УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні представник заявника доводи скарги підтримав, просив її задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просила в задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що слідчим виконані всі необхідні слідчі дії, а тому постанова є законною та обґрунтованою.
Відповідно до статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до вимог статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
За приписами частини 2 статті 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Отже, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. А тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
Крім того, відповідно до вимог статті 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження в справі й обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до поштового штампу на конверті оскаржувана постанова була направлена заявникові поштою 14 вересня 2016 р., відтак скаргу на постанову про закриття кримінального провадження подано з додержанням строку встановленого ст. 304 КПК України.
З тексту оскаржуваної постанови випливає, що слідчим у даному кримінального провадження проведено такі слідчі дії:
1) допитано потерпілого ОСОБА_5 , який підтвердив факти, викладені в заяві про кримінальне правопорушення;
2) допитано в якості свідка слідчого СВ Шевченківського РВ ОСОБА_7 , яка не пам`ятає, чи були у потерпілого тілесні ушкодження, та яка призначила судово-медичну експертизу щодо наявності у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень;
3) допитано в якості свідка слідчого СВ Шевченківського РВ ОСОБА_8 , який показав, що при складанні ним протоколу затримання ОСОБА_5 останній видимих тілесних ушкоджень на тілі не мав, але шкутильгав, про що ОСОБА_5 пояснив свідку, що вдарився. Відповідно до показань ОСОБА_8 потерпілий почав говорити, що його вдарили співробітники міліції, після спілкування з адвокатом ОСОБА_3 ;
4) допитано в якості свідка колишнього інспектора патрульної служби ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_9 , який брав участь у затриманні ОСОБА_5 , однак факт отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень при затриманні заперечував;
5) аналогічних показання надав свідок ОСОБА_10 колишній інспектор патрульної служби ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області;
6) допитати ще одного учасника затримання ОСОБА_5 ОСОБА_11 у слідчого не виявилося можливим оскільки останній проходить навчання в Дніпровському Державному Університеті внутрішніх справ, де перебуває на казарменному положенні;
7) досліджено матеріали судово-медичної експертизи, згідно з висновками якої, що з причини відсутності необхідних медичних документів визначити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_5 не виявилось можливим.
8) досліджено матеріали службового розслідування ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, відповідно до яких факти, викладені в заяві про кримінальне правопорушення не знайшли свого підтвердження.
Також слідчий в оскаржуваній постанові послався на непослідовність у показах потерпілого ОСОБА_5 , що на думку слідчого об`єктивно підтверджується показаннями свідка ОСОБА_8 , при цьому, здобути докази на підтвердження факту спричинення працівниками патрульно-постової служби тілесних ушкоджень ОСОБА_5 під час його затримання у ході досудового розслідування не вдалось.
На виконання вказівок процесуального керівника в ході подальшого досудового розслідування повістками викликались для допиту ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , однак вказані особи не з`явилися, причини неявки не повідомили. За таких обставин слідчим зроблено висновок, що допитати зазначених осіб не виявилося можливим.
Також слідчим було витребувано з Запорізької міської клінічної лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги копії наявної медичної документації, щодо обстеження та надання першої медичної допомоги ОСОБА_5 , а саме: копії журналу №24 обліку прийому хворих у стаціонарі та відмов у госпіталізації та журналу запису рентгенологічних досліджень, магніторезонансних томографій. Іншої медичної документації вказаним медичним закладом надано не було з причин її відсутності.
На думку слідчого, у зв`язку з тим, що події, про які вказано у заяві про вчинення злочину мали місце у серпні 2015 р. й надана медична документація є недостатньою для проведення лише за нею судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , призначення повторної судово-медичної експертизи є недоцільним.
В даному випадку слід констатувати, що слідчим не проведено ефективного розслідування фактів, викладених у заяві про кримінальне правопорушення.
Так, в ході досудового розслідування не проведено жодного одночасного допиту свідків із потерпілим, не зважаючи на кардинальні протиріччя в їхніх показаннях.
Оскаржувана постанова містить посилання на факти, які не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, показання свідка ОСОБА_8 про відсутність скарг у ОСОБА_5 при затриманні не підтверджуються жодним документом, окрім самих показань. Натомість в матеріалах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 є клопотання захисника від 15 серпня 2015 р. (день затримання) про встановлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , яке так і лишилося без належної відповіді.
Поряд із цим, слідчий не звернув увагу на показання ОСОБА_5 та не зробив жодної слідчої дії, направленої на встановлення, чи були у ОСОБА_5 на момент затримання тілесні ушкодження, хоча потерпілого оглядали лікарі в 5-й міській лікарні та встановили наявність тілесних ушкоджені у вигляді перелому ноги, згодом документи про тілесні ушкодження були направлені разом із потерпілим до Запорізького СІЗО.
Також слідчим не проведено слідчих дій, направлених на встановлення наявності тілесних ушкоджень безпосередньо у ОСОБА_5 , таких дій, як огляд особи із залученням спеціаліста в галузі судової медицини та/або судово-медичну експертизу живої особи.
Таким чином, жодних перешкод для встановлення наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 процесуальним шляхом орган досудового розслідування не мав.
На переконання слідчого судді твердження слідчого, що потворне проведення судово-медичної експертизи є недоцільним, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 242, п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК України для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень в обов`язковому порядку призначається судова експертиза.
В свою чергу, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 69 КПК України експерт має право заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів та вчинення інших дій, пов`язаних з проведення експертизи.
Відтак, вирішення питання про достатність матеріалів для надання експертного висновку відноситься до компетенції судового експерта, а не слідчого.
Таким чином, достовірно не встановивши наявності тілесних ушкоджень, слідчий зробив висновок про відсутність в діях працівників патрульно-постової служби ознак складу кримінального правопорушення.
Слідчий суддя зауважує, що висновок слідчого не може гуртуватись на припущеннях.
Окрім того, в ході досудового розслідування не допитаний ОСОБА_12 , якого було затримано одночасно із ОСОБА_5 , та який був очевидцем побиття потерпілого. При цьому неможливість допитати ОСОБА_12 слідчим належним чином не аргументована.
Підсумовуючи викладене, слідчий суддя дійшов переконання, що органом досудового розслідування не проведено ефективного розслідування за заявою в інтересах ОСОБА_5 , що суперечить національному законодавству, а також прецедентній практиці ЄСПЛ.
Відтак, зміст процесуального рішення слідчого не відповідає вимогам статті 110 КПК України, тому слід скасувати зазначену вище постанову, а справу направити для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно ретельно виконати вимоги ухвали слідчого судді, які зазначені у мотивувальній частині, виконати інші необхідні слідчі дії, передбачені КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
Скаргу адвоката адвокатського бюро «Валько, Інашвілі та партнери» ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу та матеріали кримінального провадження направити до прокуратури Запорізької області для організації продовження досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 9 грудня 2016 р.

Повний текст ухвали виготовлений 14 грудня 2016 р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1