ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 жовтня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Донецької області, м. Слов`янська, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньої освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого, а саме:

04.12.2006 року Слов`янським міським судом Донецької області за ст. 15 - ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі; 13.03.2007 року перегляд вироку Апеляційним судом Донецької області, вважати засудженим за ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 3 років обмеження волі; 27.11.2007 року умовно - дострокове звільнення на невідбутий термін 11 місяців 6 днів;

27.06.2013 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;

25.02.2014 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_14 , 31.07.2015р. о 14 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку № 2-а по вул. 23 Серпня в м. Харкові, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті грошових зобов`язань з раніше знайомим йому ОСОБА_15 , маючи умисел направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, і бажаючи його настання ОСОБА_14 , кулаком правої руки наніс один удар в область верхньої частини обличчя ОСОБА_15 , після чого він впав на асфальтобетонне покриття та вдарився головою об нього. Внаслідок падіння ОСОБА_15 отримав наступні тілесні ушкодження: закриту черепно - мозкову травму у вигляді крововиливу у лівий скроні м`язу, вдавленого перелому лівої. скроневої кістки та крововиливу над твердою мозковою оболонкою, з наступним розвитком набряку - набухання головного мозку, що згідно висновку експерта ХОБСМЕ № 2189 -ДМ/15 від 26.08.2015р. відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, а також садно в лобній області з права. Крововилив на верхній повіці правого ока, з переходом на область проекції правої надбрівної дуги, крововилив у нижньому краю проекції правої очниці, крововилив на слизистих оболонках верхньої та нижньої губ зліва, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_14 з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину втік, а саме, направився за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 .

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, 01.08.2015р. близько 10.00 години потерпілий ОСОБА_15 , знаходячись у кв. АДРЕСА_3 , помер.

Таким чином, ОСОБА_14 завдаючи 1 (одного) удару кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_15 не передбачав можливості настання смерті останньому, хоча повинен був і міг передбачити, діючи з більшою обачністю.

Обвинувачений ОСОБА_14 від дачі пояснень в судовому засіданні відмовився, провину в правопорушенні не визнав та неодноразово наголошував на тому, що загиблий його товариш і він його взагалі не чіпав.

Незважаючи на не визнання своєї провини, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, повністю підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

Допитом в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 , який показав, що загиблий, його син, який затоваришував з обвинуваченим приблизно за три місяці до подій, обвинувачений приходив до потерпілого разом з загиблим в гості, пили разом чай. Загиблий характеризував обвинуваченого, як хорошу людину, що у нього двоє дітей, загиблий знав, що у обвинуваченого кілька судимостей і на весні у обвинуваченого за місцем мешкання був обшук і було знайдено наркотичні засоби.

30.08.2015р. приблизно о 14:00 зателефонував син потерпілого, по голосу було чути, що в нього не все гаразд, питаючи його, що сталося, він повідомив, що його б`є обвинувачений, поки обвинувачений його не бив, він встиг набрати потерпілого. Також загиблий казав потерпілому, що йому обвинувачений вибив майже всі зуби. Потерпілий попросив загиблого дати слухавку обвинуваченому, бійка відбувалася на вулиці, коли обвинувачений взяв слухавку, потерпілий запитав у нього, яку суму йому потрібно перерахувати, щоб він перестав бити загиблого, потерпілий запропонував перерахувати 2 000 грн., обвинувачений погодився і надіслав смс-кою номер карти потерпілому для переводу грошей. Потерпілий зразу поїхав в банк, здійснив переказ на картку, номер якого надіслав обвинувачений та отримав підтвердження переказу. Здійснивши переказ, потерпілий передзвонив сину, в розмові з ним стало зрозуміло, що він погано себе почуває і вони знаходяться з обвинуваченим біля будинку, в якому проживав син. Потім потерпілий передзвонив обвинуваченому і сказав йому, щоб він викликав для сина швидку та повідомив, що здійснив за його вимогою переказ на суму 2000 грн. на що обвинувачений повідомив, що викликати швидку він не буде, з сином все добре, він тільки один раз стукнув. Потерпілий вимагав, щоб обвинувачений залишався з сином на випадок, якщо сину стане ще гірше зі здоров`ям, щоб обвинувачений зразу викликав швидку допомогу на що обвинувачений повідомив, що йому необхідно зараз забрати дітей з дитячого садочка, але пообіцяв після цього повернутися до сина потерпілого.

