АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/2989/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/349/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у к кримінальному провадженні на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000027 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа, Сумської області, громадянина України, пенсіонера за віком, з середньою освітою, не одруженого, такого що має на утриманні повнолітню доньку - інваліда дитинства 2-ї групи, раніше не судимого, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11

обвинувачений - ОСОБА_6

захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_12

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду першої скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду та у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, постановити свій вирок яким визнати ОСОБА_6 винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року, встановлено, що 01.05.2016 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, в темний час доби за умов міського електроосвітлення, по сухому асфальтному покриттю проїзної частини вул. 23-го Лютого з боку вул. Конституційна в напрямку вул. Косигіна в Тернівському районі м. Кривого Рогу, рухався технічно справний автомобіль Opel Astra реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, чим порушував вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, згідно якого:

2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

В цей же час в районі будинку №24 по вул. 23-го Лютого по нерегульованому пішоходному переходу зправа на ліво відносно напрямку руху автомобіля Opel Astra, рухались пішоходи ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході подальшого руху ОСОБА_6 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, проявив неуважність до дорожньої обстановки, та не зменшив швидкість керованого ним автомомбіля, щоб надати дорогу пішоходам, таким чином порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б) та 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

-«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;

-«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;

-«18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

В наслідок порушень зазначених вимог Правил дорожнього руху України, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання ДТП, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Opel Astra, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно судово-медичної експертизи №867 від 10.05.2016 року, ОСОБА_13 , були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді: сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок; закрита черепно-мозкова травма: ссадна у правій скронево-лобній ділянці, правій потилично-скроневій ділянці, правій тім`яній ділянці, лівій скронево-виличній ділянці з переходом на обличчя; крововилив в м`яких покривних тканинах головиу правій скронево-тім`яній ділянці; перелом правої скроневої кістки; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою та у речовині головного мозку; забій речовини головного мозку; закрита тупа травма тулубу: розповсюджений крововилив у м`яких тканинах тулубу ліворуч; крововилив у м`яких тканинах між лопаткової ділянки; переломи 2-6 ребер праворуч по передньопахвинній лінії без ушкодженням пристінкової плеври; переломи 2-7 ребер ліворуч по коло хребтовій лінії з пристінкової плеври та міжреберних судин на всьому протязі; переломи 2-6 ребер ліворуч по передньопахвинній лінії без ушкодження пристінкової плеври; рідка темно-червона кров у лівій плевральній порожнині; крововилив по задній поверхні лівої легені; крововилив у наднирковій клітковині лівої нирки; розрив лівого клубово-крижового сполучення; уламковий перелом лівої лонної кістки; крововилив у м`яких тканинах тазу ліворуч; ссадна по правому надпліччю, по правому ліктьовому суглобу та тильній поверхні правої кисті; по внутрішній поверхні правого колінного суглобу по зовнішній поверхні лівої гомілки; рвано-забійна рана по внутрішній поверхні правої гомілки; синець по внутрішній поверхні правого гомілково-ступеневого суглобу; крововиливи у м`яких тканинах лівої сідниці, в м`яких тканинах гомілок. Від яких останній помер на місці пригоди. Також травмований ОСОБА_9 , якому були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді: закрита черепно-мозкова травма: лінійний перелом лобної, лівої тім`яної кістки з розповсюдженням на потиличну кістку, забій головного мозку 2ст., субдуральна гематома малого об`єму праворуч, забійні рани голови; закрита травма живота: заочеревинна гематома з проривом в черевну порожнину; перелом лівої лонної кістки;закритий вивих лівогоплеча, закритий перелом зовнішньої щиколотки лівої гомілки, ссадна тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, розлога рвано-скальпована рана лівого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи №391 від 15.03.2016 року за своїм характером відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя - П.2.1.3. «б,к» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 19/10.1-98 від 24.06.2016 в діях водія ОСОБА_6 по керуванню автомобілем Opel Astra, вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з ДТП.

Вищезазначені дії обвинуваченого ОСОБА_14 були кваліфіковані у межах досудового розслідування за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та заподіяли тяжке тілесне ушкодження, з чим погодився і суд першої інстанції

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Строк відбуття покарання слід обчислювати з дня затримання в порядку виконання вироку.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_6 його перебування в установі попереднього ув`язнення з 02.05.2016 р. по 04.05.2016 р. включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 ІІН на користь потерпілої ОСОБА_15 ІІН - 520000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 ІІН на користь потерпілого ОСОБА_9 ІІН - 116615 грн. 43 коп. втраченого заробітку, 250000 грн. моральної шкоди, а всього 366615 грн. 43 коп.

Питання з речовими доказами вирішено.

