Ухвала
іменем України
12 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок

Кам`янсько Дніпровського районного суду Запорізької області

від 07 квітня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному

до ЄРДР за № 0001609
в с т а н о в и л а:
Вироком КамянськоДніпровського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, що проживає без реєстрації за адресою:

АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого.
засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів у проваджені.

Крім того, зазначеним вироком засуджено ОСОБА_5 судові рішення щодо якого в даній касаційній скарзі не оскаржуються.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року вирок щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без змін.

Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_4 засуджено за злочин, вчинений за таких обставин. 08 грудня 2015 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою і спільно діючи, маючи умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, перебуваючи на території парку, розташованого біля Будинку культури по вул. Гоголя у м. Кам`янкаДніпровська Запорізької області, застосовуючи насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, розподілили ролі між собою таким чином, що ОСОБА_4 напав на ОСОБА_6 ззаду та наніс йому декілька ударів в потиличну частину голови, від чого той впав, а ОСОБА_5 в цей час спостерігав, щоб до них ніхто не підійшов. Далі, ОСОБА_5 з метою заволодіння майном потерпілого наніс йому не менше шести ударів ногою в область тулубу та голови, від чого потерпілий втратив свідомість, після чого ОСОБА_4 зірвав з потерпілого барсетку, в якій знаходився мобільний телефон марки «Леново А516» та гроші в сумі 50 доларів США.

Внаслідок вчинення зазначених дій засуджені заподіяли потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, які спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

У касаційній скарзі засуджений не погоджується з вироком

Кам`янськоДніпровського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року й ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2016 рокув частині призначеного йому покарання. На його думку суд не врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням, добровільно відшкодовані збитки та утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 . Просить призначити покарання з урахуванням ст. 69 КК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України за обставин викладених у вироку в касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується призначеного ОСОБА_4 покарання, яке на його думку є несправедливим, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Щодо покарання, яке призначено ОСОБА_4 , то воно, на думку колегії суддів, відповідає вказаним вимогам закону.

Доводи засудженого про те, що судами не в повному обсязі враховано обставини, які пом`якшують покарання, судова колегія вважає безпідставними.

Як вбачається з копій судових рішень, суд, призначаючи покарання, з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до приписів ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Також судом враховано особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, на психоневрологічному та наркологічному обліку не перебуває, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставинами, що пом`якшують покарання засудженого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину під час судового розгляду.

Даних про добровільне відшкодування завданої шкоди у касаційній скарзі та доданих до неї копіях судових рішень не міститься. Разом з тим, з оскаржуваних судових рішень вбачається, що майно, яким заволоділи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме: барсетка, мобільний телефон марки «Леново А516» та грошові кошти в сумі 50 доларів США, були передані правоохоронним органом на зберігання потерпілому. Вироком суду зазначені речові докази залишено у розпорядженні останнього.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_4 покарання, відповідно ст. 65 КК України є справедливим, та сприятиме його виправленню і перевихованню, попередженню вчинення ним нових злочинів, а тому погоджується з думкою суду апеляційної інстанції про те що підстав для застосування до ОСОБА_4 приписів ст. 69 КК України, як про це йдеться у його касаційній скарзі суд не вбачає.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляційної скарги були належно перевірені судом апеляційної інстанції та на них надано змістовні відповіді.

Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 у його касаційній скарзі не наведено.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження, слід відмовити, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити засудженому ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок

Кам`янсько Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 липня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3