Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 1-кп/711/112/17
У Х В А Л А

18 січня 2017 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси підготовче судове засідання по кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзенгелівка Маньківського району Черкаської області, не судимого, одруженого, пенсіонера, мешканця АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.13 ч.2 ст. 115 КК України, суд

встановив:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що близько 01 години 40 хвилин 28 липня 2015 року він із застосуванням мисливської рушниці скоїв умисне вбивство ОСОБА_12 , тобто вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України. Він же після вчинення вбивства ОСОБА_12 здійснив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_11 , чим скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 15 п.13 ч.2 ст. 115 КК України.

У відповідності з положеннями ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.

Обвинувальний акт як важливий процесуальний документ досудового розслідування оформляє його результати, в ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувальний акт вказаним вимогам не відповідає.

Так, в формулюванні обвинувачення йдеться про те, що ОСОБА_8 біля 23 год. 27.07.2015 р. переслідував двох невідомих, які відкрито викрали його майно, і побачив компанію з чотирьох осіб, після чого повернувся додому, де, не усвідомлюючи власні дії, спорядив мисливську зброю боєприпасами і повернувся до того місця, де перебували вказані особи. У вказаному місці він прицілився в компанію з чотирьох чоловіків та здійснив постріл в область тулувища (тулуба) ОСОБА_12 , причинивши йому тілесні ушкодження, від яких той помер на місці. Після цього ОСОБА_8 , не усвідомлюючи своїх дій, прицілився в область тулувища (тулуба) ОСОБА_11 і здійснив постріл з рушниці, причинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження, а потім намагався здійснити ще один постріл, який не відбувся із-за осічки.

З такого формулювання обвинуваченого незрозуміло, чи умисне скоїв ОСОБА_8 вбивство ОСОБА_12 . Так, в обвинувальному акті йдеться про те, що, споряджаючи мисливську рушницю набоями, обвинувачений не усвідомлював своїх дій. В обвинувальному акті не зазначено місце вчинення всіх дій, які інкриміновані як злочин, тобто де і в якому помешканні ОСОБА_8 взяв зброю і спорядив її набоями. В цьому документі не зазначено, з якою метою обвинувачений здійснив постріли у ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , тобто чи діяв він з умислом на протиправне заподіяння смерті іншій людині, і чи усвідомлював він при цьому свої дії, оскільки, як випливає із обвинувачення, до цього він своїх дій не усвідомлював. Також в формулюванні обвинувачення не зазначено, в кого націлився рушницею обвинувачений, намагаючись здійснити постріл, який не відбувся із-за осічки.

Аналіз викладеного свідчить про те, що в формулюванні обвинувачення не зазначено форми вини, мети й мотиву скоєння злочину, хоча у відповідності з положеннями п.п.1, 2 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, місце та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мета і мотив його вчинення. В цьому процесуальному документі містяться взаємовиключні суперечності:

1) ОСОБА_8 начебто не усвідомлював своїх дій, коли озброювався і прицілювався в ОСОБА_11 , тобто він не міг мати певного умислу скоїти злочин і переслідувати якусь мету;

2)не зазначено з якою метою він здійснював постріли в людей та чи мав він умисел на їх вбивство;

3)куди обвинувачений цілився, намагаючись здійснити третій постріл;

4)при цьому його дії кваліфіковані як вчинення умисних злочинів.

Докази на стадії підготовчого судового засідання суду не надавались і судом не оцінювались. Суд дав тільки оцінку сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення, з якого випливає однозначний висновок про те, що ОСОБА_8 висунуте неконкретне обвинувачення, чим порушено його право на захист та справедливий суд.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п.79 рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії»). ЄСПЛ нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п. 52 рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

Суд приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які порушують гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого ОСОБА_8 та перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

З огляду на викладене, вислухавши думку прокурора, потерпілих, обвинуваченого і його захисників, суд приходить до висновку про необхідність зі стадії підготовчого провадження відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України повернути обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, для усунення недоліків, які викладені в мотивувальній частині ухвали.

Керуючись ст. 314 КПК України, суд

у х в а л и в :

Повернути обвинувальний акт за звинуваченням ОСОБА_8 в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 15 п.13 ч.2 ст. 115 КК України, прокурору Черкаської області як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2