Провадження №1-кс/554/7612/2016

УХВАЛА
Іменем України
20 жовтня 2016 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України,-
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав скаргу, просив її задовольнити повністю. Пояснив, що в матеріалах кримінального провадження є два різних висновки експертів, висновок ОСОБА_10 є необ`єктивним, він порушив все законодавство, саме тому необхідно провести ще одну експертизу. Необхідно допитати підозрюваного, бо він побажав дати покази після ознайомлення з матеріалами експертизи.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив скаргу задовольнити повністю.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні вимог скарги за необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки досудове розслідування проведено повно та всебічно. Зазначив, що фактично в справі є один висновок експерта, якому вчасно були відправлені всі матеріали, експерт обґрунтував свій висновок. 30.09.2016 року стороні захисту були відкриті матеріали кримінального провадження, проте вони, ознайомившись з частиною матеріалів справи, перестали відповідати на дзвінки, вважає, що своїм зверненням до суду зі скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 намагаються затягнути досудове слідство.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, пояснив, що ОСОБА_4 на протязі року ніяких клопотань з захисником не заявляли, підозрюваний відмовився давати покази. Вважає, що аналіз доказів, про що йде мова у скарзі, це прерогатива суду, а не слідчого судді.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, суд вважає відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Від адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 слідчому надійшло клопотання від 03.10.2016 року про проведення процесуальних, слідчих дій у цьому кримінальному провадженні (а.с.8-14).
Постановою від 06.10.2016 року старший слідчий військової прокуратури Полтавського гарнізону ОСОБА_5 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 відмовив, зазначивши зокрема, що викладені в клопотанні обставини - це лише точка зору захисника, яка не відповідає зібраним в ході досудового розслідування доказам (а.с.16-18).
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі(розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до ст.93 ч.3 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку ,передбаченому ст. 220 цього Кодексу.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав або відмовити, про що виноситься вмотивована постанова.
Таким чином, слідчим ОСОБА_5 у передбачений законом строк вирішено клопотання захисника, прийнята постанова від 06.10.2016 року містить обґрунтування відмови у задоволенні вимог адвоката.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Суд вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, слідчим було переконливо доведено відсутність необхідності в проведенні зазначених в клопотанні адвоката ОСОБА_3 слідчих, процесуальних дій.
Слід також зазначити, що заявник, звернувшись до суду зі скаргою у відповідності до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, взагалі не ставить вимоги про скасування, з його слів, безпідставного рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання, а лише обґрунтовує що надалі потрібно здійснити в ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, надає оцінку зібраним по справі доказам, та фактично, згідно скарги, вимагає робити це слідчого суддю, що є недопустимим на цій стадії процесу.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Суд приходить до висновку, що аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1