Дата документу Справа № 326/443/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/71/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 326/443/15-кДоповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 191 ч. 3 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000019, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_9 , ПСП Агрофірми «Восток» в особі директора ОСОБА_9 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трояни Бердянського району Запорізької області, громадянина України, освіта вища, директора ПСП АФ «Союз», депутата Бердянської районної ради шостого скликання, повноваження якого визнані 19.11.2010 року, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 191, ст. 356 КК України;

в с т а н о в и л а:
Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 і ч. 3 ст. 191 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України визнано винним і призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України.

Позовну заяву ПСП АФ «Восток» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь Приватного сільськогосподарського товариства Агрофірма «Восток» на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 61 784 грн.

Позовну заяву ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 10 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 491 грн. 04 коп.

Згідно до змісту судового рішення, 11.07.2009 року, у період часу з 09.00 до 14.00 години, директор та засновник ПСП АФ «Союз» ОСОБА_7 , самовільно, всупереч установленому законом порядку, усвідомлюючи протиправність своїх дій та достовірно знаючи, що врожай на полях ДП № 2 пай № 16 пл. 8 га, ДП № 3 пай № 35 пл. 6,68 га, ДП № 4 пай № 39 пл. 8,18 га, на території Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, належить ПСП АФ «Восток», яке використовує вказані земельні ділянки на законних підставах, діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, всупереч установленого законом порядку, а саме, маючи повноваження засновника ПСП АФ «Союз», надав усну вказівку працівникам ПСП АФ «Союз» ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які знаходилися в його підпорядкуванні на збирання врожаю ярого ячменю з вищевказаних земельних ділянок комбайнами, які належать на праві приватної власності ПСП АФ «Союз» - «Полесье GS 812» та «СК-4 «Нива», та незважаючи на те, що правомірність збору врожаю оспорюється директором ПСП АФ «Восток» ОСОБА_9 , який вимагав від нього припинити збір врожаю, в присутності ОСОБА_9 , на полях ДП № 2 пай № 16 пл. 8 га, ДП № 3 пай № 35 пл. 6,68 га, ДП № 4 пай № 39 пл. 8,18 га, незаконно здійснив збирання врожаю ярого ячменю у кількості 32,8 тонни та обернув цей врожай на свою користь, чим завдав законному власнику ПСП АФ «Восток» в особі потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 29 192 грн.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на здійснення самоправства, 12 вересня 2009 року, в період часу з 09.00 до 11.00 години, засновник ПСП АФ «Союз» ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та достовірно знаючи, що врожай на полях ДП №27 пай №341 пл. 6,5168 га та ДП №27 пай №342 пл. 8,3014 га, на території Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, належить ПСП АФ «Восток», яке використовує вказані земельні ділянки на законних підставах, діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, всупереч установленого законом порядку, маючи повноваження засновника ПСП АФ «Союз» надав усну вказівку працівникам ПСП АФ «Союз» ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які знаходилися в його підпорядкуванні на збирання врожаю насіння соняшнику з вищевказаних земельних ділянок комбайнами, які належать на праві приватної власності ПСП АФ «Союз» - Полесье GS 812» та «СК-4 «Нива», та незважаючи на те, що правомірність збору врожаю оспорюється директором ПСП АФ «Восток» ОСОБА_9 , який вимагав від нього припинити збір врожаю, в присутності ОСОБА_9 , на полях ДП № 27 пай №341 пл. 6,5168 га та ДП №27 пай №342 пл. 8,3014 га, незаконно здійснив збирання врожаю насіння соняшнику у кількості 11,2 тонни та обернув цей врожай на свою користь, чим завдав законному власнику ПСП АФ «Восток» в особі потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 32 592 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилається на незаконність та необґрунтованість вироку в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, а також вважає вирок таким, що винесений з порушенням норм процесуального права. Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України з наступних підстав: обвинувачений діяв як службова особа, тому його дії у відповідності до вимог Кримінального кодексу України необхідно кваліфікувати, як дії службової особи за відповідними статтями Кримінального кодексу України, а не за ст. 356 КК України; під час збору врожаю ячменю та соняшнику ОСОБА_7 як директор та засновник ПСП А/Ф «Союз» виконував рішення депутатів Андріївської сільської ради, про що було встановлено під час судових засідань згідно показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які підтвердили відсутність факту самовільного збору врожаю та відсутність умислу на незаконне заволодіння чужим майном з метою обернення його на свою користь. Вважає, що суд дійшов неправильного висновку щодо законного перебування у ПСП А/Ф «Восток» земельних ділянок, так як укладений між Бердянською райдержадміністрацією та директором ПСП «Восток» попередній договір оренди земельної ділянки є нікчемним та недійсним, а тому правові підстави у директора ПСП «Восток» на використання земельної ділянки були відсутні, тобто він самовільно використовував земельну ділянку. Вважає, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи та є хибними.

