справа № 462/2841/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 березня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
законного представника
обвинуваченого : ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м, Львові кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця. неодруженого, непрацюючого, учня Професійного ліцею комп`ютерних технологій, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, неодруженого, учня 10 класу середньозагальної школи № 67, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ч. 3 ст. 185 КК України,
встановив:
27 березня 2014 року, приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли на територію храму «Віфанія», який розташований в АДРЕСА_3 , де спільно, пошкодивши металеву бляху вхідних дверей металевого гаражу, викрали з нього бензопилу «Партнер» вартістю 1200 грн., яка належала потерпілому ОСОБА_11 , шляхом проникнення ОСОБА_7 через зроблений отвір вхідних дверях в середину гаража, звідки останній викрав зазначену бензопилу, після чого передав її ОСОБА_6 , який чекав зі зовні на вулиці. Після чого вони помістили викрадену бензопилу у полімерний мішок та зникли з викраденим з території храму.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не визнав себе винним та дав покази, що 27.03.2014 року він зустрівся з ОСОБА_7 , вони пішли гуляти в сторону храму «Віфанія», прихожанином якого він був, він захотів в туалет та вирішив перелізти через паркан на територію храму, перелізши, він біля гаражу побачив мішок, розкривши його він побачив, ще в ньому знаходиться бензопила, тоді він вирішив забрати її, щоб згодом продати. Він взяв мішок та передав його через паркан ОСОБА_7 , і вони разом пішли в гараж до ОСОБА_7 , в якому спробували завести бензопилу, проте вона не запрацювала, тоді вони пішли до знайомого ОСОБА_7 , який дав їм бензин, заливши його в бензопилу, вони змогли її завести, Тоді вони пішли у ломбард, де він заклав бензопилу за 300 грн., з яких 200 грн. він забрав собі, а 100 грн. витратив на ОСОБА_7 та його друга. Шкодує, що він так вчинив.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винним та дав покази, що 27.03.2014 року він зустрівся з ОСОБА_6 , вони пішли гуляти. ОСОБА_6 згодом переліз через паркан на територію храму «Віфанія», через деякий час ОСОБА_6 передав йому через паркан мішок, в якому знаходилася бензопила, йому стало страшно бо він розумів, що вони взяли чуже. Після цього вони в двох пішли до нього в гараж, де по дорозі зустріли ОСОБА_12 . В гараж вони вже прийшли в трьох, там вони спробували завести бензопилу, проте в них нічого не вийшло, тоді вони пішли до ОСОБА_13 , який дав їм бензин, після того вони змогли завести бензопилу. Тоді вони поїхали в ломбард, де ОСОБА_6 заклав бензопилу за гроші, потім останній купив йому пиріжки та інші харчі. Шкодує, що він так вчинив.
Незважаючи на те, що обвинувачені свою вину не визнали, їх винуватість доведена наступними доказами по справі:
- даними у судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_11 , про те, що 27.03.2014 року йому біля 10.00 год. на мобільний телефон задзвонила прихожанка храму ОСОБА_14 , яка повідомила про те, що вона побачила, як ОСОБА_6 ,, який також відвідував їх храм, передав іншому хлопцю через огорожу храму білий мішок, і вони із даним мішком направились поміж будинки. Тоді він пішов на територію храму, де, оглянувши приміщення гаражу, на дверях, зокрема на віконному пройомі на них, він побачив, що частково відігнута бляха, якою даний віконний пройом був до цього закритий. Він через даний пройом заглянув в середину і побачив, що в дійсності невідома особа проникала в гаражне приміщення, адже обстановка в гаражі була порушена, після цього він звернувся із письмовою заявою у Залізничний РВ міліції. Після написання заяви, на територію храму прибули працівники міліції, якими було проведено огляд, під час якого він виявив, що із гаражу було викрадено бензопилу марки «Партнер» жовтого кольору вартістю 1200 грн. та інші речі. На даний час діду ОСОБА_6 відшкодував шкоду, а відтак ніяких претензій він немає;
- даними у судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_15 про те, що вона є прихожанка храму «Віфанія», та проживає у будинку, який розташований навпроти цього храму, 27,03.2014 року, приблизно о 10 год. 00 хв., вона побачила у вікно, що ОСОБА_6 , який також відвідував їх храм, передає через паркан храму іншому хлопцю білий мішок, в якому щось знаходилося, і вони вдвох потім пішли в невідомому напрямку між будинками. Тоді вона передзвонила пастору ОСОБА_11 та повідомила, що ОСОБА_6 скоріше за все, щось вкрав. Другого хлопця вона не впізнала, але це був підліток, худорлявої статури, з чорними бровами;
- даними у судовому засіданні показаннями свідка неповнолітнього ОСОБА_13 про те, що він знає ОСОБА_7 , який 27.03.2014 року прийшов до нього з двома невідомими хлопцями, та запропонував купити бензопилу жовтого кольору, яка знаходилася в білому мішку, він відмовився, тоді ОСОБА_7 попросив дати 100 гр. бензину, щоб запустити бензопилу, він їх йому дав, і тоді хлопці від нього пішли;
- даними у судовому засіданні показаннями свідка неповнолітнього ОСОБА_16 про те, що 27.03.2014 року, після 10 год. 00 хв., він зустрів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , який ніс на плечах білий мішок, вони сказали йому, що там знаходиться бензопила, яку вони вкрали з храму «Віфанія», дослівно вони сказали: «взяли пилу на баптистах». Згодом вони всі поїхали в ломбард «Скарбниця», де ОСОБА_6 здав пилу в ломбард за 300 грн., з яких 150 гр. віддав ОСОБА_7 ;
