Справа №295/2113/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2017 року м. Житомир
У судове засідання представник скаржника ОСОБА_3 не з`явився, однак направив до суду заяву відповідно до якої просив скаргу розглянути без участі скаржника, задовольнити скаргу, оскільки вважає постанову слідчого про закриття кримінального провадження необґрунтованою, яка винесена без належної перевірки обставин, які зазначалися у заяві про вчинення кримінального правопорушення, жодних слідчий дій належно проведено не було, навіть тих, які формально слідчі органи погоджувались провести, скаржником неодноразово було направлені клопотання, однак вони залишені поза увагою, в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження також було відмовлено, а тому просить постанову скасувати та направити матеріали для проведення досудового розслідування в загальному порядку.
У судове засідання слідчий СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 будучи належним чином повідомленим про розгляд скарги не з`явився, неодноразово повідомлявся про розгляд скарги, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, не є перешкодою для розгляду скарги, а оскільки законом передбачені стислі терміни для розгляду даної категорії скарг, вважаю за можливе розглянути скаргу за відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних матеріалів.
Слідчий суддя, дослідивши письмові матеріали скарги, приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з таких підстав: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Проте, обставини, викладені у заяві особи, що подала скаргу, не в повній мірі стали предметом контролю слідчого про проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, являється по суті не вмотивованою, оскільки її зміст не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, в ній не в повній мірі викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав ї законних інтересів учасників процесу.
Крім того, слідчим суддею встановлено, що сторона захисту неодноразова зверталася до слідчого органу з можливістю ознайомитися з матеріалами кримінального провадження (заява від 09.09.2016 року), можливістю провести одночасного допиту учасників кримінального провадження (заява від 16.09.2016 року), клопотання про проведення слідчої дії (від 15.09.2016 року та повторні аналогічні клопотання від 27.09.2016 року та 24.01.2017 року), клопотання до прокуратуру з можливістю належного контролю та можливістю проведення одночасного допиту учасників кримінального провадження (відповідь на заяву від 29.09.2016 року).
Зі слів сторони скаржника та з матеріалів справи встановлено, що жодне клопотання по суті розглянуто не було, повідомлено про те що вони надійшли та будуть в майбутньому розглянуті по суті, однак відомості не віднайшли свого відображення у процесуальному рішенні, що є порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та судової практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України), згідно з якими перевірка таких скарг не може обмежуватись поверхневими діями.
Також із листа слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 йдеться про те, що ОСОБА_5 являється потерпілим, однак будь яких доказів на підтвердження проведених слідчих дій, та наданих КПК України прав як потерпілій особі з матеріалів скарги вбачається.
На неодноразові виклики до слідчої судді для надання можливості надати свої пояснення слідчі органи не з`явилися, доказів на спростування вищевикладеного не надали.
Окрім цього слідчим суддею звернуто увагу на те, що закриваючи кримінальне провадження з огляду на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, слідчий не зазначив - відсутність якої об`єктивної та/або суб`єктивної ознаки (елементу) складу кримінального правопорушення ним була встановлена.
Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 310, 395 КПК України слідчий суддя, -
Ухвала оскарження не підлягає.

Слідчий суддя: