Справа № 381/3532/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1454/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 12.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
12 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

при секретарі: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.12.2015 року Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання узгоджене сторонами угоди про примирення від 31.08.2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2015 року у виді 6 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75,104 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
В С Т А Н О В И Л А :
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 в останній декаді серпня 2015 року близько 01 год.00 хв., проходячи по вул. Стеценка в м.Фастові Київської області побачив екскаватор марки ЕО-2621 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився поряд з будинком № 20 та належить ОСОБА_11 .

ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, шляхом крадіжки, підійшов до даного екскаватора та таємно від оточуючих викрав акумуляторну батарею марки «VARTA 60 AH» вартістю 1200 грн., яка знаходилась у відкритому місці даного транспортного засобу, після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріального збитку на суму 1200 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як вчинені з прямим умислом дії, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Разом з обвинувальним актом щодо ОСОБА_7 надійшла угода про примирення, укладена 31.08.2016 року між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Згідно даної угоди потерпілий ОСОБА_11 з однієї сторони та обвинувачений ОСОБА_7 з другої сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Також сторонами угоди узгоджено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2015 року терміном 6 місяців та остаточно вважати засудженим до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.
Не погоджуючись з вироком, прокурор в апеляційній скарзі просить його скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
В обґрунтуванні вказує, що суд, призначивши покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення на підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, не звернув увагу, що обвинувачений вчинив злочин не після постановлення попереднього вироку від 08.12.2015 року, а до постановлення попереднього вироку, наприкінці серпня 2015 року, у зв`язку з чим покарання необхідно призначити обвинуваченому за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів.
Крім того, в угоді про примирення відсутнє посилання за застосування ст. 104 КК України, що є обов`язковим при призначенні покарання неповнолітнім, також в тексті угоди відсутня позиція законного представника неповнолітнього про надання згоди на укладення такої угоди, як вимагається законом.
До початку розгляду апеляційної скарги на обговорення учасників судового розгляду було поставлено питання про закриття апеляційного провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника та законного представника обвинуваченого, які не заперечували проти закриття апеляційного провадження, думку прокурора, який заперечив про закриття апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пункту «b» статті 13 Керівних принципів ООН щодо ролі обвинувачів (прийнятих Восьмим Конгресом Організації Об`єднаних Націй з профілактики злочинності і поводження з правопорушниками. Гавана, Куба, 27 серпня 7 вересня 1990 року) при виконанні своїх обов`язків обвинувачі захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують положення підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні або невигідні вони для підозрюваного.

Одним з обовязків прокурора пунктом «b» статті 24 Рекомендацій Rec (2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя передбачено поважати і намагатися захищати права людини, як це викладено в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі міжнародні стандарти функціонування прокуратури знайшли своє відображення і в законодавстві України.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до пункту 20 частини другої статті 36 КПК прокурора наділено правом оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому КПК.

Згідно п.3 ч.3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підстав угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Як вбачається із ч.3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Зазначені вимоги закону при укладенні угоди між потерпілим та обвинуваченим дотримані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурор в даному випадку не уповноважений законом на оскарження судового рішення суду першої інстанції (не є суб`єктом оскарження), з наведених в його апеляційній скарзі підстав, тому виходячи із аналізу загальних засад кримінального провадження, у відповідності до ст. ст. 2, 7, 8, 9 КПК України, апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 376, 394, 404, 405, 407,409, 419, 469, 474 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області ОСОБА_10 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - закрити.

Головуючий:

Судді