АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/2331/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 635/2131/16-К
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0005019 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, безробітного, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 25 листопада 2015 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.2,3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України призначено іспитовий строк два роки,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
До покарання приєднано частково покарання, призначене вироком Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року у вигляді шести місяців позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_8 після набрання вироком законної сили обрано у виді тримання під вартою.
Питання про речові докази та документи суд вирішив відповідно до ст.100 КПК України.
Згідно вироку, 29 грудня 2015 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, через відкриті двері проник до квартири АДРЕСА_2 , де, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме - музичний центр " Panasonic SA-AK 240", вартістю 1300 грн., після чого з викраденим з місця вчинення злочину зник, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу апелянт вказує на те, що суд визначаючи обсяг дослідження доказів у справі не роз`яснив йому положення ч.3 ст. 349 КПК України, не з`ясував до початку розгляду справи, той факт чи страждає він на психічні розлади та чи має розумову відсталість, що перешкоджає розгляду справи без захисника. Всі ці факти, на думку апелянта привели до порушення судом права на захист та права на оскарження судового рішення.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та вважав за необхідне скасувати вирок районного суду внаслідок істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Апеляційні доводи обвинуваченого та його захисника, який був допущений до участі в кримінальному провадженні лише на стадії апеляційного розгляду, які стосуються наявності істотних порушень КПК України, в тому числі і порушення права на захист, на думку колегії суддів не позбавлені фактичних та правових підстав.

Як вбачається з відомостей, що є наявними у матеріалах кримінального провадження судовий розгляд у суді першої інстанції проводився у спрощеному порядку, тобто без дослідження доказів на підставі норм ч.3 ст. 349 КПК України, а обвинувачений здійснював свій захист самостійно без участі захисника. При цьому належить врахувати, що зі змісту показань ОСОБА_8 висував самостійну версію, тобто відмінну від версії сторони обвинувачення, вказуючи на відсутність корисливого умислу та таємності для потерпілого при заволодінні його майном на не тривалий час, не виключаючи самоуправства, що стало можливим через товариські відносини з потерпілим, якому він, самостійно і вчасно, тобто одразу вранці наступного дня повернув його музичний центр. Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_9 участі не брав, та подав письмову заяву про відсутність матеріальних та моральних вимог до обвинуваченого.

Вказані обставини, процесуально вимагали від суду, після отримання таких показань обвинуваченого, повернення до виконання вимог ч.2 ст. 349 КПК України, тобто визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися з урахуванням правової позиції сторін. Зазначених вимог кримінального процесуального закону суд не дотримався, обмежився дослідженням лише показань обвинуваченого.

Разом з цим, зі змісту звукозапису вбачається, що суд не повно виконав вимоги ст. 348 КПК України щодо належного роз`яснення суті обвинувачення, що істотно впливає на можливість реалізації процесуальних прав обвинуваченого та одночасно свідчить про неналежне виконання судом вимог ч.3 ст. 349 КПК України, щодо з`ясування у обвинуваченого правильності розуміння фактичних обставин згідно обвинувачення та добровільності його позиції.

Крім того, під час апеляційного розгляду подані медичні довідки щодо розладів психічного стану (епілепсії) обвинуваченого, що відбулися напередодні події, яка йому інкримінується. Про неналежне з`ясування судом вказаних обставин, слушно вказували обвинувачений та його захисник у своїх поясненнях під час апеляційного розгляду, що на їх думку при проведенні відповідної психіатричної експертизи свідчить про необхідність дотримання вимог ст.. 52 КПК України - щодо обов`язкової участі захисника в суді першої інстанції з моменту встановлення вад здоров`я, які не дають в повній мірі обвинуваченому реалізовувати його процесуальні права.

Внаслідок застосування норм ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини залишилися недослідженими в суді першої інстанції, що свідчить про істотну неповноту судового розгляду, яка перешкодила суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що з урахуванням вимог ст.370, п.2 ч.1 ст.410, п.1 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України, - є підставою для скасування судового рішення.
Зазначені обставини свідчать про порушення у системному зв`язку принципу безпосередності дослідження доказів, права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені ст. 7 п.п. 10, 13 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці, а також зазначені вище, вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п.п. 1,3 ч. 1 ст. 409, ст. 410 п. 2 КПК України.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених засад кримінального провадження та вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України щодо змісту мотивувальної частини обвинувального вироку не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 10, 13, 15 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, змагальність сторін, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів, а також презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
З метою забезпечення належного дотримання під час судового розгляду саме цих загальних засад кримінального провадження колегія суддів вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_8 в суді першої інстанції.
Решту апеляційних доводів обвинуваченого, колегія суддів вважає передчасними, оскільки згідно ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.

Оскільки під час апеляційного розгляду сторони не заявляли клопотань про зміну або обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , колегія суддів відповідно до вимог ч.4 ст.176 КПК України позбавлена процесуальної можливості вирішувати це питання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п. 1,3; ст.410 п. 2, ст. 412 ч. 1; 418, 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задоволити частково

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10