Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 531/262/17
Номер провадження 1-кс/540/47/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2017 смт Машівка

Слідчий суддя Машівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000539 від 11.08.2016, -

в с т а н о в и л а :

органом досудового слідства проводиться розслідування за ст. 203-2 ч.1 КК України у кримінальному провадженні № 0000539 внесеному 11.08.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначене клопотання обґрунтовується тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що у підвальному приміщенні п`ятиповерхового будинку по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 і перебуває в оренді ТОВ «Верікон Грейд», в особі директора ОСОБА_5 , під виглядом комп`ютерного Інтернет центру, функціонують ігрові автомати, на яких надаються послуги із забороненого законом грального бізнесу. 09.03.2017 року у вказаному приміщенні був проведений огляд, в ході якого була виявлена та вилучена комп`ютерна техніка, а саме системні блоки з під`єднаними моніторами, мишками та клавіатурами, пристроями Інтернет-роутерами, щодо яких існує сукупність підстав вважати, що вони є предметом злочину, є загроза того, що майно може незаконно в подальшому приховуватися, пошкодитися, псуватися, зникнути, втратитись, знищитись, використатись, незаконно передатись у власність іншій особі та на даний час наявна мета збереження вказаних речових доказів, та проведення відповідних експертиз, а тому слідчий просить накласти арешт на вилучену комп`ютерну техніку.

Заслухавши думку слідчого, яка підтримує клопотання з наведених у ньому підстав та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

11.08.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539, з правовою кваліфікацією ст. 203-2 ч.1 КК України, внесено відомості про те, що 11.08.2016 року близько 16 години за адресою: АДРЕСА_1 працюють незаконні ігрові автомати (а.с.3).

Згідно рапорту старшого інспектора чергового Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с.4), 09.03.2017 року о 14.20 год. зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що по АДРЕСА_1 в підвалі будинку під назвою «Ломбард» знаходяться незаконні ігрові автомати.

З протоколу огляду місця події від 09.03.2017 року убачається, що під час огляду підвального приміщення за вищевказаною адресою виявлена та вилучена комп`ютерна техніка, перелік якої наведено в протоколі огляду (а.с.4-7).

Слідчим не надано доказів того, що вказане майно було вилучено на законних підставах, тобто на підставі ухвали слідчого судді.

Всупереч вимогам ст. 171 КПК України, слідчим у клопотанні не зазначено підставу і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

В той час, відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

За змістом ч. 2 ст. 168 КПК тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Отже, всі без винятку речі, вилучені 09.03.2017р. під час огляду приміщення по АДРЕСА_1 , вважаються тимчасово вилученим майном незалежно від того, чи надано дозвіл на їх відшукання та вилучення ухвалою слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, або якщо такий дозвіл не надавався, однак речі були вилучені.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Отже, в якості доказів може бути використана лише інформація, що міститься на вилучених носіях. Самі ж носії інформації (жорсткі диски, жорсткі диски комп`ютерів) як обладнання, призначене для запису та зберігання інформації в електронній формі, не мають доказового значення і не представляють інтересу для слідства.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

З огляду на викладене та враховуючи, що обшук в ході якого було виявлено та вилучене майно, на яке в подальшому слідчий просить накласти арешт, був проведений з порушенням вимог КПК України, належних та допустимих в розумінні ст.ст. 85, 86 цього Кодексу доказів, які б свідчили, що вилучена комп`ютерна техніка стосується предмету досудового розслідування суду не надано, а тому в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Доводи слідчого про необхідність збереження комп`ютерної техніки як речових доказів слід відхилити, оскільки при наявності достатніх підстав під час проведення огляду у відповідності до вимог ст. 236 КПК України слідчий повинен запросити спеціалістів, а з урахуванням положень смт. 100 КПК оглянути вилучені речі на предмет їх значення для кримінального провадження. Згідно ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 84-86, 100, 107, 167-173, 309 КПК України, -

у х в а л и л а :

в задоволенні клопотання слідчого Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000539 від 11.08.2016 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутнього під час проголошення ухвали в той же строк з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: