АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 648/298/17 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/791/109/17
Категорія: розгляд клопотання слідчого Доповідач - ОСОБА_2
про накладення арешту на майно
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

володільця майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року про накладення арешту на майно,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Білозерського ВП ХВП ГУНП України в Херсонській області ОСОБА_8 та накладено арешт на вилучене в ході огляду місця події 28 січня 2017 року майно автомобільний причіп ПР модель БЗП 702, державний номер НОМЕР_1 зеленого кольору, який на праві власності належить ОСОБА_9 та який на момент вилучення перебував у користуванні гр. ОСОБА_10 , із забороною користування та розпорядження вказаним майном до скасування арешту на майно у встановленому Законом порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, такою, що постановлена без достатніх підстав, та з істотним порушенням норм КПК України. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не звернув уваги на той факт, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно подано слідчим із порушенням визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України строку, а в ході судового розгляду слідчий не довів, що існує обґрунтована підозра, що будуть вчинені дії направлені на знищення речових доказів. Окрім того, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000135 від 28.01.2017, за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 КК України жодній особі не повідомлено про підозру, не встановлено розмір завданої шкоди та відсутній цивільний позов, а санкція статті 246 КК України не передбачає конфіскацію майна як вид додаткового покарання. Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Також апелянт ставить питання про поновлення пропущеного строку, посилаючись на ті обставини, що розгляд клопотання слідчого відбувся без виклику особи, яка його оскаржує, а копію ухвали слідчого судді ним було отримано 16 лютого 2017 року в суді.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, володільця майна ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи клопотання і апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Враховуючи ті обставини, що ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, а матеріали судового провадження не містять відомостей про направлення її копії учасникам провадження, колегія суддів вважає за необхідне визнати причину пропуску строку поважною та поновити його.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що арешт на майно накладено без будь яких правових підстав на те, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, можливість спеціальної конфіскації майна, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо.

Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані в наслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону та обґрунтовано його задовольнив.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим СВ Білозерського ВП ХВП ГУНП України в Херсонській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000135 від 28 січня 2017 року за ст. 246 КК України за фактом незаконної порубки лісу.

28 січня 2017 року в період часу з 15.00 год. по 15 год. 30 хв., в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено: автомобіль „ВАЗ 321061 державний номер НОМЕР_2 бежевого кольору свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , на ім`я ОСОБА_11 та автомобільний причіп ПР модель БЗП 702, держаний номер НОМЕР_1 зеленого кольору свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , на ім`я ОСОБА_9 .

В рамках даного кримінального провадження, зазначений автомобільний причіп, в ході проведення 28 січня 2017 року огляду місця події був вилучений та на наступний робочий день 30 січня 2017 року слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

30 січня 2017 року постановою слідчого вищевказаний автомобільний причіп визнано речовим доказом з яким, як зазначено в клопотанні слідчого, в ході досудового розслідування планується проведення ряду слідчих дій, зокрема проведення впізнання та проведення експертизи.

З урахуванням цього, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, перелік якого зазначено в клопотанні.

Зокрема слідчим суддею вірно зроблено висновки, що вилучений в ході огляду автомобільний причіп є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використанні як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, він визнаний речовим доказом та відповідає вимогам ст. 98 КПК України, а тому до нього необхідно застосувати такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Клопотання ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року, задовольнити.

Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року про накладення арешту на майно.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 01 лютого 2017 року, якою накладено арешт на майно, належне ОСОБА_9 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді:

___(підпис)__ ___(підпис)____ __(підпис)____

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:
Суддя ОСОБА_2