Трохи пізніше, приблизно о 17.00, потерпілий неодноразово дзвонив сину, але останній на дзвінки не відповідав, хвилюючись за сина, потерпілий вирішив зателефонувати обвинуваченому, останній повідомив, що він разом з сином і з ним все добре та викликати швидку допомогу не має потреби. Потім потерпілий зателефонував співмешканці та попросив поїхати за місцем їх проживання і подивитися як себе почуває син бо він не відповідав на його дзвінки, на що вона повідомила, що її не відпускають з роботи і тоді потерпілий попросив співмешканку зателефонувати, коли вона повернеться з роботи до місця мешкання з сином потерпілого.

Після розмови з співмешканкою, потерпілий продовжував телефонувати сину, але він так і не відповідав на дзвінки. Приблизно опівночі від співмешканки сина надійшло смс на телефон потерпілого, в якому вона написала, що син погано себе почуває. Вранці потерпілий знову почав телефонувати сину, але він не відповідав знову на дзвінки, потім потерпілий зателефонував обвинуваченому, останній повідомив, що він знаходиться біля сина потерпілого і тіло вже холодне, почав плакати і ще казав, що йому не можна в тюрму, ще плачучи казав, що він не хтів його вбивати. Потім потерпілий зателефонував співмешканці, щоб вона їхала за місцем мешкання, викликала швидку та міліцію в свою чергу потерпілий виїхав з Слов`янська в Харків. Коли співмешканка приїхала за місцем мешкання, вона повідомила, що син мертвий, а обвинувачений був біля нього.

Допитом в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 , яка показала, що 30.07.2015р. вона разом з загиблим приїхали в Харків зі Слов`янська, зразу свідок поїхала на роботу, а загиблий поїхав за їх місцем мешкання в м. Харкові. Приблизно через годину обвинувачений зателефонував свідку та запитав, де він може знайти загиблого, бо останній не відповідав на дзвінки. Свідок повідомила, що загиблий поїхав за місцем мешкання і обвинувачений може поїхати до нього або зателефонувати загиблому пізніше, в зв`язку з тим, що зі ОСОБА_17 виїхали рано вранці, загиблий міг лягти спати і не чути телефон. Весь час, знаходячись на роботі, свідок телефонувала загиблому, він або не відповідав на дзвінки або скидав виклики. Приблизно о 13.00 свідок зателефонувала на телефон загиблого, але відповів обвинувачений, свідку зразу стало зрозуміло, що щось сталося, адже, приблизно за місяць до події, у обвинуваченого з загиблим виник конфлікт, вони не спілкувалися, загиблий не відповідав на дзвінки обвинуваченого та ігнорував його.

Обвинувачений та його співмешканка навіть відправляли смс матері загиблого з погрозами, що «якщо обвинуваченому не повернуть борг в сумі 2000 грн. то він попросить своїх знайомих і вони можуть кинути загиблого в підвал або відкрутити йому голову», на що мати загиблого відповідала, що особисто вона обвинуваченому грошей не винна і нічого віддавати не збирається.

Коли свідок з загиблим були у батьків загиблого, матір показала свідку ці смс від обвинуваченого. Свідок навіть телефонувала до обвинуваченого, для того щоб запитати, чому він разом з співмешканкою направляє смс такого змісту, в телефонній розмові з обвинуваченим свідок просила не писати матері загиблого погрозливі смс, намагалася з ним домовитися, пропонувала почекати кілька днів і вона поверне борг, але обвинувачений відмовився і вимагав, щоб загиблий влаштувався на роботу і повертав свої борги сам, обіцяв розправитися з загиблим із за боргу.

Ще до конфлікту, загиблий позичав у обвинуваченого 2000 грн., але можливості повернути всю суму зразу не було і обвинувачений на початку не наполягав на поверненні грошей, навпаки казав, що «повернеш, коли буде можливість».

Приблизно за місяць до події, ще до конфлікту обвинуваченого з загиблим, матір загиблого переказувала на картку обвинуваченого 500 грн. для загиблого, але обвинувачений не віддавав ці гроші загиблому, пояснюючи це тим, що ці гроші на погашення боргу.

