УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №283/2871/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.125 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_7
встановила:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українка Малинського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 680 грн.
Згідно вироку суду 4 жовтня 2015 року близько 19 год. в АДРЕСА_2 між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка, у ході якої обвинувачений вирішив умисно спричинити тілесні ушкодження потерпілому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_9 , який в цей час стояв напроти обвинуваченого, та кулаком лівої руки наніс потерпілому один удар в область грудної клітини. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, без розриву в часі, ОСОБА_6 наніс ОСОБА_9 чотири удари кулаками правої та лівої рук в область правого та лівого плеча.
Внаслідок нанесених ударів потерпілому були спричинені легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я у вигляді садна та синця по зовнішній поверхні середньої частини лівого плеча, синця по зовнішній поверхні середньої частини правого плеча, синця в верхній частині передньої стінки правої половини грудної клітини.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок суду скасувати і постановити новий, яким виправдати ОСОБА_6 за недоведеністю його вини.
Апелянт вважає, що даний вирок є незаконним через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. При цьому зазначає, що жодного свідка, який би бачив бійку між потерпілим та обвинуваченим немає. Вважає, що обвинувачення ґрунтується лише на неправдивих показаннях потерпілого.
Захисник звертає увагу, що свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні надала покази, які спростовують покази потерпілого, свідок ОСОБА_11 є дружиною потерпілого і є зацікавленим свідком у справі, однак, на думку апелянта, судом належної оцінки цим обставинам надано не було.
Також апелянт вважає, що даний вирок є незаконним та підлягає скасуванню через істотне порушення кримінально - процесуального закону. При цьому вказав, що в даному судовому рішенні не надано правової оцінки доказам отриманим від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним та обвинуваченим у даному провадженні. Зазначив, що органами досудового слідства всі слідчі дії проводилися з ОСОБА_6 , як зі свідком, тому всі докази по справі, у відповідності до ст. 87 КПК України є недопустимими.
Захисник стверджує, що єдиним допустимим доказом у даному провадженні є висновок СМЕ від 15.10.2015 року. Однак вважає, що дана експертиза не доводить вину ОСОБА_6 , а лише констатує наявність у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
В запереченнях потерпілий ОСОБА_9 вважає вирок суду законним та обгрунтованим та зазначає, що в скарзі апелянтом перекручені фактичні обставини справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, пояснення інших учасників апеляційного провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, яким дана належна оцінка у вироку.
Так, винуватість обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також іншими матеріалами справи, дослідженими судом.
Твердження апелянта про те, що покази свідка ОСОБА_10 спростовують показання потерпілого не відповідають дійсності, оскільки, згідно технічного запису судового засідання від 05.01.2016 року, свідок ОСОБА_10 підтвердила суду про те, що дійсно про конфлікт між обвинуваченим та потерпілим її відразу повідомила телефоном дружина ОСОБА_9 . І коли вона, свідок, вийшла з будинку, то бачила, що обвинувачений ОСОБА_6 стоїть та тримається за паркан потерпілого. Побачивши її, обвинувачений пішов у свою сторону.
Показання даного свідка навпаки підтверджують покази потерпілого про те, що коли він забіг до свого будинку, то ОСОБА_6 підійшов до його домоволодіння.
Показання потерпілого ОСОБА_9 є послідовними та узгоджуються з іншими матеріалами справи.
Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.10.2015 року потерпілий показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим.
Згідно висновків судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз покази потерпілого відповідають механізму спричинення йому тілесних ушкоджень, і які не могли виникнути внаслідок падіння з положення стоячи на тверду поверхню, що спростовує показання обвинуваченого ОСОБА_6 .
У зв`язку з цим, доводи апелянта про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи є безпідставними.
Безпідставними також, на думку апеляційного суду, є твердження захисника про істотне порушення кримінально - процесуального закону, через те, що суд, у відповідності до ч.3 п.1 ст. 87 КПК України не визнав всі докази по справі недопустимими, як такі, що отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним і обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
Як видно з матеріалів справи, суд досліджував докази, якими обґрунтував винуватість обвинуваченого, безпосередньо під час судового провадження та оцінив їх відповідно до положень ст. 94 КПК України. З висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.
З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Малинського районного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: