Номер провадження: 11-кп/785/166/17
Номер справи місцевого суду: 500/4619/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2016 року, якою

ОСОБА_7 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ізмаїл Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, не працює, одружений, має на утриманні двох дітей 1998 р.н. та 2012 р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
направлено для відбування покарання призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року,-
ВСТАНОВИВ:
Вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 19 листопада 2013 року ОСОБА_7 був засуджений за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням строком на 3 роки. Крім того, на ОСОБА_7 були покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України в редакції від 14 червня 2009 року, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ; повідомляти КВІ про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в КВІ.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_7 направлено для відбування покарання призначеного вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 19 листопада 2013 року.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити в задоволенні клопотання Ізмаїльського МРВ КВІ УДПтС України в Одеській області про скасування випробування та направлення ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання.

Засуджений ОСОБА_7 не заперечував проти того, що дійсно не з`являвся на реєстрацію до КВІ, однак наполягає, що мав на те поважні причини. Поважність причин обґрунтовує тим, що його донька є інвалідом ІІ групи та потребує постійного нагляду. Вона часто хворіє, у зв`язку з чим ОСОБА_7 вимушений відвідувати з нею лікарів, купувати ліки та більше працювати, що і стало причиною неявки на реєстрацію КВІ. Зазначає, що під час випробувального терміну ніяких злочинів не вчиняв, неприбуттям до КВІ умисно не зловживав, про що свідчить тривалий період між датами неявки на реєстрацію.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та особової справи ОСОБА_7 , апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог закону при постановлені оскаржуваної ухвали, вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 та направлення його для відбування призначеного покарання.

Так, в ході апеляційного розгляду встановлено, що 19 листопада 2013 року ОСОБА_7 був засуджений Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до трьох років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України строком на три роки з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України в редакції від 14.06.2009 р., а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 вересня 2014 року було відмовлено у задоволенні подання КВІ про скасування випробування ОСОБА_7 та направлення його для відбування покарання (а.о.с. 61 62), після чого матеріали справи були повернені до КВІ для подальшого виконання.

Постановою від 13 жовтня 2014 року, з якою ОСОБА_7 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки в КВІ перша середа кожного місяця (а.о.с. 65).

Відповідно до статей 13, 163 КВК України контроль за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція згідно ч.2 ст.166 КВК України вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

З листку реєстрації вбачається, що ОСОБА_7 05 листопада 2014 року не з`явився на реєстрацію (а.о.с. 120), у зв`язку з чим 06 листопада 2014 року до нього було застосоване застереження у виді письмового попередження про те, що у випадку подальшого невиконання ним покладених на нього судом обов`язків, КВІ може направити до суду матеріали для вирішення питання про скасування випробування та направлення його для відбування покарання (а.о.с. 68).

Однак, не зважаючи на застереження у виді письмового попередження про можливість скасування випробування, ОСОБА_7 01 липня 2015 року та 06 липня 2016 року знов не з`являвся на реєстрацію без поважних причин (а.о.с. 120). При цьому, після другої неявки 01 липня 2015 р., 03 липня 2015 року до ОСОБА_7 знову було застосоване застереження у виді письмового попередження про те, що у випадку подальшого невиконання ним покладених на нього судом обов`язків, КВІ може направити до суду матеріали для вирішення питання про скасування випробування та направлення його для відбування покарання (а.о.с. 94).

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 не заперечує проти того, що не з`явився на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції 06 липня 2016 року.

В свою чергу апеляційний суд не може визнати причину його неявки до кримінально-виконавчої інспекції поважною.

Так, під час апеляційного розгляду засуджений ОСОБА_7 пояснив суду, що не проживає разом зі своєю донькою та ніде не працює.

Зазначені обставини ставлять під сумнів твердження ОСОБА_7 про те, що він утримує свою доньку.

Крім того, ОСОБА_7 не надав суду будь-яких доказів, що підтверджують факт, що 06 липня 2016 року він був вимушений знаходитись в лікарні зі своєю донькою.

Слід зазначити, що у разі термінової необхідності та неможливості з об`єктивних причин з`явитись 06 липня 2016 року до кримінально-виконавчої інспекції ОСОБА_7 заздалегідь мав можливість повідомити про це інспектора засобами телефонного зв`язку.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 , ще двічі а саме, 05 листопада 2014 року та 01 липня 2015 року також без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до КВІ, та був письмово попередженим про те, що у разі подальшого невиконання обов`язків покладених на нього судом Кримінально-виконавча інспекція буде вимушена звернутися до суду з клопотанням про скасування звільнення від відбування покарання.

Більш того, в судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_7 з`явився з явними ознаками алкогольного сп`яніння та на запитання суду відповів, що напередодні вживав алкогольні напої зі своїми друзями.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що засуджений ОСОБА_7 не виконав покладений на нього обов`язок, передбачений пунктом 4 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав, передбачених ч.2 ст.78 КК України для направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного йому покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_7 неодноразово не з`являвся до КВІ для реєстрації без поважних причин, апеляційний суд вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 та скасування оскаржуваної ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року.

Керуючись статтями 76, 78 КК України, статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 .

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 жовтня 2016 року, якою ОСОБА_7 направлено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4