В день події, коли свідок телефонувала на телефон загиблого, але відповів обвинувачений, свідок попросила передати телефон загиблому, але обвинувачений повідомив, що загиблий себе погано почуває, на питання свідка, що обвинувачений зробив з загиблим, обвинувачений відповів, що нічого, що у загиблого болить голова, свідок кричала і вимагати дати телефон загиблому, обвинувачений запитав у загиблого, чи буде він розмовляти по телефону, але відповіді загиблого чути не було, обвинувачений відповів, що загиблий не може відповісти, тому що у нього болить голова. Трохи пізніше, свідок зателефонувала обвинуваченому та сказала, що вона зараз йде з роботи до дому і якщо з загиблим щось сталося, вона звернеться в міліцію, та нагадала, що у обвинуваченого не погашена судимість, тоді обвинувачений почав розповідати, що вони з загиблим «розбиралися по чоловічому», що він його один раз вдарив за те, що загиблий не повертав борг, свідок попередила обвинуваченого, що якщо на загиблому буде хоча одне тілесне ушкодження, вона звернеться в міліцію з заявою, обвинувачений казав, що він вдарив загиблого один раз і розбив йому трохи губу. Свідок продовжувала кричати та погрожувати обвинуваченому, але слухавку взяла співмешканка обвинуваченого і почала погрожувати свідку вбивством, але свідку було все одно і свідок продовжувала кричати, потім слухавку взяв обвинувачений і говорив, що його співмешканка вб`є свідка, але свідок не зважала.

Приблизно о 18.00 свідок зателефонувала обвинуваченому та попросила, щоб він викликав загиблому швидку, але останній повідомив, що він відвів загиблого додому і з ним все добре, швидка йому не потрібна. Зателефонувавши обвинуваченому приблизно о 20.00 та попросила з`їздити до загиблого та передзвонити коли буде біля загиблого. Обвинувачений передзвонив, але коли повертався від загиблого та повідомив свідку, що все добре і загиблий спить.

Приблизно о півночі свідок їхала до дому, по дорозі зателефонувала загиблому, він взяв слухавку та попросив купити йому знеболюючі таблетки, свідок купила, приїхала додому і побачила що загиблий погано себе почуває, вона хотіла викликати швидку, але загиблий заперечував, він випив таблетку та ліг, свідок сиділа над ним всю ніч. Вночі загиблий вставав та приймав знову знеболюючі таблетки та ліг, свідок цікавилася як він себе почуває, загиблий завжди відповідав, що в нього дуже болить голова, але видимих пошкоджень на ньому свідок не бачила крім розбитої губи та подряпини біля ока. Пізніше загиблий заснув, свідок спостерігала за ним до 3.00 і також заснула. О 7.00 год. свідок зібралася та пішла на роботу, загиблий був живий, дихав. Приблизно о 8.00 змогла додзвонитися обвинуваченому та попросила його, щоб він поїхав до загиблого і за потреби викликав швидку, він погодився і о 10.00 він передзвонив, кричав, що загиблий вже холодний. Свідок сказала обвинуваченому, що вона викликає таксі та їде і запитала у обвинуваченого, чи викликав він швидку, але обвинувачений кричав по телефону, що він вбив загиблого. Коли свідок приїхала додому, обвинувачений плакав та кричав, що він вбив загиблого.

Допитом в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який показав, що обвинуваченого і загиблого знає давно, вони жили на одному районі та товаришували. Приблизно в середині серпня 2015р. о 12.00, він зателефонував загиблому він зняв слухавку, не встигши поговорити навіть хвилину, почув якийсь шурхіт і було чути як загиблий сказав: «Що ти робиш?» та відключився. Свідок передзвонював кілька разів, але завжди скидав виклик. Приблизно через годину свідок знову передзвонив загиблому, але слухавку взяв обвинувачений, свідок запитав у нього, де загиблий, на що обвинувачений повідомив, що загиблий «отримав по голові» від обвинуваченого, але свідок не міг довго балакати бо був зайнятий, але перепитав у обвинуваченого чи все в них добре, обвинувачений відповів, що все добре. Приблизно в 16.00 свідок знову передзвонив на телефон загиблого, знову слухавку взяв обвинувачений, свідок запитав чи не б`ються вони з загиблим, обвинувачений відповів, що ні, у них все добре і він веде загиблого додому. Цього дня свідок більше не дзвонив загиблому, а наступного дня, йому зателефонував батько загиблого і повідомив, що його син мертвий.

