Справа № 461/5186/16-к
Провадження № 1-кс/461/3904/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.11.2016 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого другого СВ СУ прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 25.07.2016 року про відмову в задоволенні клопотання,-
Скаржник в судовому засіданні вимоги скарги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні викладеним у мотивах скарги. Просить скаргу задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив. Вважає, що постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання є обґрунтованою.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.
Постановою старшого слідчого другого СВ СУ прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 25.07.2016 року, в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про проведення слідчих дій, а саме, про проведення одночасних допитів ОСОБА_8 і ОСОБА_4 із свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 відмовлено за безпідставністю.
Відповідно до ч.9 ст.224 КПК України, слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях.
Із постанови слідчого вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки слідчий не вбачає розбіжностей у показах допитаних осіб, та сам заявник не зазначив, які саме розбіжності містяться у показах допитаних осіб.
Згідно ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Крім того, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 17.08.2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_7 від 22.07.2016 року про відмову у задоволенні клопотання про проведення одночасних допитів ОСОБА_8 і ОСОБА_4 із свідками ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Із ухвали вбачається, що ОСОБА_8 оскаржує постанову слідчого про відмову у задоволенні аналогічного клопотання про одночасний допит тих же осіб, які давали показання у кримінальному провадженні.
В ухвалі слідчий суддя покликається на те, що згідно ч.3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.
Постанови слідчого і прокурора - це процесуальні документи, якими оформляються їх рішення під час провадження досудового розслідування. Загальні для всіх постанов слідчого і прокурора вимоги, конкретизуються в статтях КПК які регламентують порядок складання і зміст постанов про проведення певної процесуальної дії.
В даному випадку, винесення постанови слідчим являється оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого, та відповідає вимогам ст.94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У зв`язку з цим, суддя посилається на те, що слідчий не вбачає розбіжностей в показаннях свідків, на його думку свідчення цих осіб спростовують твердження ОСОБА_8 про вчинення щодо нього злочинів. Відтак, слідчий не вбачав підстав для проведення одночасного допиту, з чим погодився слідчий суддя.
Встановлені обставини, яким надана правова оцінка суддею, мають преюдиційне значення, переоцінці та додатковому тлумаченню не підлягають.
Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що у задоволені скарги слід відмовити, оскільки слідчий є самостійним при здійсненні своєї професійної діяльності, а суд не наділений повноваженнями надавати слідчому вказівки щодо вчинення конкретних слідчих дій під час розслідування кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 21-27, 303- 307,318 - 380 КПК України, слідчий суддя ,
у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого другого СВ СУ прокуратури Львівської області ОСОБА_5 від 25.07.2016 року про відмову в задоволенні клопотання відмовити за безпідставністю.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Слідчий суддя ОСОБА_1