З огляду на це, просить вирок суду першої інстанції в частині визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 вважає вирок суду першої інстанції незаконним, так як висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження в частині виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення проти власності; неправильно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_7 та неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Вважає неправильним зміну органом досудового слідства обвинувачення ОСОБА_7 зі ст. 191 на ст. 356 КК України та в подальшому визнання судом ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Вважає, що врахування судом постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України не може бути підставою для його не притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2,3 ст. 191 КК України, так як зазначена постанова винесена без проведення належної перевірки на предмет наявності в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 2, 3 ст. 191 КК України. Крім того, зазначена постанова після вступу в силу 20.11.2012 року нового КПК України втратила свою юридичну силу, так як нині чинним кодексом даний вид постанов не передбачений, а постанова слідчого не є судовим рішенням, що набрало законної сили, та в силу ст. 62 Конституції України вказана вище постанова про відмову в порушенні кримінальної справи не є документом, що підтверджує наявність або відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину. Також суд першої інстанції при розгляді позовної заяви ПСП АФ «Восток» не врахував, що з моменту скоєння ОСОБА_7 до моменту винесення вироку пройшло більше шести років, та не врахував вимоги ст. 22 та ст. 1192 Цивільного кодексу України, експертний висновок експерта Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-75 від 23.02.2015 року про вартість ячменю та соняшника та задовольнив позовні вимоги частково у розмірі 61 784 грн., тобто в цінах на момент скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а не на момент розгляду справи. Як і не задовольнив вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в натурі та затрат ПСП АФ «Восток» по вирощуванню ячменю та соняшнику. Окрім того, в судовому рішенні суд першої інстанції допустив описку в найменуванні підприємства замість: стягнути на користь «приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Восток» вказано «приватного сільськогосподарського товариства Агрофірма «Восток».

Тому, враховуючи наведені доводи в апеляційній скарзі, просить вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у межах санкції статті; позовну заяву ПСП АФ «Восток» задовольнити в повному обсязі та зобов`язати ОСОБА_7 відшкодувати завдану шкоду (матеріальні збитки) в натурі шляхом передачі приватному сільськогосподарському підприємству Агрофірмі «Восток» ячменю в кількості 44,35 т (з базисними показниками якості відповідно до ДСТУ 3769-98: вологість не більше 14,5%, сміттєва домішка не більше 2%), соняшнику у кількості 19,41 т (з базисними показниками якості відповідно до ДСТУ 7011:2009: вологість не більше ніж 8 %, сміттєва домішка не більше ніж 1 %) та стягнути в рахунок відшкодування шкоди (матеріальних збитків) 35 517 грн. (затрати по вирощуванню ячменю та соняшнику), або стягнути з ОСОБА_7 на користь приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Восток» в рахунок відшкодування шкоди (матеріальних збитків) 399 140 грн. 84 коп.; позовну заяву ОСОБА_9 задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

В апеляційній скарзі потерпілий (цивільний позивач) ПСП Агрофірма «Восток» в особі директора ОСОБА_9 вважає вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області незаконним, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в частині визначення виду і розміру відшкодування майнової шкоди, а саме часткового задоволення позовної заяви ПСП АФ «Восток». Посилається на те, що суд першої інстанції при розгляді позовної заяви ПСП АФ «Восток» не врахував, що з моменту скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення до моменту винесення вироку пройшло більше шести років, та не врахував вимоги ст. 22 та ст. 1192 Цивільного кодексу України, експертний висновок експерта Запорізької торгово-промислової палати № ОИ-75 від 23.02.2015 року про вартість ячменю та соняшника та задовольнив позовні вимоги частково у розмірі 61 784 грн., тобто в цінах на момент скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а не на момент розгляду справи. Як і не задовольнив вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в натурі та затрат ПСП АФ «Восток» по вирощуванню ячменю та соняшнику. Окрім того, в судовому рішенні суд першої інстанції допустив описку в найменуванні підприємства замість: стягнути на користь «приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Восток» вказано «приватного сільськогосподарського товариства Агрофірма «Восток».

Враховуючи зазначене, просить вирок суду першої інстанції змінити, позовну заяву ПСП АФ «Восток» задовольнити в повному обсязі та зобов`язати ОСОБА_7 відшкодувати завдану шкоду (матеріальні збитки) в натурі шляхом передачі приватному сільськогосподарському підприємству Агрофірмі «Восток» ячменю в кількості 44,35 т (з базисними показниками якості відповідно до ДСТУ 3769-98: вологість не більше 14,5%, сміттєва домішка не більше 2%), соняшнику у кількості 19,41 т (з базисними показниками якості відповідно до ДСТУ 7011:2009: вологість не більше ніж 8 %, сміттєва домішка не більше ніж 1 %) та стягнути в рахунок відшкодування шкоди (матеріальних збитків) 35 517 грн. (затрати по вирощуванню ячменю та соняшнику), або стягнути з ОСОБА_7 на користь приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Восток» в рахунок відшкодування шкоди (матеріальних збитків) 399 140 грн. 84 коп.

В запереченнях потерпілий ОСОБА_15 вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставною і необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: обвинуваченого, зокрема в останньому слові, захисника ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг потерпілого, та прокурора, який просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню у частині визнання ОСОБА_7 винним за ст. 356 КК України та у частині вирішення цивільного позову з закриттям кримінального провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, з огляду на наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 8 КПК України встановлює принцип верховенства права, згідно якого кримінальне провадження здійснюється з додержанням цього принципу, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Ці вимоги закону, судом першої інстанції, дотримано не було.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 спочатку було пред`явлено обвинувачення за те, що 11 липня 2009 року, у період часу з 09.00 до 14.00 годин, директор та засновник ПСП АФ «Союз» ОСОБА_7 , будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, усвідомлюючи протиправність своїх дій та достовірно знаючи, що врожай на полях ДП № 2 пай № 16 пл. 8 га, ДП № 3 пай № 35 пл. 6,68 га, ДП № 4 пай № 39 пл. 8,18 га на території Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, належить ПСП АФ «Восток», яке використовує вказані земельні ділянки на законних підставах, діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, всупереч діючого законодавства України, використовуючи повноваження засновника ПСП АФ «Союз» надав усну вказівку працівникам ПСП АФ «Союз» ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які знаходяться в його підпорядкуванні, на збирання врожаю ячменю з вищевказаних земельних ділянок комбайнами, які належать на праві приватної власності ПСП АФ «Союз» - «Полесье GS 812» та «СК-4 «Нива», незважаючи на законні вимоги директора ПСП АФ «Восток» ОСОБА_9 щодо припинення збору врожаю та в присутності останнього, на полях ДП № 2 пай № 16 пл. 8 га, ДП № 3 пай № 35 пл. 6,68 га, ДП № 4 пай № 39 пл. 8,18 га, незаконно здійснив збирання врожаю зернових культур, а саме, 43,8 тонни ярого ячменю, за ціною 900 грн. за тонну, та заволодів цим врожаєм, чим завдав законному власнику ПСП АФ «Восток» в особі потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 39 420 грн. Заволодівши чужим майном, а саме 43,8 тоннами ярого ячменю, ОСОБА_7 обернув його на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 12 вересня 2009 року, в період часу з 09.00 до 11.00 години, засновник ПСП АФ «Союз» ОСОБА_7 , будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, усвідомлюючи протиправність своїх дій та достовірно знаючи, що врожай на полях ДП № 27 пай № 341 пл. 6,5168 га та ДП № 27 пай № 342 пл. 8,3014 га, на території Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області, належить ПСП АФ «Восток», яке використовує вказані земельні ділянки на законних підставах, діючи умисно, з особистих корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, всупереч діючого законодавства України, використовуючи повноваження засновника ПСП АФ «Союз» надав усну вказівку працівникам ПСП АФ «Союз» ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які знаходяться в його підпорядкуванні, на збирання врожаю соняшника з вищевказаних земельних ділянок комбайном, який належить на праві приватної власності ПСП АФ «Союз» - «Полесье GS 812», незважаючи на законні вимоги директора ПСП АФ «Восток» ОСОБА_9 щодо припинення збору врожаю та в присутності останнього, на полях ДП № 27 пай № 341 пл. 6,5168 га та ДП № 27 пай № 342 пл. 8,3014 га, незаконно здійснив збирання врожаю зернових культур, а саме 15,3 тонни насіння соняшнику за ціною 2 390 грн. за тонну та заволодів цим врожаєм, чим завдав законному власнику ПСП АФ «Восток» в особі потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 38 468 грн. Заволодівши чужим майном, а саме 15,3 тоннами насіння соняшнику, ОСОБА_7 обернув на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд.

В ході судового розгляду прокурором в порядку ст. 338 КПК України було змінено обвинувачення ОСОБА_7 на ст. 356 КК України, але потерпілий користуючись своїм процесуальним правом підтримав обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі за ч. 2 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та за ч. 3 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

Виправдовучи обвинуваченого ОСОБА_7 , суд прийшов до висновку про відсутність в його діях складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 191 КК України.

Мотивуючи свій висновок суд зазначив, що потерпілий ОСОБА_9 підтримував обвинувачення ОСОБА_7 в тому, що він, як службова особа, своїми умисними діями заволодів його майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, а також вчинив такі дії повторно.

