Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/234/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 125 (106) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда кримінальне провадження № 0007873 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.12.2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України, є особою, яка не має судимостей,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. 00 коп.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 2 000 грн. та 1 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнаний винуватим і засуджений за умисне спричинення легкого тілесного ушкодження. Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.
20.09.2014 року близько 15:00 год. ОСОБА_10 , 1955 року народження, перебував на подвір`ї домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . В цей час на подвір`ї, також перебувала ОСОБА_7 , де в ході розмови між останньою та ОСОБА_10 через побутові протиріччя та триваючі особисті неприязні стосунки, виник словесний конфлікт. В ході якого ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_7 та діючи умисно з метою нанесення тілесних ушкоджень, завдав їй не менше двох ударів кулаком руки в область грудної клітки з права, після чого ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, завдав ще не менше двох ударів кулаком руки в праве плече ОСОБА_7 .
В результаті вчинених дій ОСОБА_10 у ОСОБА_7 утворились тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження. Своє прохання апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку докази, які не мають жодного доказового значення, а саме показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , оскільки показання вказаних свідків не містять фактичних даних про подію злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню. Також апелянт зазначає про не врахування районним судом розбіжностей у показаннях вказаних свідків щодо подій, які ставляться в провину ОСОБА_10 , оскільки свідки не могли знати кількість нанесених ударів, так як не спостерігали за конфліктом та не були на місці події.

Таким чином, суд першої інстанції не звернувши ніякої уваги на суттєві розбіжності в показаннях вказаних вище свідків, не надавши їм належної правової оцінки та не співставивши з іншими доказами, постановив обвинувальний вирок, який на думку апелянта є незаконним та підлягає скасуванню.