Покази свідка ОСОБА_19 , яка допитана в судовому засіданні, суд не бере до уваги з причин того, що вона є співмешканкою обвинуваченого.

Протоколом огляду місця події та трупу від 01.08.2015р. та ілюстраціями до нього, відповідно до якого: «На лобі внутрішнього кінця правої брови, на верхньому віці правого ока мається садна незрозумілої форми, з бурою западаючою ямкою».

Завіреною копією виписки по картам ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме картки ОСОБА_20 , згідно якої 01.08.2015р. банкоматом 5588 Харків, вул. 23 серпня, б. 2, видано готівку у сумі 1000 грн., які власником картки переведені.

Висновком експерта (експертиза за матеріалами справи) № 166-КЕ/2016 від 04.04.2016р., відповідно до якого: «на підставі даних комісійної судово-медичної експертизи за матеріалами кримінальної справи № 638/16438/15-к, у відповідь на поставлені питання судово-медична експертна комісія приходить до наступних висновків:

1-7. Згідно «Висновку експерта» № 2189-Дм/15 від 01-26.08.2015р., при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_15 , 1991р.н. були встановлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді вдавленого перелому лівої скроневої кістки (на площі 4x2,8см та глибиною до 0,6см.), крововиливу над тверду мозкову оболонку (об`ємом біля 100 мл.) в ділянці, що підлягає цьому перелому з розповсюдженням на передню та середню черепні ямки ліворуч та наявністю синця в лобно-скроневій ділянці ліворуч на тлі набряку м`яких тканин і вогнищевого крововиливу темно-червоного кольору в товщу лівого скроневого м`яза.

Вищевказана черепно-мозкова травма у своєму перебігу ускладнилася розвитком набряку головного мозку з вклиненням його стовбура у великий потиличний отвір, що і привело до настання смерті постраждалого ОСОБА_15 . Це підтверджується наявністю характерних морфологічних ознак - різке сплощення звивин та згладжування борозни головного мозку, циркулярні борозни тиснення на базальній поверхні обох півкуль мозочка в проекції краю великого потиличного отвору.

Вищезазначена черепно-мозкова травма утворилася не менш чим від одноразової ударної безпосередньої дії зі значною силою тупого твердого предмета з обмеженою поверхнею контакту та місцем прикладання сили в лобно-скроневу ділянку ліворуч. Виходячи із характеру та розмірів ушкоджень у лівій лобно-скроневій ділянці голови, не виключається можливість того, що черепно-мозкова травма могла виникнути внаслідок удару кистю, що була стиснута в кулак.

Крім того, при експертизі трупа ОСОБА_15 були виявлені: садно в лобній ділянці праворуч, синець на верхньому повіці правого ока з переходом в ділянку правої надбрівної дуги, синець по нижньому краю правої очниці, крововиливи у м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні в лобно-скроневій ділянці праворуч, крововиливи на слизових оболонках верхньої та нижньої губ ліворуч. Ці тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих твердих предметів індивідуальні властивості, яких в ушкодженнях не відобразилися.

Керуючись п. 4.8. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МО України від 17.01.1995 року, закрита черепно - мозкова травма у ОСОБА_15 має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм загрози для життя (згідно п. 2.1.3. цих Правил...); інші тілесні ушкодження на голові, як окремо, так і в сукупності - ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.5. вказаних Правил...).

Виходячи із мікроскопічних морфологічних ознак, які отримані при повторному судово - гістологічному дослідженні (наявність у лівому скроневому м`язі масивних крововиливів з вираженою клітинною реакцією), вважаємо, що закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_15 могла бути спричинена у проміжок від десятка годин до однієї доби до настання смерті, що не виключає отримання цієї травми голови в термін часу, що вказаний в установчій частині ухвали суду.

Судячи по даним, які були отримані при дослідженні трупних плям, в ході огляду трупа ОСОБА_15 на місці події від 01.08.2015р.: «...Трупні плями обільні, зливні, фіолетового кольору, при натисканні відновлюють колір через 28 сек (13.00 год), через 31 сек (13.30)...», відповідно до таблиці ОСОБА_21 , з урахуванням погрішності даного методу дослідження, смерть постраждалого могла настати за 4-10 годин до дослідження трупних плям, що у зворотному відліку часу відповідає терміну від 3-ої до 9-ої години 01.08.2015р.».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України, докази повинні бути отримані у передбаченому порядку. Це означає, що доказами можуть бути лише фактичні дані, отримані в результаті проведення слідчих (розшукових), негласних (розшукових) дій, які передбачені КПК, і в тому порядку, як це передбачено відповідною процесуальною дією.

