Ухвала
іменем україни
14 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Октемберян Октемберянського району Республіка Вірменія, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 ,
за участю прокурораОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернулась захисник ОСОБА_7 з вимогами про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_5 .

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року ОСОБА_5 засуджено:

за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин;

за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років і 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років і 6 місяців.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_5 визнано винуватим в тому, що він 31 серпня 2014 року приблизно о 23 годині, перебуваючи поблизу пункту прийому дизельного палива на узбіччі траси «Харків Сімферополь» між 136 км та 137 км під час словесної сварки, яка виникла між ним з однієї сторони та працівниками вказаного пункту прийому дизельного палива ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з іншої, ударами дерев`яної палиці по голові та іншим частинам тіла ОСОБА_8 , заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, після чого численними ударами дерев`яної палиці по голові та іншим частинам тіла ОСОБА_9 , який сидів поруч на розкладушці, заподіяв останньому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовуючи скаргу захисник зазначає, що неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність полягає у застосуванні до обвинуваченого реального позбавлення волі за ч. 2 ст. 121 КК України. Також захисник стверджує, що апеляційний суд при розгляді її апеляційної скарги порушив вимоги ст. 419 КПК України та порушив вимоги закону щодо виклику потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка вважала судові рішення законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвала апеляційного суду це судове рішення вищого суду щодо законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку, і повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою. Крім того, ухвала апеляційного суду за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 419 КПК України, відповідно до пункту другого частини першої якої в мотивувальній частині ухвали необхідно зазначити короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; встановлені судом першої інстанції обставини; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до частини другої вказаної статті при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Для наведення в ухвалі таких підстав апеляційний суд має проаналізувати всі доводи, що містяться в апеляції і на кожен із них дати відповідь.

Розглядаючи апеляційні скарги скаржників, якими в їхніх апеляційних скаргах було наведено змістовні доводи, у тому числі й про істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , апеляційний суд зазначених положень закону не дотримався.
Апеляційний суд, не надав належної відповіді на доводи апеляційних скарг засудженого та його захисника. Залишаючи апеляційні скарги без задоволення, апеляційний суд в ухвалі не навів переконливих підстав прийняття такого рішення, не сформулював належним чином висновки щодо обґрунтованості засудження ОСОБА_10 , не зазначив в ухвалі конкретних підстав, через які визнав апеляційні скарги необґрунтованими, обмежившись формальною вказівкою про правильність висновків суду першої інстанції. Апеляційний суд у своєму судовому рішенні фактично продублював зміст вироку місцевого суду.
Так поза увагою апеляційного суду залишились доводи касаційних скарг захисника ОСОБА_7 та засудженого про те, що: на досудовому розслідуванні свідки давали показання про непричетність ОСОБА_5 до побиття ОСОБА_9 , а поряд із цим показання потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні про непричетність ОСОБА_5 до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 суд у вироку спростував показаннями самого ОСОБА_8 , дані під час досудового розслідування; суд першої інстанції не надав належної уваги заяві ОСОБА_8 про застосовування до нього під час досудового розслідування незаконних заходів; судом не зазначено у вироку мотиву злочину, оскільки у ОСОБА_5 не було причин завдавати ОСОБА_9 тілесні ушкодження; у провадженні наявні протиріччя у показаннях свідків очевидців злочину щодо часу його вчинення та знаряддя злочину; висновки експертиз містять суперечності про знаряддя злочину; судом проігноровано показання потерпілого ОСОБА_8 про те, що в руках ОСОБА_11 була міліцейська дубинка, а у ОСОБА_12 бита; показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 в частині механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 спростовано висновком судово-медичної експертизи від 05 листопада 2014 року, й крім того, зазначені особи, а також свідок ОСОБА_13 є зацікавленими особами; суд безпідставно відхилив клопотання про притягнення зазначених свідків до кримінальної відповідальності.
Наведене свідчить про те, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_5 розглянуті не по суті, а формально.

За наведених обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, ухвалу суду апеляційної інстанції, як постановлену з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, під час якого ретельно перевірити всі доводи апеляційних та касаційних скарг та з урахуванням усіх обставин прийняти належне рішення і викласти його у відповідному процесуальному документі згідно з вимогами закону.
Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16