Справа №766/8667/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника ВК №61: ОСОБА_4

представника лікарської комісії: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Херсонської виправної колонії №61 (далі за текстом - Херсонська ВК №61) про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:
Херсонська ВК №61 звернулася до суду з поданням про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , зазначивши, що хвороба, якою він страждає, є невиліковною та включена до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Прокурор заперечив проти задоволення подання, мотивуючи свою позицію тяжкістю вчиненого засудженим злочину, тривалістю невідбутого ним покарання, а також даними, які характеризують особу засудженого, вказавши при цьому на те, що у засудженого витраченні соціально-корисні зв`язки, що при можливому звільненні засудженого від відбування покарання може поставити його у безвихідне становище.

Представник ВК №61 підтримав позицію прокурора.

Представник лікарської комісії підтвердив, що засуджений ОСОБА_6 страждає невиліковною хворобою - змішана (гіпертензивна та інтоксикаційна) дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ступеню. Повторне гостре порушення мозкового кровообігу (07.08.2016 року) по ішемічному типу в правій гемісфері з глибокою лівобічною геміплегією, розповсюдженим лівобічним розладом чутливості, бульбарними порушеннями, моторною дизартрією, розладом функції тазових органів по центральному типу. Вказав, що ця хвороба включена до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Зазначив, що стан засудженого на даний час є важким.

Для забезпечення участі у судовому засіданні засудженого ОСОБА_6 судом була винесена ухвала про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, проте це виявилося неможливим у зв`язку з тяжким станом засудженого, про що колонією надано довіку.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали подання та проаналізувавши наведені у ньому доводи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Засуджений ОСОБА_6 , уродженець с. Нагорне Ренійського району Одеської області, болгарин, громадянин України, освіта неповна середня, до взяття під варту не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

У Херсонській ВК №61 відбуває покарання, призначене вироком Ренійського районного суду Одеської області від 06.06.2012 року, яким засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі. Кінець строку - 17.08.2018 року.

Згідно медичного висновку спеціальної лікарської комісії УДПтСУ у Херсонській області від 11.08.2016 року засуджений ОСОБА_6 хворіє на ряд хвороб, одна з яких - змішана (гіпертензивна та інтоксикаційна) дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ступеню. Повторне гостре порушення мозкового кровообігу (07.08.2016 року) по ішемічному типу в правій гемісфері з глибокою лівобічною геміплегією, розповсюдженим лівобічним розладом чутливості, бульбарними порушеннями, моторною дизартрією, розладом функції тазових органів по центральному типу, яка включена до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572 (п. 7.2).

За змістом ч. 2 ст. 84 КК України при вирішенні питання про звільнення від відбування покарання за хворобою особи, яка має тяжку хворобу, крім психічної, що перешкоджає відбуванню покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставин.

Зазначене кореспондується і з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28.09.73 року, із змінами, згідно з якими факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й ураховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Зокрема, в «Узагальненні практики застосування судовими інстанціями при здійсненні судочинства у кримінальних справах законодавства про звільнення від покарання або від його подальшого відбування осіб, які після вчинення злочину або постановлення вироку захворіли на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, у 2011 році та першому півріччі 2012 року» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що суди при вирішенні питання про звільнення засудженого у зв`язку з тяжкою хворобою повинні врахувати обставини, які при можливому звільненні від покарання або від його подальшого відбування можуть поставити засудженого у безвихідне становище (зокрема, відсутність постійного місця проживання, рідних чи близьких, тощо).

За показаннями представника лікарської комісії на даний час засуджений ОСОБА_6 отримує необхідне лікування та догляд.

З довідки про стягнення та заохочення, що міститься в матеріалах справи, видно, що за весь період відбування покарання до ОСОБА_6 один раз застосовувалось стягнення, яке на даний час погашено, та один раз застосовувалось заохочення.

З характеристики засудженого видно, що адміністрацією колонії він фактично характеризується посередньо. Так, у характеристиці ОСОБА_6 вказано, що він не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Свідомо уникає робіт з благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, соціально - корисні зв`язки втрачено.

З огляду на наведене, суд вважає, що матеріали справи не містять достатніх даних, які б давали підстави для задоволення направленого відносно ОСОБА_6 подання і приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити, погоджуючись при цьому також з доводами прокурора про те, що з огляду на відсутність в особовій справі засудженого даних про наявність у нього близьких та рідних, які могли б надавати йому допомогу у лікуванні та доглядати за ним, прийняття рішення про звільнення його від подальшого відбування покарання може поставити його у безвихідне становище.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд
постановив:
У задоволенні подання Херсонської виправної колонії №61 про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: ОСОБА_1