АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1846/16 Справа № 173/734/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро, матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_8 , прокурора Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на вирок Верхньодйніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Підлужжя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Цими же вироком вирішена доля речових доказів по даному кримінальному проваджені.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_11 10 лютого 2016 року близько 04 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с.Пушкарівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, за столом у приміщенні кафе «Бістро» по АДРЕСА_2 , разом із своїм знайомим ОСОБА_12 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, сумісно розпивали спиртні напої та спілкувались. Після чого, ОСОБА_8 , нічого не пояснюючи, безпідставно, бажаючи спричинити фізичний біль ОСОБА_12 , умисно наніс йому один удар рукою по обличчю. У свою чергу ОСОБА_12 , бажаючи припинити подальші протиправні дії ОСОБА_8 , піднявся із за столу та наніс ОСОБА_8 один удар в обличчя, після чого припинив свої дії по відношенню до ОСОБА_8 .. Далі вони перемістились від столу до стіни кафе. У цей час ОСОБА_8 , маючи при собі у кишені одітих на ньому штанів, розкладний ніж, у результаті виниклого умислу, направленого на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_12 , дістав із кишені штанів ніж, який утримував у правій руці. Після чого, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та бажаючи їх подальшого настання, перебуваючи у безпосередній близькості перед ОСОБА_12 , умисно та швидко, із достатньою силою, наніс не менше трьох ударів лезом ножа у район грудної клітини ОСОБА_12 , та один удар лезом ножа у ліве стегно ОСОБА_12 . У свою чергу ОСОБА_12 , відчуваючи біль у грудях, від ударів лезом ножа, бажаючи припинити незаконні дії ОСОБА_8 чинив йому опір, обхвативши ОСОБА_8 зі спини руками за його руки, повалив ОСОБА_8 на підлогу та одночасно із цим покликав на допомогу, тим самим захищався від ОСОБА_8 , та контролював ніж у руці ОСОБА_8 , щоб він не міг ним заподіювати тілесні ушкодження. На крик потерпілого ОСОБА_12 до нього підбіг відвідувач кафе «Бістро» ОСОБА_13 , який забрав у ОСОБА_8 ніж із руки та виніс ніж із приміщення. Таким чином протиправні дії ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_12 були припинені.

У результаті незаконних та умисних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудної клітини з пошкодженням лівої плевральної порожнини та зі скупченням крові та повітря в ній, яке згідно п.п.2.1.3. «й» «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 р. відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; також виявлені непроникаючі поранення передньої поверхні правої половини грудної клітини, бічної поверхні лівої половини грудної клітини, передньої поверхні лівого стегна, які згідно п.п.2.3.3 «Правил судовомедичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за критерієм тривалості розладу здоров`я понад шести днів, але не більше 21 дня; могли утворитися від дії предмету (предметів), що міг мати гострий (загострений) край, в строк, що може відповідати строку 10 лютого 2016 р.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисник ОСОБА_14 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року та звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу захисник ОСОБА_14 зазначив, що вирок районного суду ухвалено без урахування дійсних обставин справи, та усіх пом`якшуючих вину ОСОБА_8 обставин.

Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацій його дій за ч.1 ст.121 КК України, просить вирок суду першої інстанції змінити, пом`якшивши призначене йому покарання, та звільнити його на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 вказує що, вирок відносно нього занадто суворий.

Крім того, ОСОБА_8 зазначив, що під час досудового слідства він сприяв слідству та свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю.

Не погоджуючись з вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року прокурор Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацій дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України, просить вирок суду першої інстанції змінити, зазначивши у мотивувальній частині вироку добровільне відшкодування завданого збитку, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу прокурор Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 зазначив, що при ухвалені вироку суд допустив порушення кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність в частині зазначення обставин, що пом`якшують покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , які кожний окремо підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , та просила її задовольнити, відмовивши в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_9 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які як прокурором, обвинуваченим так і захисником не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувалися, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновок суду про винність обвинуваченого у заподіяні умисного тяжкого тілесного ушкодження за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджуються зібраними органами досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Як вбачається з апеляційних скарг обвинуваченого, захисника та прокурора, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.121 КК України ніхто не оспорює.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі що вирок відносно нього в частині призначеного покарання є занадто суворий, доводи захисника що вирок районного суду винесено без урахування дійсних обставин справи, та усіх пом`якшуючих вину обставин, доводи прокурора що при ухвалені вироку суд допустив порушення кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність в частині зазначення обставин, що пом`якшують покарання

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні покарання ОСОБА_8 суд урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що впливають на покарання.

Зокрема, суд 1-ї інстанції обґрунтовано врахував, що обвинувачений хоча і визнав себе винним у вчиненому, однак скоїв умисний тяжкий злочин.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанції з додержанням вимог ст.65 КК України, обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 та призначив покарання у вигляді позбавлення волі.

Колегія суддів не вбачає також підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України оскільки, будь-яких обставин, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину судом не встановлено.

З огляду на викладене суд, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив ОСОБА_8 покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим унаслідок його суворості нема, а тому апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_9 , задоволенню не підлягають, тим паче, що потерпілим цивільний позов не заявлявся, а тому суд позбавлений можливості з`ясувати відшкодована лі шкода чи ні.

При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для зміни або скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Крім, того судова колегія вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення в строк відбутого покарання з 10 лютого 2016 року по 06 грудня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405 КПК України, ч.5 ст.72 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року, залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з10 лютого 2016 року по 06 грудня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді