Справа № 461/3635/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/392/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у кримінальному провадженні № 0003514 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Львова

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю :
секретаря ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_10 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 27 січня 2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК і засуджено до трьох місяців арешту.

Вирішено питання про запобіжний захід.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 , покликаючись на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність зазначає, що вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2015 ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК до двох років обмеження волі і на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. Злочин, за який ОСОБА_7 засуджений вказаним вироком, був вчинений ним 28.09.2015 під час іспитового строку. Незважаючи на це ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2016 його було звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. При розгляді даної справи суд першої інстанції вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 не застосував до нього положення ст. 71 КК, чим допустив неправильне застосування кримінального закону, що, згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК, є підставою для скасування вироку. Враховуючи наведене просить апеляційний суд вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК до трьох місяців арешту. На підставі ст. 71 КК до даного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2015 і остаточно визначити йому покарання у виді двох років трьох місяців обмеження волі.

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 з доводами апеляційної скарги не погодились і просили залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст вироку і доводи апеляційної скарги, виступи сторін щодо поданої апеляції, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляції доводи, встановила наступне.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, 28.09.2015 приблизно о 13 год. 20 хв., перебуваючи у квартирі за адресою : АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, що виник раптово, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, шляхом вільного доступу та за відсутності уваги сторонніх осіб, таємно викрав з поліетиленового пакету, який знаходився на тумбочці у коридорі, гаманець чорного кольору фірми « WITTCHEN » вартістю 2 100 грн., в якому знаходились гроші в сумі 500 грн. та 2 долари США, які згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.09.2015 в еквіваленті становили 43 грн. 22 коп., та банківські картки у кількості 3 шт., що належали ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2 643, 22 гривень.
Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 надану судом першої інстанції прокурором не заперечуються і сумнівів у суду апеляційної інстанції не викликають.

Що стосується покарання, то таке було призначено обвинуваченому з дотриманням вимог закону.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги закону при розгляді справ районним судом були дотримані.

Своє рішення в частині незастосування до ОСОБА_7 положень ст. 71 КК суд належним чином мотивував у вироку.

При цьому суд у вироку правильно вказав, що оскільки ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2016 ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням іспитового строку був звільнений від покарання призначеного вироком Сихівського районного суду м. Львова від 23.01.2015, то підстав для застосування до нього ст. 71 КК немає.

Як вбачається з матеріалів справи, на день постановлення вироку ухвала Личаківського районного суду м. Львова від 03.03.2016 щодо ОСОБА_7 скасована не була.

Правильність прийнятого районним судом рішення узгоджується і з позицією викладену у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 « Про практику призначення судами кримінального покарання », де зазначено, що якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання ( ч. 1 ст. 78 КК ), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Таким чином, приймаючи рішення у справі суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 71 КК.

Зважаючи на це доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування районним судом вимог кримінального закону при розгляді справи є безпідставним.

Враховуючи наведене підстав для задоволення скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м.Львова від 27.01.2017 відносно ОСОБА_7 , без змін

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4