АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

18 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Л.К.О.» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року,

за участю представника ТОВ «Л.К.О.» - адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000056 від 03.03.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, було задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах шостого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Л.К.О.» () № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які відкриті у органах Державної казначейської служби України (МФО 899998, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6), із забороною розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб.

Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши наявність підстав вважати, що вказане у клопотанні слідчого майно є предметом кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції представник ТОВ «Л.К.О.» - адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року у справі №757/18436/17-к та постановити нову ухвалу, якою відмовити в накладенні арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Л.К.О.» () № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які відкриті у органах Державної казначейської служби України, із забороною розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій або відчужувати його у будь-який спосіб.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що слідчим суддею не дотримано вимог ст. 170, ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки у клопотанні слідчого відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що арештовані грошові кошти відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Вважає, що слідчим суддею було безпідставно накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках ТОВ «Л.К.О.» (), оскільки арештовані рахунки використовуються для розрахунків з контрагентами, виплати заробітної плати, а тому на рахунках здійснюється постійний обіг грошових коштів, при цьому кримінальне провадження, внесено до ЄРДР у 2014 році, отже грошові кошти, що знаходяться на рахунках, не можуть мати відношення до подій, що відбувалися до 2014 року.

Додатково апелянт звертає увагу колегії суддів на те, що арешт рахунків ТОВ «Л.К.О.» призводить до надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності та у подальшому призведе до зупинення діяльності товариства.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами частини 2 статті 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 03.04.2017 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, в провадженні управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали досудового розслідування №0000056 від 03.03.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України.

03.04.2017 р. слідчий в особливо важливих справах шостого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотання про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Л.К.О.» () № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які відкриті у органах Державної казначейської служби України (МФО 899998, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6), із забороною розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб.

03.04.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Л.К.О.» () № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які відкриті у органах Державної казначейської служби України (МФО 899998, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6), із забороною розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб, з тих підстав, що вони відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у діяльність ТОВ «Л.К.О.» з потребами кримінального провадження.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Л.К.О.» можуть зникнути або бути передані, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання апелянта на те, що слідчим суддею було безпідставно та в супереч ст. 170 КПК України накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Л.К.О.» () № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які відкриті у органах Державної казначейської служби України (МФО 899998, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6), не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а саме грошових коштів, які містяться на рахунках ТОВ «Л.К.О.», апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ТОВ «Л.К.О.» - адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000056 від 03.03.2014 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212 КК України, якою було задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах шостого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «Л.К.О.» () № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які відкриті у органах Державної казначейської служби України (МФО 899998, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6), із забороною розпоряджатися зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Л.К.О.» - адвоката ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 и б а к