Провадження № 1-кп/582/36/17
Справа № 574/350/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" квітня 2017 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів матеріали кримінального провадження №0000435 від 23 грудня 2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Буринь Сумської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, неодружений, з середньою спеціальною освітою, не працює, раніше судимий: 02 серпня 2016 року Путивльським районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, вирок виконаний повністю,

за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , завідомо знаючи про те, що «канабіс» (марихуана, конопля) є наркотичним засобом і що його незаконне виготовлення, придбання, зберігання та збут являється протиправним діянням, що тягне за собою кримінальну відповідальність, переслідуючи мотив наживи та незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій, 22 грудня 2016 року, близько 18 години 43 хвилин, під час оперативної закупки, у під`їзді п`ятиповерхового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 продав покупцю особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 43,88г., отримавши за продаж наркотичного засобу грошові кошти в сумі 400 гривень.

Відповідно до даних висновку експерта № 19/119/7-2/1918е від 23.01.2017 року, видана покупцем речовина рослинного походження, яку йому збув ОСОБА_4 , у відповідності до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» є особливо небезпечним наркотичним засобом «Канабісом» (таблиця І список № 1), обіг якого заборонено, масою канабісу в перерахунку на висушену речовину 43,88г.

Наступного дня, 23 грудня 2016 року, після вчинення 22 грудня 2016 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, працівниками поліції було проведено санкціонований ухвалою слідчого судді Буринського районного суду Сумської області обшук квартири АДРЕСА_4 , в якій мешкає ОСОБА_4 , що розташована в АДРЕСА_3 , де було виявлено та вилучено паперовий згорток з речовиною рослинного походження у висушеному і подрібненому стані та речовину рослинного походження у сухому не подрібненому стані зеленого кольору.

Згідно з даними висновку експерта № 19/119/7-2/1919е від 23.01.2017 року, вилучена в квартирі за місцем мешкання ОСОБА_4 речовина рослинного походження, у відповідності до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» є особливо небезпечним наркотичним засобом «Канабісом» (таблиця І список № 1), обіг якого заборонено, масою канабісу в перерахунку на висушену речовину 0, 36 г. та масою канабісу в перерахунку на висушену речовину 31,66 г. Виявлений в ході обшуку особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 32,02 г., ОСОБА_4 придбав в один із днів осені 2016 року, після чого виготовив та став зберігати за місцем свого мешкання, без мети подальшого збуту.

Допитаний у відкритому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явлених обвинуваченнях визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив викладені обставини. З обставинами, викладеними в обвинувальному акті, погодився повністю. У відкритому судовому засіданні також пояснив, що зберігав наркотичні засоби для власного вживання, але у зв`язку з тим, що перебуває у скрутному сімейному фінансовому становищі, вирішив продати наркотичний засіб для отримання грошових коштів. Про настільки сувору міру покарання, яка передбачена за дані кримінальні правопорушення, не знав, готовий понести покарання, але просить пом`якшити його.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обставин кримінального провадження, сумнівів у добровільності та істинності його позиції у суда немає, а також обвинуваченому роз`яснено наслідки такого визнання, а саме, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Так, обставини, які ніким не оспорюються, будуть вважатися встановленими у судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне виготовлення, придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, та за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання, зберігання без мети збуту наркотичних засобів, вчинене особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 307 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд, відповідно до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив середньої тяжкості та тяжкий злочини.

При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має молодий вік, раніше був засуджений до покарання у виді 240 годин громадських робіт, які повністю ним відпрацьовані, має постійне місце проживання, за місцем свого мешкання характеризується виключно позитивно, є напівсиротою, проживає разом з хворою матір`ю, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, терапевта не перебуває, транспортних засобів та права власності на нерухоме майно за обвинуваченим ОСОБА_4 не зареєстровано.

Разом з тим обвинувачений вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому; своїми правдивими та послідовними показаннями сприяв встановленню істини по кримінальному провадженню; критично відноситься до вчиненого; тяжких наслідків від дій обвинуваченого не настало, епізод збуту наркотичних речовин від 22 грудня 2016 року вчинений ним в ході оперативної закупівлі, тобто під контролем працівників поліції; здійснює догляд та надає допомогу хворій матері, що суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами і такими, що істотно знижують ступінь тяжкості здійснених обвинуваченим злочинів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Вищезазначені обставини суд визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч. 2 ст. 307 КК України і впливають на пом`якшення покарання, і вважає можливим застосувати ст. 69 КК України і призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, тобто нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 307 КК України.

Застосовуючи положення ст. 69 КК України суд приходить до висновку про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання у виді конфіскації майна та вважає за необхідне застосувати положення ч. 2 ст. 69 КК України, а саме не призначати додаткове покарання - конфіскацію майна, що передбачене санкцією статті як обов`язкове.

Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у статті 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання. Згідно з частиною першою цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці положення закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і міри.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України.

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Крім того, у справі «Ізмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Враховуючи відсутність належного обвинуваченому майна, суд приходить до висновку про недоцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, та вважає за необхідне застосувати положення ч. 2 ст. 69 КК України, а саме не призначати додаткове покарання - конфіскацію майна, що передбачене санкцією статті як обов`язкове.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Застосовується принцип індивідуалізації призначення покарання.

З урахуванням вчиненого, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та відомості про особу, а саме, те що обвинувачений ОСОБА_4 має молодий вік, має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується виключно позитивно, проживає разом з хворою матір`ю, за якою здійснює догляд та надає допомогу, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки, на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра, не перебуває, повне визнання ним своєї вини, його правдиві показання про обставини вчиненого, активне сприяння розкриттю злочинів, критичне ставлення до вчиненого, з урахуванням викладених обставин у всій сукупності, застосовуючи принцип індивідуалізації призначення покарання, суд вважає за доцільне обвинуваченому ОСОБА_4 призначити покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без конфіскації майна, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції вказаної статті Кримінального кодексу України. Шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, згідно ч. 1 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слід залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 124, ст. 126 КПК України, документально підтверджені процесуальні витрати у справі на проведення експертиз в сумі 1540,70 грн. слід відшкодувати за рахунок ОСОБА_4 на користь держави.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 126, 349, 368 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. ст. 11, 12, 50, 63, 65-67, 69. 70, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без конфіскації майна;

за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання з 13 лютого 2017 року.

Період попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 13 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили зарахувати в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази:

- грошові кошти в загальній сумі 30 гривень, купюрами номіналом по 10 гривень - 2 штуки та купюрами номіналом по 5 гривень - 2 штуки, а саме купюри номіналом по 5 гривень: № СБ 0425192 та № СЗ 4280379; купюри номіналом по 10 гривень: № НВ 8862485 та № СВ 0732879, залишені на зберіганні у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

- канабіс, фрагменти фольгового паперу та частину пляшки з ватними тампонами, пакет та дві коробки з речовинами рослинного походження загальною вагою у висушеному стані 0,06 та 31,16 грами, які запаковані до спеціального пакету Експертної служби МВС України №1939314 та знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області - знищити;

- речовина рослинного походження загальною вагою у висушеному стані 43,38 грами, яка запакована до спеціального пакету Експертної служби МВС України №2347610 та знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Буринського ВП Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 1540 гривень 70 копійок.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Сумської області через Недригайлівський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1