Стягнуто з ОСОБА_6 ІІН на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 703 грн. 68 коп.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, судом першої інстанції не були враховані його пояснення, які він давав як під час досудового слідства так і під час судового розгляду, вказуючи на те, що він з 2015 року страждає онкозахворюванням правої вушної раковини і в результаті чого періодично тимчасово втрачає свідомість , що на його думку мало місце і в день скоєння ДТП, внаслідок чого він не міг в повній мірі усвідомлювати і керувати своїми діями при управлінні транспортним засобом. Про це він на досудовому слідстві заявляв своєму захиснику, а під час судового розгляду заявляв клопотання про призначення йому судово-психолого-психіатричної експертизи, в призначенні якої суд йому відмовив. Крім того, як зазначає апелянт, при призначенні йому покарання суд першої інстанції належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні інваліда 2 групи, сам страждає онкологічним захворюванням і призначив йому покарання яке на йому, думку за розміром, є несправедливим.

В обгрунтуванням вимог своєї апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України, зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 не дотримався вимог ст. 65 КК України і не в повній мірі врахував тяжкість скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який під час вчинення кримінального правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння і скоїв наїзд на потерпілих на пішохідному переході; наслідки кримінального правопорушення в результаті якого один потерпілий загинув на місці, а інший тяжко травмований, думку потерпілих, які наполягали на суворому покаранні для обвинуваченого, у зв`язку із чим просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворе покарання, ніж покарання призначено судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_12 підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і просили її задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати і направити провадження на новий судовий розгляд, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити; прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, та просив постановити новий вирок, яким призначити більш суворе покарання обвинуваченому, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та її представник - захисник ОСОБА_11 , кожен окремо просили вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні задоволенню не підлягають, а вирок суду першої інстанції слід залиши без змін за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Судове рішення є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону були дотримані як на досудовому слідстві так і під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, дослідивши представлені докази, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність провини ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 та заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , тобто в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні є подія кримінального правопорушення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ст. 94 КПК України вбачається, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дотримав цих вимог закону в повній мірі, дослідив і проаналізував зібрані в кримінальному проваджені докази і дав їм належну оцінку у вироку суду.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 як під час досудового слідства так і під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, в присутності захисника, пояснював, що він 01 травня 2016 року, ввечері, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем та на пішохідному переході по вул. 23 Лютого в м. Кривому Розі збив двох пішоходів, один з яких загинув на місці, а інший отримав тяжкі тілесні ушкодження. ( а.к.п 95-97; 195-196).

Технічним записом судових засідань, прослуханим колегію суддів в межах підготовки провадження до розгляду, спростовуються доводи зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого, оскільки будь-яких пояснень щодо періодичної втрати свідомості 1 травня 2015 року під час керування автомобілем, яка на думку апелянта, зашкодила йому в повній мірі усвідомлювати і керувати своїми діями при управлінні автомобілем, обвинувачений ОСОБА_16 в суді першої інстанції не надавав, клопотань щодо призначення будь-яких експертиз ні він ні захисник не заявляли, у зв`язку із чим зазначені доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України кримінальне покарання призначається у межах санкції статті (санкції частини статті) КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також відповідно до положень Загальної частини КК України. При цьому винній особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо неврахування судом першої інстанції ряду пом`якшуючих покарання обставин та призначення йому занадто суворого покарання є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України, суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. 65 КК України, взяв до уваги обставини, що підлягають врахуванню, а саме те, що вчинене кримінальне правопорушення, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, частково відшкодував спричинену шкоду потерпілим, за місцем проживання характеризується позитивно ( а.к.п 131), є пенсіонером, раніше не судимий, має на утриманні доньку-інваліда 2 групи (а.к.п 132), перебуває на обліку в ОКЗ «Криворізький око диспансер» з приводу онкологічного захворювання шкіри; має захворювання ніг з порушенням функції ходи; наявність обставин, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, на пішохідному переході, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 ; думку потерпілих про призначення обвинуваченому суворого покарання у вигляді позбавлення волі з огляду на те, що останній навіть не зупинився одразу після скоєного ним наїзду на пішоходів.

Проаналізувавши ці та інші обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість досягнення мети кримінального судочинства щодо обвинуваченого ОСОБА_6 шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому занадто суворого показання колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки він є правильним та ґрунтується на вищенаведених обставинах, що були судом досліджені та вірно оцінені, а призначене обвинуваченому покарання є справедливим за видом та розміром, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставини, зазначені прокурором в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, в повній мірі були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання і не є підставою для призначення обвинуваченому покарання більш суворого, ніж було призначене фактично.

Колегія суддів погоджується з таким висновком і не знаходить достатніх підстав для посилення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 .

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора у кримінальному провадженні не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора у кримінальному провадженні - залишити без задоволення.

Вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000027 відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3