Справа № 296/4653/16-к
Вирок
Іменем України
17 березня 2017 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000077 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вереси Житомирського р-ну Житомирської обл., українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох дітей 2004 та 2009 р. народження, непрацюючого, зареєстрованого як безробітного, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до обвинувального акту від 25.05.2016 року, ОСОБА_4 24 березня 2015р., був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015р. №15/2015 та направлений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 30.05.2015р. №3 сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення і призначено на посаду номер обслуги відділення охорони взводу охорони роти охорони.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991р та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р., особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/214 від 17 березня 2014р., №454/2014 від 06 травня 2014р., № 607/2014 від 21 липня 2014р., №15/2015 від 14 січня 2015р., в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 17,65,68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України, ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно до вимог ст.ст.1,2,3,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 17,65,68 Конституції України, ст. ст. 11,16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, сержант ОСОБА_4 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Військової присяги, Конституції України, законів України та статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконували свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби в Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитись від військової служби за наступних обставин.

Реалізуючи задумане, 24 березня 2016р., близько 14 години, військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 , в порушення вимог ст.ст. 17,65,68 Конституції України, ст.ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст. 11,16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) військової частини та поважних причин самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 07 квітня 2016р.

Крім того,14 квітня 2016р. сержант ОСОБА_4 повторно, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без дозволу відповідних командирів (начальників) військової частини та поважних причин самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення військової частини та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд до 26 квітня 2016р.

З 26.04.2016р. по 05.05.2016р. сержант ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному наркологічному диспансері Житомирської обласної ради.

06 травня 2016р. близько 08 години сержант ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону, цього ж дня направлений до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання своїх обов`язків відповідно до наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 №90.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, в умовах дії особливого періоду, крім воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України.

17 березня 2017року між прокурором прокуратури Житомирського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, сторони погоджуються звільнити ОСОБА_4 від відбування узгодженого покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з випробуванням із застосуванням іспитового строку, тривалістю 01 (один) рік.

Відповідно до п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 17 березня 2017 року про визнання винуватості між прокурором прокуратури Житомирського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання, у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, з випробуванням, терміном на один рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_4 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1