Справа № 167/341/16-к Провадження №11-кп/773/228/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК УкраїниДоповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000030 за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 03 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, працює водієм в ПП ОСОБА_10 , одружений, несудимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та йому призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту затримання, тобто з 25 лютого 2016 року, зарахувавши останньому строк попереднього ув`язнення з 25 лютого 2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 запобіжний захід обраний у виді тримання під вартою.

Вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, 25 лютого 2016 року о 20.00год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним сидільним тягачем «DAF-XF 95380», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «Krone», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись автодорогою Луцьк-Ковель в напрямку м.Ковель, на залізничному переїзді, що в с.Козин Рожищенського району, грубо порушивши п.п. 2.3.б), 2.9.а), 12.1, 12.4, 12.9.б), 34.1.1. Правил дорожнього руху України, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищив дозволену у населених пунктах швидкість, перетнув вузьку суцільну лінію, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «AUDI-80», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_11 . У результаті ДТП водій автомобіля ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер. Пасажир автомобіля ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки, розриву лівого купола діафрагми, забій обох легень, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання із застосуванням до обвинуваченого вимог ст.69 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавленні волі на строк 6 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального процесуального та кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення покарання без застосування вимог ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченому порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки наявних ряд пом`якшуючих обставин та позитивних характеризуючих даних. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст.75 КК України встановити іспитовий строк.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора та потерпілого ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній підстав, а скаргу захисника заперечили, захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, апеляційну скаргу прокурора заперечили та просили задовольнити скаргу захисника, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України є правильною і також не оскаржується.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Так, відповідно до вимог ст. 69 КК України і роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 8 його постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. № 7 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за такий злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд у мотивувальній частині вироку зобов`язаний зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.
Як видно з вироку, призначаючи покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк нижче нижчої межі передбаченої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України з застосуванням положень ст.69 КК України, суд не навів переконливих доказів свого рішення, в повній мірі не врахував суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та наслідки, що настали.
Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі покарання, що передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та роботи, де позитивно характеризується, одружений, виховує малолітню дитину, потерпілі на суворому покаранні пов`язаному з позбавленням волі не наполягали.
Разом з тим судом не в повній мірі було враховано, що від дій ОСОБА_8 настали тяжкі та незворотні наслідки, а саме смерть особи, а також спричинення іншому потерпілому тяжких тілесних ушкоджень та те, що злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння. Крім того в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_9 наполягав на призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 суворої міри покарання, оскільки останній ухиляється від відшкодування завданої шкоди.
Тому, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання ОСОБА_8 , не відповідає вимогам закону і є підставою, відповідно до вимог ч.2 ст. 409, ст. 414 КПК України, для скасування з постановленням апеляційним судом нового вироку.
Вирішуючи питання про призначення покарання, апеляційний суд відповідно до ст.65 КК України враховує суспільну небезпечність діяння, що характеризується необережною формою вини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких правопорушень, особу обвинуваченого, який який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та роботи, де позитивно характеризується, одружений, виховує малолітню дитину, перебування на його утриманні вагітної дружини.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить повне визнання вини у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_8 мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України строком на 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Дане покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.
З вищенаведених підстав, апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 03 червня 2016 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання скасувати та постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання:
- за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В порядку ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 25 лютого 2016 року по 03 серпня 2016 року, включно, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі. Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 відбуте ним покарання за вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 03 червня 2016 року з 04 серпня 2016 року по 15 березня 2017 року, включно.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. На вирок може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий: /підпис/

Судді /підписи/
З оригіналом згідно:
Дата набрання законної сили 21.06.2017р.

Суддя ОСОБА_2

секретар с/з ОСОБА_5