Заслухав доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу останнього, прокурора, потерпілу ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просили вирок районного суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Обвинувачений ОСОБА_10 , ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав та надав суду показання, з яких слідує, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ), також за вказаною адресою проживають його колишня дружина ОСОБА_7 та його донька ОСОБА_11 20.09.2014 року близько 15 год. 00 хв. він перебував на подвір`ї свого домоволодіння, де його дружина ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) збирала пляшки з-під пива, розкидані ОСОБА_7 по території їхнього домоволодіння. Після чого ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) поклала вказані пляшки під поріг ОСОБА_7 , яка повернувшись додому та побачивши вказані пляшки, почала висловлюватись нецензурною лайкою на їхню адресу, кидати в них пляшками з під пива. Після чого ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) зайшла до будинку та викликала працівників міліції. ОСОБА_7 також викликала працівників міліції, які приїхали через деякий час, відібрали пояснення у ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_16 , його працівники міліції не допитували. Вказує, що жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_7 він не спричиняв.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вина останнього в повному обсязі доведена зібраними по справі доказами, а саме:
- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , наданими нею суду першої інстанції, згідно з якими вона разом з донькою ОСОБА_11 проживають за адресою АДРЕСА_1 . Також на території вказаного домоволодіння проживає її колишній чоловік ОСОБА_10 разом з співмешканкою. Вранці 20.09.2014 року її донька ОСОБА_11 повідомила, що на їхньому подвір`ї стоїть пакет зі сміттям. Цього ж дня, близько 14:00 год., повернувшись додому з роботи, вона побачила розірваний пакет зі сміттям, зібравши сміття, вона віднесла його до гаражу та пішла за водою до джерела. Повернувшись до домоволодіння, вона побачила, що пакет зі сміттям знаходився у неї під дверима. Вона запропонувала обвинуваченому ОСОБА_10 прибрати сміття, після чого він почав її бити наносячи удари в грудну частину та в плече, всього завдав їй 5-6 ударів, при цьому висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою з погрозами фізичної розправи. В цей час на подвір`ї нікого не було, потім прибігла ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ). Після чого вона викликала працівників міліції;
- допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_11 , надала показання, з яких вбачається, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своєю мамою ОСОБА_7 . Вранці 20.09.2014 року вийшовши з дому, вона побачила, що у них на подвір`ї стоїть сміття, про що вона розповіла матері, яка потім попросила ОСОБА_10 прибрати сміття. Пізніше цього ж дня, близько 15 год. 00 хв. вона повертаючись додому, неподалік від їхнього домоволодіння почула сварку, зайшовши до подвір`я вона побачила як ОСОБА_10 силоміць затовкує її маму ОСОБА_7 додому. Зайшовши додому вона побачила як ОСОБА_10 наніс її мамі ОСОБА_7 приблизно 3 удари. Після чого вони викликали працівників міліції;
- свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції надала показання з яких слідує, що 20.09.2014 року близько 15 год. 00 хв. вона, йдучи до джерела по вул. Соціалістичній в м. Кіровограді, зустріла ОСОБА_7 та пішла далі. Проходячи повз будинок АДРЕСА_1 , вона почула крики та побачила, як ОСОБА_10 на порозі їхнього будинку б`є в груди ОСОБА_7 та висловлюється на адресу останньої нецензурною лайкою. ОСОБА_10 наніс ОСОБА_7 приблизно 5-6 ударів кулаком правої руки в груди, а лівою тримав її. В дворі будинку окрім ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) нікого не було;
- допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , показала суду, що близько 13 год. 00 хв. вона, повертаючись з магазину, йшла по АДРЕСА_1 вона почула крики ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . ОСОБА_10 голосно висловлювався нецензурно лайкою на адресу ОСОБА_7 з погрозою вбивства. Крім того, вона чула як плакала їхня донька ОСОБА_11 та просила ОСОБА_10 , щоб він не бив маму. А також з іншого провулка невідома їй жінка голосно вигукувала, щоб ОСОБА_10 не бив ОСОБА_7 . Трохи згодом вона пішла додому. Потім приїхали працівники міліції.
Вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення також підтверджується зібраними по справі письмовими доказанми, а саме:
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.10.2014 року за участі потерпілої ОСОБА_7 , в ході якого остання пояснила при яких обставинах ОСОБА_10 вчинив протиправні дії стосовно неї та показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень (Т. 1 а.п. 35-38);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.10.2014 року за участі свідка ОСОБА_16 , в ході якого свідок пояснила при яких обставинах ОСОБА_10 наніс удари потерпілій ОСОБА_7 та показала механізм спричинення останній тілесних ушкоджень (Т. 1 а.п. 39-42);
- висновком судово-медичної експертизи № 1030 від 22.09.2014 року встановлено, що у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синців на правій молочній залозі, правому плечі. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), індивідуальні ознаки якого в пошкодженні не відобразились, не виключається можливість утворення і в строк вказаний в постанові та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (Т. 1 а.п. 46);
- висновком судово-медичної експертизи № 1201 від 23.10.2014 року, згідно якого у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження у вигляді синців на правій молочній залозі, правому плечі. Не виключається можливість утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при обставинах, на які вказує як потерпіла ОСОБА_7 в протоколі слідчого експерименту від 18.10.2014 року так і свідок ОСОБА_16 в протоколі слідчого експерименту від 18.10.2014 року. Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень і в строк вказаний в постанові (Т. 1 а.п. 50);
- аналізом інформації отриманої на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.02.2015 року з якої вбачається, що о 14 год. 57 хв. 20.09.2014 року ОСОБА_11 - користувач мобільного телефону НОМЕР_1 знаходилася в м. Кіровограді по вул. Урожайна, 30, о 15 год. 40 хв. 20.09.2014 року вказаний абонент знаходилася в м. Кіровограді по вул. Ж. Революції, 58, а саме в зоні базових станцій оператора мобільного зв`язку, які розташовані поблизу місця вчинення злочину. Користувач мобільного телефону НОМЕР_2 ОСОБА_17 20.09.2014 року об 11 год. 01 хв. знаходився в м. Кіровограді по вул. Волкова, 2, об 14 год. 30 хв. цього ж дня він знаходився в м. Кіровограді по вул. Г. Сталінграда, 31. Користувач мобільного телефону НОМЕР_3 ОСОБА_18 20.09.2014 року об 11 год. 26 хв. знаходився в м. Кіровограді по вул. Попова, 3 . Користувач мобільного телефону НОМЕР_4 ОСОБА_19 20.09.2014 року з 08 год. 00 хв. по 17 год. 43 хв. знаходилася в с.Раденськ, Цюрупинського району, Херсонської області (Т. 2 а.п. 134-149);
- аналізом інформації отриманої на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.07.2015 року з якої слідує, що користувач мобільного телефону НОМЕР_5 - свідок ОСОБА_12 знаходилася о 13 год. 18 хв. в м. Кіровограді по вул. Ж. Революції, 58, а саме в зоні базових станцій оператора мобільного зв`язку, які розташовані поблизу місця вчинення злочину (Т. 3 а.п. 35).
Аналіз наведених вище доказів в їх сукупності, які колегія суддів вважає належними та допустимими, вказує на те, що в діях ОСОБА_10 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а тому його дії правильно кваліфіковані районним судом, як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.

