, вона віддала йому 400 грн..
Аналогічний слідчий експеримент проведено і зі свідком ОСОБА_11 , який також показав, яким чином ОСОБА_8 притиснув потерпілу, як погрожував ножем, притиснувши його до шиї потерпілої, як забрав гроші і куди поклав ніж.
Судом допитано свідка ОСОБА_16 , який приймав участь у якості понятого при проведенні слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 , свідок зазначив, що ОСОБА_8 самостійно, без будь яких сторонніх підказок показав та розказав яким чином він, за допомогою ножа, заволодів грошима потерпілої.
Про обставини проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_6 допитано понятих - свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які пояснили, що під час проведення вказаної слідчої дії потерпіла пояснювала, яким чином і при яких обставинах не неї був здійснений напад, показавши на статисті як передпліччям правої руки нападник притиснув її за шиї до дверного косяку, а лівою рукою взяв ніж та притиснув його до її шиї з вимогою віддати гроші.
При проведені експерименту потерпіла все розказувала та показувала самостійно, було видно, що вона каже правду.
Як на підставу обмовлення себе, обвинувачений посилався на недозволені дії працівника поліції ОСОБА_19 та свідка ОСОБА_11 , які нібито побили його та примусили зізнатись у розбійному нападі.

Ухвалою суду прокурору доручено організувати проведення перевірки показань обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_6 щодо недозволених методів ведення досудового слідства.

З цього приводу судом був допитаний ОСОБА_19 , оперуповноважений Індустріального ВП, який показав, що приймав участь у затриманні ОСОБА_8 , останній відразу зізнався, що вчинив розбійний напад, він його передав у слідчий відділ, будь якого тиску на нього ніхто не здійснював, оскільки в цьому і не було сенсу, той все визнавав. У його присутності свідок ОСОБА_11 з ОСОБА_20 не спілкувався і не був присутнім у його кабінеті разом з ОСОБА_8 .

Свідок також пояснив, що коли потерпіла подавала заяву про вчинення злочину, він звертав її увагу, що вона пише заяву на свого сина і що коли заспокоїться то може статися так, що вона відмовиться від притягнення його до кримінальної відповідальності, але потерпіла була настроєна рішуче.

Свідок ОСОБА_11 категорично заперечував факт тиску на ОСОБА_8 як з його боку так і з боку поліції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Тому за дорученням прокурора, який діяв на підставі ухвали суду, начальником СКП Індустріального відділу поліції проведено службову перевірку, відповідно до висновків якої факту недозволених методів ведення слідства щодо ОСОБА_8 встановлено не було.
Крім того, суду надана відповідь з Дніпропетровської установи виконання покарань, з якої вбачається, що ОСОБА_8 прибув до установи 18.03.2016 року і на ньому будь яких тілесних ушкоджень не зафіксовано.

Обвинуваченим було заявлено, що після того як його побили він був оглянутий лікарями Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні, які зафіксували наявні на ньому побої, судом було зроблено запит до лікарні та отримано відповідь, що ОСОБА_8 в період з 15.03. по 18.03.2016 року до лікарні не звертався.

Дослідивши в судовому засіданні належні докази, суд дійшов висновку про те, що доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину.

Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як спосіб захисту, його показання, щодо того, що його не було в день і в час вчинення злочину у м. Дніпрі, спростовуються протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_8 де він показав і розказав яким чином ним був вчинений злочин, показаннями свідка ОСОБА_11 , який був очевидцем злочину та підтвердив свої показання в суді, протоколом слідчого експерименту з потерпілою.

Відмова потерпілої від поданої нею заяви про вчинення злочину, судом не приймається до уваги, її заява про обмову ОСОБА_8 спростовується результатами слідчого експерименту за участю потерпілої та допитаних свідків, які приймали участь у його проведенні у якості понятих.

Під час всього судового розгляду потерпіла давала непослідовні покази, постійно їх змінювала.

Судом не встановлено будь яких підстав для обмови свідками ОСОБА_21 та ОСОБА_22 обвинуваченого ОСОБА_23 , які з ним навіть не були знайомі.

За таких обставин, суд допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши представлені докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, приходить до висновку, що ОСОБА_8 повинен нести кримінальну відповідальність за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 187 КК України.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, а саме те, що відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 187 КК України, віднесений до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, характеризується посередньо.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання суд не вбачає.

Обставиною, що обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, характер та обставини вчинених діянь, наявність обставини, що обтяжує покарання та відсутність обставин пом`якшуючих покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 187 КК України, без застосування ст. 69 КК України.

Витрати, пов`язані з залученням експертів в кримінальному провадженні, підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

У х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч.4 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, призначене вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2016 року за ст.185 ч.3 КК України, остаточно визначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання 15.03.2016 року.

Зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 15.03.2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

Запобіжний захід , до набрання вироком законної сили, залишити без змін- тримання під вартою.

Речовий доказ- кухонний ніж, який під час досудового слідства переданий потерпілій- залишити у потерпілої.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судово-дактилоскопічної експертизи у розмірі 1100,50 грн.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання його копії. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1