Справа № 539/1270/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лубни кримінальне провадження №0000548 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Олександрівка Лубенського району Полтавської області, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючої, незаміжньої, раніше судимої Лубенським міськрайонним судом Полтавської області 24.02.2016 року за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену судимість за злочин передбачений ч.1 ст.185 КК України, повторно вчинила злочин проти власності за наступних обставин.

21.03.2016 року близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_4 рухалась по вулиці Радянській в м.Лубнах Полтавської області, де побачила ОСОБА_5 , яка розмовляла по мобільному телефону. ОСОБА_4 вирішила відкрито заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 прослідувала за ОСОБА_5 до будинку АДРЕСА_2 , де штовхнула останню. Від поштовху ОСОБА_5 впала та із лівої зовнішньої кишені її пальто випав мобільний телефон «LG G3 Stylus Dual» вартістю 4649 грн. 89 коп. ОСОБА_4 схопила вказаний телефон та покинула разом з ним місце пригоди, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4649 грн. 89 коп.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення передбачене за ч.2 ст.186 КК України - грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, оскільки вона, маючи незняту та непогашену судимість за злочин проти власності передбачений ч.1 ст.185 КК України, відкрито викрала чуже майно, вчинивши насильницькі дії щодо ОСОБА_5 , а саме поштовх потерпілої, внаслідок якого остання впала, що не спричинив короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнала повністю. При цьому пояснила, що дійсно, вранці близько 04 години 21 березня 2016 році йшла по вулиці Радянській в м.Лубнах і побачила потерпілу ОСОБА_5 , яка розмовляла по мобільному телефону. ОСОБА_4 вирішила відібрати телефон у ОСОБА_5 . Біля будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_4 підійшла до потерпілої та штовхнула її, від чого остання впала. Після падіння з кишені пальто ОСОБА_5 випав мобільний телефон, який обвинувачена забрала собі та залишила місце події.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 21.03.2016 року близько 4 години йшла від вул. Грушевського в м.Лубни до свого будинку за адресою АДРЕСА_2 . По дорозі до неї стала чіплятися обвинувачена, намагалася зав`язати розмову і супроводжувала її до самого будинку АДРЕСА_3 . Біля будинку ОСОБА_4 завдала їй не менше 3 ударів кулаком в обличчя, від чого вона впала. Обвинувачена стала виривати з її рук сумку і в цей час випав телефон ОСОБА_5 .. Піднявши телефон ОСОБА_4 разом із ним зникла з місця події.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за вищевикладених обставин також підтверджується наступними доказами:

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.04.2016 року, разом з дослідженим в судовому засіданні відеозаписом проведення слідчого експерименту, за участю ОСОБА_4 , згідно якого вона пояснила та продемонструвала яким чином вона здійснила відкрите викрадення телефону ОСОБА_5

- Протоколом огляду місця події від 21.03.2016 року з фототаблицею до нього.

Водночас, суд вважає недоведеним обвинувачення в частині нанесення обвинуваченою ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 близько трьох ударів кулаком правої руки в область обличчя та заподіянні легких тілесних ушкоджень у вигляді обширного синця з садном в ділянці правого ока, синця лівого колінного суглоба, забитої рани слизової верхньої губи, саден верхньої та нижньої губи, нижньої повіки лівого ока, лівої кисті, лівого стегна, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Обвинувачена завдання нею ударів та заподіяння внаслідок цього потерпілій тілесних ушкоджень категорично заперечує. Свідки завдання обвинуваченою ударів потерпілій відсутні. Водночас, під час проведення слідчого експерименту з відтворенням події злочину, потерпіла ОСОБА_5 не змогла пояснити спосіб нанесення та механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді синця лівого колінного суглоба, саден лівої кисті та лівого стегна. При цьому згідно висновку судово-медичної експертизи утворення вказаних тілесних ушкоджень від падіння тіла на площину виключається, отже при падінні від поштовху потерпіла не могла отримати перелічені ушкодження. Що стосується тілесних ушкоджень у вигляді обширного синця з садном в ділянці правого ока, забитої рани слизової верхньої губи, саден верхньої та нижньої губи, нижньої повіки лівого ока, то згідно судово-медичної експертизи від 25.04.2016 року № 140 висновок про можливість їх утворення від дій ОСОБА_4 за обставин описаних потерпілою під час слідчого експерименту, зроблено у формі припущення. Отже в цій частині обвинувачення ґрунтується виключно на показах потерпілої даними нею під час досудового розслідування, при проведенні слідчого експерименту та в судовому засіданні. За таких обставин, коли обвинувачена категорично заперечує заподіяння нею перелічених тілесних ушкоджень потерпілій, виходячи з принципу презумпції невинуватості та тлумачачи всі сумніви на користь обвинуваченої, суд вважає недоведеною вину ОСОБА_4 у нанесенні потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що ОСОБА_4 сприяла досудовому розслідуванню, і визнає це обставиною, яка пом`якшує покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка за місцем проживання характеризується негативно, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, зважаючи на її молодий вік, те, що вона має на утриманні двох малолітніх дітей, суд доходить висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в ці органи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору та потерпілій.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1