Колегія суддів вважає надуманими апеляційні ствердження захисника адвоката ОСОБА_9 з приводу того, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 , виходячи з такого.

Показання наведених вище свідків, на переконання колегії суддів, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які були встановлені судом першої інстанції. Надані суду першої інстанції показання свідків є логічними, взаємопов`язаними між собою та підтверджуються іншими доказами по справі, а саме: показаннями потерпілої, протоколами проведення слідчих експериментів, висновками судово-медичних експертиз та інформацією отриманою від операторів телекомунікацій.

Доводи захисту з приводу того, що свідок ОСОБА_16 із-за паркану не могла бачити події, які ставляться в провину обвинуваченому ОСОБА_10 , належними та допустимими доказами не підтверджується, оскільки фотознімки паркану, які, за словами захисту, були представлені суду першої інстанції, не визнані судом першої інстанції в якості речових доказів і в матеріалах провадження відсутні. Окрім цього, надуманими та непідтвердженими є доводи адвоката з приводу надання неправдивих показань зазначеним свідком, так як остання отримала за це від потерпілої грошову винагороду.

Посилання захисту на те, що свідок ОСОБА_11 не була свідком подій, оскільки вона знаходилась поза межами місця події є безпідставними та спростовуються інформацією отриманою від операторів телекомунікацій, згідно якої о 14 год. 57 хв. 20.09.2014 року ОСОБА_11 - користувач мобільного телефону НОМЕР_1 знаходилася в м. Кіровограді по вул. Урожайна, 30, о 15 год. 40 хв. 20.09.2014 року вказаний абонент знаходилася в АДРЕСА_2 , а саме в зоні базових станцій оператора мобільного зв`язку, які розташовані поблизу місця вчинення злочину (Т. 2 а.п.134-149). Також, не можна стверджувати, що показання свідка ОСОБА_11 не можна брати до уваги, так як вона є зацікавленою особою, адже свідок є донькою, як потерпілої так і обвинуваченого та надала суду показання, які в повній мірі підтверджуються сукупністю наведених вище доказів, які доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Колегія суддів не може прийняти до уваги апеляційні ствердження захисника адвоката з приводу того, що ОСОБА_12 не була свідком подій, оскільки стороною захисту, окрім припущень, не було надано жодного доказу на підтвердження зазначеного факту. Та обставина, що ОСОБА_12 назвала час подій, свідком яких вона була, саме 13 год. 00 хв., а не 15 год. 00 хв., як це було встановлено судом першої інстанції, не може бути підставою, яка б давала можливість ставити під сумнів її показання, адже свідок назвала приблизний час та могла помилитись. При цьому, надані свідком показання в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та узгоджуються із іншими доказами по справі.
Окрім цього, згідно інформації отриманої від операторів телекомунікацій користувач мобільного телефону НОМЕР_5 - свідок ОСОБА_12 знаходилася о 13 год. 18 хв. в м. Кіровограді по вул. Ж. Революції, 58, а саме в зоні базових станцій оператора мобільного зв`язку, які розташовані поблизу місця вчинення злочину (Т. 3 а.п. 35).
Перевіркою матеріалів кримінального провадження будь-яких порушень вимог кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку районного суду колегією суддів встановлено не було.
При призначенні покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які визначені у ст. 65 КК України, належним чином врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. З урахуванням обставин кримінального провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виправленню та перевихованню ОСОБА_10 буде сприяти покарання у виді штрафу в розмірі, визначеному районним судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 відповідає його меті, яка визначена у ст. 50 КК України, є виваженим та справедливим.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає вирок районного суду від 25.12.2015 року стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК України законним та обґрунтованим, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.12.2015 року стосовно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК України, без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4