- протоколом огляду місця події від 27.03.2014 року згідно з яким було проведено огляд металевого гаражу по АДРЕСА_3 по факту викрадення речей потерпілого ОСОБА_11 /Т-2 а.с. 10-13/, який суд вважає належним та допустимим доказом, оскільки він проводився за згодою особи, яка ним володіє - потерпілого ОСОБА_11 /Т-2 а.с.9/, який перед тим звернувся в Залізничний РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області зі заявою про скоєння крадіжки саме з цього гаражу /Т-2 а.с.8/, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 233 та ч. 1 ст. 237 КПК України, з аналізу положень яких вбачається, що огляд іншого володіння потерпілого, до якого відноситься гараж, може буй проведений за добровільною згодою особи, яка ним володіє;
- оглянутими у судовому засіданні речовими доказами: договором № 083-14018277 від 27.03.2014 року, з якого вбачається, що позичальник ОСОБА_6 здав 27.03.2014 року в Львівське відділення ПТ «Ломбард Скарбниця» бензинову пилку ланцюгову, за що отримав кредит 300 грн., а також оригіналом чеку № 14932 від 27.03.2014 року Львівського відділення ПТ «Ломбард Скарбниця», згідно з яким ОСОБА_6 отримав в ломбарді кредит у розмірі 300 грн. /Т-2 пакет з речовими доказами/;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.04.2014 року, згідно з даними якого ОСОБА_6 , будучи в статусі підозрюваного, вказав місце та спосіб, яким він разом з ОСОБА_7 викрали бензопилу з металевого гаражу /1-2 а.с.146-154/.
Аналізуючи покази обвинувачених дані ними у судовому засіданні про те, що вони не вчиняла крадіжки бензопили з проникненням у гараж, суд приходить до висновку що вони є непослідовні та розцінює їх як форму самозахисту, та такі, які спрямованні на уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, та не бере до уваги зазначенні покази обвинувачених, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілого, свідків та вищезазначеними доказами по справі, зокрема протоколом проведення слідчого експерименту від 24.04.2014 року.
Таким чином, винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , доведена і їх дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вони вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у приміщення.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид і розмір покарання, суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, обставини справи, особу обвинуваченого, який на обліку в наркологічному диспансері не перебуває /Т-2 а.с. 180/, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері /Т-1 а.с.23/, позитивно характеризується по місцю свого проживання /Т-2 а.с.177/, є інвалідом 2-ої групи з дитинства /Т-2 а.с.236/, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його на підставі ст. 75 КК України.
Обираючи обвинуваченому - неповнолітньому ОСОБА_7 , вид і розмір покарання, суд враховує тяжкість скоєного злочину, який відноситься до тяжких злочинів, обставини справи, особу обвинуваченого, який на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває /Т-3 а.с.137,139/, позитивно характеризується по місцю свого проживання /Т-3 а.с.144/, обставини, які пом`якшують покарання: скоєння злочину неповнолітнім, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та звільнення його на підставі ст. 104 КК України.
Крім того, беручи до уваги позицію учасників кримінального провадження, які не заявляли про обрання обвинуваченим запобіжного заходу, та те, що під час досудового розслідування такий не обирався, суд вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченим немає.
Також, з обвинувачених слід стягнути судові витрати в рівних частинах з кожного, разом з тим, оскільки один з обвинувачений є неповнолітній ОСОБА_7 , який немає самостійного заробітку, то відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з його батька ОСОБА_8 на користь держави 1/2 частину документально підтверджених витрат на залучення експерта, з огляду на зазначене, з обвинуваченого ОСОБА_6 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає стягненню на користь держави витрати за проведення НДКЕЦ дактилоскопічної експертизи № 4/283 від 11.04.2014 року - в розмірі 391,20 грн. /Т-2 а.с.84-88/, тобто по 195,60 грн. з кожної зі зазначених осіб, оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченими злочину.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішує судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України,
Керуючись ст. ст. 371-374, 376 КПК України, суд
присудив:
ОСОБА_9 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, й призначити йому покарання - три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 : повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання (роботи), періодично з`являтися для реєстрації в кримінальне - виконавчій інспекції.
ОСОБА_10 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, й призначити йому покарання - три роки позбавлення волі.
На підставі ст. 104 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 : повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінальне - виконавчій інспекції.
Речові докази: оригінали договору від 27.03.2014 року та чеку № 14932 від 27.03.2014 року - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення НДКЕЦ дактилоскопічної експертизи № 4/283 від 11.04.2014 року в розмірі 391,20 грн., тобто по 195,60 грн. з кожного.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова. Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя:/підпис/
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1