490/86/17 23.02.2017
н/п 1-кп/490/3/2017

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року м. Миколаїв
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
26 березня 2014 року громадянина ОСОБА_3 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.03.2014 року (польова пошта НОМЕР_2 ) №69 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду стрільця номера обслуги 2 аеромобільно-десантного взводу 6 аеромобільно-десантної роти 2 аеромобільно-десантного батальйону. 18 серпня 2014 року солдат ОСОБА_3 , у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, ч.3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", не з`явився з відпустки на військову службу з метою ухилитися від військової служби до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та продовжував не з`являтись до військової частини з цією метою до 25 листопада 2016 року, коли ОСОБА_3 добровільно прибув до військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у нез`явленні на службу з відпустки з метою ухилитись від військової служби за вище викладених обставин, і дав показання про те, що у зазначений в обвинуваченні період він дійсно не з`явився на службу з відпустки до військової частини, так як хворів його батько (при цьому догляд за батьком здійснювали мати та сестра), крім того, у обвинуваченого на утриманні знаходиться малолітня дочка. Повідомив, що не з`явилявся на службу з метою ухилитись від військової служби. У вчиненому кається.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у дезертирстві, тобто нез`явленні на службу з відпустки з метою ухилитись від військової служби, і кваліфікує його дії за ч.1 ст.408 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує, щире каяття обвинуваченого, знаходження на його утримані малолітньої дитини - дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в найнижчий межі санкції ч. 1 ст. 408 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 в порядку ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Судові витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373 - 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 /двох/ років не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1