Деснянський районний суд міста Києва
ВИРОК

Іменем України

31 січня 2011 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Панасюка О.Г.

при секретарях: Мальцевій В.О., Карпенко Д.О.

за участю прокурорів: Тютюник О.А., Кенюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Києва, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, вдова, не працюючої, не судимої в силу статті 89 КК України, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 185 КК України,

Встановив:

15 серпня 2010 року о 4 годині 30 хвилин підсудна ОСОБА_1, знаходячись в квартирі №231 по бул. Вигурівському, 5 в м. Києві, діючи умисно, скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб, діючи непомітно, шляхом вільного доступу таємно взяла мобільний телефон «Samsung Е1150», вартістю 243 грн., в якому перебувала сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 25 грн., на рахунку якої знаходилось 20 грн., що належить потерпілій ОСОБА_2 та викинула його з вікна. Того ж дня, о 7 год. 30 хв. на вулиці під балконом зазначеної квартири підібрала вказаний телефон на розпорядилась ним на власний розсуд.

У судовому засіданні підсудна винуватість у вчиненні злочину визнала повністю, щиро розкаявся та показала наступне.

15 серпня 2010 року приблизно о 2 год. вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_3 та наглядно знайомим Миколою перебували в гостях у ОСОБА_4 і ОСОБА_2. Після суперечки з ОСОБА_2 підсудна вирішила викрасти мобільний телефон останньої марки «Samsung», Скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає викинула телефон з вікна. Того ж дня зранку підібрала телефон, полагодила у ремонтника та продала його своїй знайомій ОСОБА_5 за 150 грн.

Винуватість підсудної, крім повного визнання не своєї вини, доведена зібраними у справі та дослідженими судом доказами в їх сукупності:

Показаннями потерпілої ОСОБА_2, яка показала, що 14 серпня 2010 року до них в квартиру прийшли знайомі на ОСОБА_3, ОСОБА_3, Микола. Вживали спиртні напої. На протязі ночі ОСОБА_3 неодноразово брала її мобільний телефон. Згодом помітила, що телефон зник, ніхто з гостей не зізнався де мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив показання потерпілої, повідомивши, що 15 серпня 2010 року у них перебували гості , вживали спиртні напої. Зранку виявили відсутність мобільного телефону, який належав ОСОБА_2

Показаннями свідка ОСОБА_5, яка показала, що в середені серпня 2010 троку, вона перебувала на роботі в хлібному кіоску ПП «ОСОБА_6О.», по пр-ту Маяковського, 72/2 в м. Києві, до неї підійшла наглядно знайома на імя ОСОБА_3 та запропонувала придбати у неї її мобільний телефон. Про те, що телефон викрадений свідок не знала та придбала вказаний телефон за 150 грн.

Протоколом огляду та вилучення від 2 вересня 2010 року, згідно якому було вилучено у ОСОБА_5 мобільний телефон «Samsung Е1150».

Суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів доведена повністю.

Суд кваліфікує умисні дії підсудної за частиною першою статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_1, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, її особу, яка вже притягувалась до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, не працює, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.Крім цього, суд враховує, що фактично злочином матеріальної шкоди не завдано.

Обставиною, що помякшує покарання, суд визнає щире каяття підсудної.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення підсудної ОСОБА_1 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їй покарання в межах санкцій частини першої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням на неї обовязків, передбачених статтею 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до статті 81 КПК України.

Керуючись статтями 321, 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого частиною першою статті 185 КК України, і призначити покарання у вигляді 2(двох) років позбавлення волі.

Відповідно до статті 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно статті 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_1С обовязки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Речові докази по справі: речові докази, що знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої залишити за належністю.

Міру запобіжного заходу засудженій до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий: