05.04.2016 Справа № 756/1031/16-к
№ 756/1031/16-к
№ 1-кп/756/265/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0011116 від 13.12.2014 року за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
особи, стосовно якої передбачається застосування
примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
04.12.2014 року приблизно о 12-й годині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у себе вдома за адресою АДРЕСА_3 , у вхідні двері якої подзвонив його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Коли ОСОБА_7 відчинив двері вказаної квартири, то відразу ж отримав від свого сина ОСОБА_3 удар в обличчя рукою, після чого останній почав невпинно наносити своєму батьку ОСОБА_7 удари руками, ногами, вудочками. Через декілька хвилин прибігли сусіди і через їх появу ОСОБА_3 припинив бити свого батька, проте почав розмовляти в грубій формі із сусідами, після чого знову почав наносити удари ОСОБА_7 . Однак, почувши згодом сирену автомобіля міліції, ОСОБА_3 вибіг з квартири і пішов у невідомому напрямку.
Після побиття ОСОБА_7 було доставлено до ЛШМД по вул. Братиславська, 3, де йому наклали шви на голову та гіпс на ліву руку.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1077/е від 17.06.2015 року під час первинного звернення 04.12.2014 року о 13-й годині 20 хвилин за медичною допомогою у ОСОБА_7 були виявлені такі тілесні ушкодження:
1)закрита травма лівого передпліччя: уламковий перелом ліктьової кістки на відрізку дистальної третини (зі зміщенням уламків);
2)закрита черепно-мозкова травма: рана (визначена клінічними лікарями як рвана) лівої вушної раковини; навколо очні синці з обох сторін; струс головного мозку;
3)рани (визначені клінічними лікарями як забійні) лівих кінцівок;
Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від дії (ударів-співударянь) тупих твердих предметів, у строк вказаний у описовій частині Постанови, тобто 04.12.2014 року.
ОСОБА_7 були нанесені тілесні ушкодження середнього та легкого ступеня тяжкості. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень не є небезпечним для життя.
В судовому засіданні ОСОБА_8 показав, що 04.12.2014 року приблизно в обідню пору він дійсно побив свого батька у його квартирі, коли до нього прийшов. В момент, коли батько відкрив йому двері він зразу ж вдарив батька кулаком в обличчя, від якого батько впав. Тоді він взяв вудки, які стояли в кутку у передпокої, та почав наносити батьку, який лежав на підлозі, удари вудками по різним частинам тіла. Тривалість побиття батька та кількість нанесених йому ударів він не пам`ятає, оскільки не звертав на це увагу, був знервований. Пояснив, що незадовго до вказаної події він вживав дурман, що і могло вплинути на його психічний стан. В січні 2015 року він проходив лікування в психіатричній лікарні, тому вважає немає необхідності застосовувати до нього примусові заходи медичного характеру.
Потерпілий ОСОБА_7 показав у суді, що 04.12.2014 року він був у себе вдома за адресою АДРЕСА_3 , коли у вхідні двері квартири подзвонив його син ОСОБА_3 . Відкривши сину двері квартири він зразу ж отримав від сина удар кулаком в обличчя і впав на підлогу та не міг самостійно піднятися, оскільки напередодні він переніс інсульт. Син почав безперервно наносити йому, лежачому на підлозі, удари руками, ногами та вудками, що зберігалися у передпокої. Син перестав його бити лише після того, як прийшли сусіди, вимагали від нього припинити протиправні дії, викликали міліцію та швидку допомогу. Лише після цього син втік. Швидкою допомогою він був доправлений до лікарні, де йому надавалася медична допомога. Все тіло його було побите, в крові, перебита ліктьова кістка лівої руки, він не міг рухатися. Потерпілий пояснив, що навіть зараз він не може рухати лівою рукою та з великими зусиллями самостійно переміщається.
Свідок ОСОБА_9 показала в суді, що проживає разом зі своїм дорослим сином у квартирі, розташованій поверхом нижче під квартирою потерпілого ОСОБА_7 04.12.2014 року близько 12 години вона з сином почула, як у квартирі ОСОБА_7 щось падає, а потім щось сильно гупнуло, після чого стали чутні крики. Вона з сином піднялася на поверх вище та побачила, що двері квартири ОСОБА_7 відкриті настіж, та його прямо у передпокої б`є його власний син ОСОБА_10 . Вона стала кричати на сина потерпілого, щоб той припинив бити батька, а свого сина попросила викликати міліцію та швидку медичну допомогу. В той час з інших квартир повиходили і інші сусіди, після чого ОСОБА_3 втік. Потерпілого ОСОБА_7 , який був весь у крові та не міг сам піднятися та пересуватися, швидка допомога забрала до лікарні.
Згідно з висновком стаціонарної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи № 1 від 05.01.2016 року у період суспільно небезпечного діяння 04.12.2014 року ОСОБА_3 виявляв ознаки шизофренії параноїдної, параноїдного синдрому (згідно з МКХ-10, шифр F20.0); за своїм психічним станом у період суспільно небезпечного діяння 04.12.2014 року ОСОБА_3 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; у період суспільно небезпечного діяння 04.12.2014 року ОСОБА_3 не знаходився у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки шизофренії параноїдної, параноїдного синдрому, за своїм психічним станом він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; у теперішній час ОСОБА_3 виявляє ознаки шизофренії параноїдної, апатико-дисоціативного дефекту (згідно з МКХ-10, шифр F20.0), за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом у періоди часу до яких відноситься проведення слідчих дій, ОСОБА_3 не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; за своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_3 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; у теперішній час у ОСОБА_3 не виявлено ознак алкогольної та наркотичної залежності, він не потребує проведення протиалкогольного та проти наркотичного лікування.
Крім того, відповідно до висновку стаціонарної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи № 1 від 05.01.2016 року ОСОБА_3 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
За даними облікової документації Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» ОСОБА_3 під наркологічним диспансерно-наркологічним наглядом не перебуває.
Відповідно до виписки з медичної карти № 7649 територіального медичного об`єднання «Психіатрія» ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом F 20.09 у період з 04.12.2014 року по 19.01.2015 року.
Консультативним висновком Київського міського психоневрологічного диспансеру № 5 підтверджується, що ОСОБА_3 перебуває під наглядом в КМПНД № 5 з приводу хронічного психіатричного захворювання з лютого 2015 року.
За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується формально позитивно.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення діяння, передбаченого цим Кодексом, могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно з п. 1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Статтею 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру, серед яких є і госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом, яка може бути застосована щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Вислухавши думки прокурора і захисника, які вважають, що ОСОБА_3 04.12.2014 року вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, в стані неосудності та потребує застосування до нього такого примусового заходу медичного характеру, як госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом, з урахуванням положень ст. 19 КК України, враховуючи висновокстаціонарної судової комплексної психолого-психіатричної експертизи № 1 від 05.01.2016 року, покази ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , суд вважає доведеним, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, щодо потерпілого ОСОБА_7 дійсно мало місце, що воно було вчинене саме ОСОБА_3 , що останній на момент вчинення суспільно небезпечного діяння перебував в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання. Відтак, до ОСОБА_3 слід застосувати примусові заходи медичного характеру.
Речові докази суду не надавалися та судом не досліджувалися.
Цивільний позов не заявлявся.
Про судові витрати не повідомлялося.
На підставі викладеного, керуючись ст. 513 КПК України, ст.ст. 19, 93, 94 КК України, суд
п о с т а н о в и в :
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія ухвали негайно після її оголошення вручається учасникам процесу.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Суддя