Справа № 751/1698/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/451/2016
Категорія - ст.81КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові в режимі відеоконференції з Чернігівською виправною колонією №44 апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, до засудження не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

за участю прокурора ОСОБА_7

представника виправної колонії № 44 ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

засудженої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

17 лютого 2016 року засуджена ОСОБА_6 звернулася із клопотанням до Новозаводського районного суду м. Чернігова про умовно-дострокового звільнення її від відбування покарання.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2016 року засудженій було відмовлено у задоволенні клопотання.

Таке рішення суду мотивоване тим, що з урахуванням характеристики ЧВК № 44 відносно ОСОБА_6 вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України, оскільки основну інформацію про поведінку засудженої під час відбування покарання суд отримує від адміністрації кримінально-виконавчої установи і немає підстав у суду ставити під сумнів висновки, надані кримінально-виконавчою установою.

Згідно психологічної характеристики ОСОБА_6 не готова до самокерованої правослухняної поведінки без відповідного контролю.

За даних обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що законні підстави для умовно-дострокового звільнення засудженої від відбування покарання відсутні.

В поданій апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить звільнити її умовно-достроково від подальшого відбування покарання. В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що по прибуттю до ЧВК №44 працює на швейному виробництві кожен день по максимуму, виходячи зі стану здоров`я, виконує всі вимоги, режим не порушує, тому з характеристикою, яку надала Чернігівська виправна колонія № 44, не згодна. Також вказує, що має малолітнього сина та матір пенсійного віку, які потребують її догляду. Посилається в апеляційній скарзі на незадовільний стан здоров`я.

Заслухавши доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, представника виправної колонії, яка висловила думку про те, що засуджена не стала на шлях виправлення і не може бути звільнена умовно-достроково, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженої, обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджена вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначене покарання поглинуте покаранням у вигляді трьох років одного місяця одного дня позбавлення волі, призначеним вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року та остаточно до відбуття призначено покарання у виді 3 років 1 місяця 1 дня позбавлення волі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03 лютого 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 19 серпня 2014 року по 25 серпня 2015 року в строк покарання згідно ч.5 ст.72 КК України.

Із наявної в матеріалах справи характеристики вбачається, що засуджена ОСОБА_6 прибула 24 вересня 2015 року до Чернігівської виправної колонії № 44 з СІЗО м. Дніпропетровська, де до праці не залучалась, режим утримування порушувала, мала три стягнення, які нещодавно погашені у встановленому законом порядку. Заохочування не оголошувались. З жовтня 2015 року по січень 2016 року вибувала з колонії до слідчого ізолятора м. Дніпропетровська. За час відбування покарання в установі характеризується посередньо, вимоги установленого порядку відбування покарання, правила внутрішнього розпорядку не порушує, до праці відноситься задовільно, не зацікавлена у виконанні денного завдання та не бажає підвищувати відсотку виконання норм виробітку.

Дослідивши дані про особу засудженої, характеристику, довідку про стягнення і відсутність заохочень, суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджена не стала на шлях виправлення.

А тому, враховуючи дані обставини, особу засудженої, а саме попередню поведінку ОСОБА_6 , її порушення, за три з яких вона отримала догану правами начальника слідчого ізолятора та враховуючи, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стверджувати про виправлення ОСОБА_6 та її умовно-дострокове звільнення від покарання є передчасним.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтовано і вмотивованою та підстав для її зміни чи скасування немає, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженої слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4