Диспозицією ч. 2 ст. 191 КК України встановлено відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

З посиланням на п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», суд зазначив, що загальною ознакою форм злочину, передбаченого ст. 191 КК України, є повноваження винного щодо майна, яким він заволодіває. Особа в цих випадках не є сторонньою для майна: воно їй ввірено, перебуває в її віданні або особа внаслідок службового становища має певні повноваження щодо нього.

Отже, підставою для виправдання ОСОБА_7 за ч. 2 та ч. 3 ст. 191 КК України стала та обставина, що спірне майно не знаходилося у його віданні або він внаслідок службового становища мав певні повноваження щодо нього, тобто суд фактично визнав його службовою особою і не поставив під сумнів таке службове становище обвинуваченого, до якого відносяться організаційно-розпорядчі чи адміністративно- організаційні функції.

У той же час, визначаючи ОСОБА_7 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, суд припустився суперечностей і в мотивуванні обвинувачення за цим злочином вказавши, що директор та засновник ПСП АФ «Союз» ОСОБА_7 , надав усну вказівку працівникам ПСП АФ «Союз» ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які знаходилися в його підпорядкуванні на збирання врожаю ярого ячменю та соняшника з вищевказаних земельних ділянок комбайнами, які належать на праві приватної власності ПСП АФ «Союз», тобто фактично визнав обвинуваченого службовою особою з організаційно-розпорядчими та адміністративно-організаційним функціями. Свій висновок щодо наявності вини у самоправсті ОСОБА_7 суд підтвердив дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, а саме: показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , а також протоколом огляду від 15.07.2009 року (т.2, а.с.18), протоколом огляду журналу ваговщика ПСП АФ «Союз» за 2009 рік від 23.03.2010 року (т.2, а.с.202); довідками ПСП АФ «Союз» від 17.07.2009 року № 9 (т.2, а.с.19), від 08.12.2009 року № 26 (т.3, а.с.153), від 08.12.2009 року № 25 (т.3, а.с.155), було встановлено, що 11.07.2009 року було зібрано та обернуто на свою користь врожай ячменя у кількості 32,8 тонни, а 12.09.2009 року - врожай насіння соняшнику у кількості 11,2 тонни, що з урахуванням висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № 2682 від 26.02.2016 року щодо ринкової вартості цих культур, завдало законному власнику ПСП АФ «Восток» в особі потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 29 192 грн. та 32 592 грн. відповідно.

Колегія суддів не ставить під сумнів жоден з перелічених доказів і тому не вбачає необхідності для повторного дослідження зазначених доказів для свого наступного висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, з огляду на таке.

Частина перша статті другої кримінального закону визначає, що єдиною і достатньою підставою кримінальної відповідальності є наявність у вчиненому особою суспільно небезпечному діянні всіх ознак злочину передбаченому КК України.

Склад злочину це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільне небезпечне діяння, як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом.

Об`єктивними ознаками злочину є об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єктивними суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б однієї з цих ознак, складу злочину не утворюють.

Суд першої інстанції, формулюючи обвинувачення в самоправстві, визнав обвинуваченого ОСОБА_7 спеціальним суб`єктом (службовою особою), тоді як суб`єктом злочину може бути лише приватна особа, якій виповнилося 16 років (загальний суб`єкт).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваного судового рішення та закриття кримінального провадження у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України відносно ОСОБА_7 , за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

Скасуванню підлягає також рішення суду і щодо вирішення цивільного позову, що не позбавляє права вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 категорично відмовився від підтримання обвинувачення за ст. 356 КК України, а суд, між тим, розглядаючи провадження за цим злочином, порушив вимоги ст.ст. 477, 478 КПК України, згідно яких кримінальні справи про злочини, передбачені ст. 356 КК України, щодо дій, якими заподіяно шкоду правам та інтересам окремих громадян або інтересам власника, порушуються не інакше, як за заявою потерпілого. У разі відмови потерпілого від підтримання обвинувачення за ст. 356 КК України, кримінальне провадження не могло набути статусу приватного (ст. 340 КПК України), а тому підлягало закриттю у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

За таких обставин, вирок суду у будь-якому випадку не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.

Оскільки, існує декілька підстав для закриття кримінального провадження (п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 284 КПК України) колегія суддів закриває провадження на найбільш сприятливих умовах для ОСОБА_7 , а саме за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 ; потерпілого ОСОБА_9 ; потерпілого (цивільного позивача) ПСП Агрофірма «Восток» в особі директора ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27 квітня 2016 року у частині визнання ОСОБА_7 винним за ст. 356 КК України та у частині вирішення цивільного позову, - скасувати.

Закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4