Згідно з положень ст. 89 КПК України, питання допустимості доказів суд має вирішувати під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення і тільки у разі очевидної недопустимості доказу - під час судового розгляду.

Щодо показань свідка ОСОБА_19 , враховуючи те, що остання є співмешканкою обвинуваченого, відтак остання зацікавлена в результатах розгляду кримінальної справи, зокрема в пом`якшенні становища обвинуваченого ОСОБА_14 , крім цього, її показання не спростовують дані доказів, наданих стороною обвинувачення, а відтак суд не приймає їх як докази та відкидає їх.

Суд, керуючись ст. 94 КПК України, оцінює наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності та приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння стороною обвинувачення.

За вказаних обставин, суд оцінивши всі досліджені докази в сукупності, проаналізувавши дані показань потерпілого та свідків, дані протоку огляду місця події та трупу, висновку експерта, прийшов до однозначного переконання, що доводи обвинуваченого та його захисників з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення, є однозначно неправдивими.

Оцінюючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що винність ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, що йому інкримінуються, доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України, а саме вбивство, вчинене через необережність.

Судовим розглядом встановлено, що у обвинуваченого та загиблого відбувся конфлікт із за боргу у сумі 2000 грн., і обвинувачений не заперечував цього в судовому засіданні, також обвинувачений не заперечував, що зустрічався з загиблим 31.07.2015р.

При цьому, суд не погоджується з позицією обвинуваченого, про відсутність в його діях інкримінованого йому стороною обвинувачення діяння, що нібито загиблий мав великі борги і це мабуть хтось, кому загиблий заборгував, побив його. Обвинувачений стверджував, за загиблий був його товаришем і він не зміг би його вдарити, оскільки вказані твердження повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, що описані у вироку вище.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, зокрема, дані, які характеризують особу обвинуваченого, спосіб вчинення злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують злочин, зокрема: форму вини, спосіб, характер вчиненого діяння, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обтяжуючих обставин.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, які віднесений кримінальним законом відповідно до категорії злочинів середньої тяжкості;

- ОСОБА_14 , за останнім місцем проживання був охарактеризований формально задовільно, до затримання не працював, має судимості, відповідно до повідомлення КЛПУ «Міського наркологічного диспансеру міста Слов`янськ», ОСОБА_14 перебуває під наглядом з 2014р. з діагнозом: «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Вживання зі шкідливими наслідками».

Враховуюче викладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення ОСОБА_14 , враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину, його особу, та усі обставини справи, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства. Тому, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_14 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

Під час досудового слідства потерпілим ОСОБА_10 було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_14 на його користь матеріальну шкоду та моральну шкоду в сумі 500000 гривен. В судовому засіданні, обвинувачений позов не визнав.

Вимоги заявлені потерпілим до обвинуваченого підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК Українисторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, саме на цивільного позивача чи його представника покладається обов`язок надати докази в підтвердження завданої шкоди.

Суд вважає, що вимоги потерпілого в частині матеріальної шкоди, не підлягають задоволенню, оскільки не підтверджуються належними і допустимими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Крім того, у відповідності зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлена неправомірність дій ОСОБА_14 відносно потерпілого. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також обставини справи, суд дійшов висновку про наявність душевних страждань, яких зазнав потерпілий у зв`язку з противоправною поведінкою обвинуваченого, разом з тим, суд приймає майновий стан самого обвинуваченого, вважає в цій частині цивільний позов такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме на суму 200000 грн.

Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбачених ч. 1 ст. 119 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Слов`янського міського суду Донецької області від 25.02.2014 року за яким ОСОБА_14 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України - виконувати окремо від даного вироку.

Строк відбуття покарання ОСОБА_14 рахувати з моменту затримання, а саме з 01.08.2015 року.

Запобіжний захід, у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_14 , до набуття вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково та слід стягнути з ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_10 , на відшкодування моральної шкоди завданої злочином - 200000 гривні 00 копійки.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Суддя: