АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 22 листопада 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянин України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України,
за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 листопада 2016 року, з визначенням застави в розмірі 7 000 мінімальних заробітних плат, що становить 9 646 000 гривень.
Також зазначеною ухвалою слідчого судді скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 в порядку ст. 206 КПК України залишено без задоволення.
Слідчий суддя в ухвалі вказав, що зазначені у клопотанні прокурора обставини підозри мають місце та підтверджується достатньою сукупністю даних, що містяться в матеріалах справи, вказав на наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, та прийшов до висновку про відсутність достатніх стимулюючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам.
Також суд в ухвалі вказав, що скарга захисника ОСОБА_5 в порядку ст. 206 КПК України не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 органом досудового розслідування був затриманий згідно ч.1 ст. 208 КПК України (затримання на місці вчинення злочину) та ч. 2 ст. 208 КПК України (якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, вказує на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин), що стороною захисту не оспорюється.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.
Захисник в своїй апеляційні скарзі посилається на відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.
Сторона захисту вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог Закону, оскільки клопотання подане не уповноваженою особою.
Так, на думку захисника, прокурор ОСОБА_7 вказаний у списку прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, та не відноситься до органу досудового розслідування, як цього вимагає ст. 38 КПК України і не є слідчим органу досудового розслідування, відповідно до ст.40 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисна та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням з розслідування кримінальних правопорушень слідчими органами прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 12 січня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 306 КК України.
06 вересня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України.
08 вересня 2016 року прокурор першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органами прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , з визначенням застави в розмірі 7 000 мінімальних заробітних плат.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року вищевказане клопотання прокурора задоволено.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом встановлено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України.
Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами судового провадження.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням захисника, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, а тому враховуючи всі обставини у їх сукупності, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.3 ст. 307, ч.4 ст. 321 КК України.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд на законних підставах, вийшовши за межі передбачені ч. 5 ст. 182 КПК України, визначив йому заставу в розмірі 7 000 розмірів мінімальних заробітних плат, що становить 9 646 000 гривень,.
Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим степенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовується застава, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а тому доводи захисника в тому числі і ті, на які він звертається увага в апеляційній скарзі, є безпідставними.

Враховуючи вище наведене, доводи захисника щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

Крім того, непереконливими вважає колегія суддів і доводи що прокурор ОСОБА_7 не відноситься до органу досудового розслідування, як цього вимагає ст. 38 КПК України і не є слідчим органу досудового розслідування, відповідно до ст. 40 КПК України, оскільки в матеріалах провадження міститься копія витягу з кримінального провадження № 0000014, в якому зазначено що органом досудового розслідування є Прокуратура м. Києва до якого входить, зокрема, прокурор ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 8-12).

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року, якоюзадоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 листопада 2016 року, з визначенням застави в розмірі 7 000 мінімальних заробітних плат, що становить 9 646 000 гривень, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3257/2016 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1