У Х В А Л А Справа № 200/34/16-К
Ім`ям України Провадження № 1-кс/200/34/16
05 січня 2016 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
05 січня 2016 року слідчий слідчого управління ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженого у м. Синельниковому Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрований та фактично проживає у кв. АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
Підстави для продовження цього запобіжного заходу слідчий навів наступні.
Так, 13 листопада 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке виразилось у тому, що, 12 листопада 2015 року, під час обшуку автомобіля та місця мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено три предмети, два з яких є корпусами гранат Ф-1, один предмет є корпусом гранати РГМ, які відносяться до категорії вибухових речовин, чотири предмети, які є запалами до гранат та відносяться до категорії бойових припасів, револьвер типу «Наган», який відноситься до категорії вогнепальної зброї, які ОСОБА_5 , не маючи передбаченого законом дозволу, придбав та зберігав.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2015 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09 січня 2016 року.
Для закінчення провадження досудового слідства необхідно виконання низки слідчих дій, спрямованих на здобуття та перевірку достовірності доказів вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину. Застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 є недоцільним, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні умисного тяжкого кримінального правопорушення, яке він вчинив будучи підсудним у Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області за скоєння злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 296 КК України. Окрім того, на теперішній час, він є підсудним за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України. Тому, є підстави вважати, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним злочини, зможе переховуватися від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, тобто перешкоджати встановленню істини у справі та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні слідчий своє клопотання підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту клопотання. Додатково пояснив, що підставою для продовження строку досудового розслідування є неможливість призначення та проведення по справі балістичних експертиз для з`ясування того, чи є вилучені у ОСОБА_5 запали та гранати бойовими. Ця неможливість пов`язана із реформуванням органів внутрішніх справ, наслідком якої є відсутність на даний час необхідних ліцензій у експертів- вибухотехніків. Крім того, підозрюваний стверджує, що вилучені у нього гранати і запали йому підкинуті працівниками правоохоронних органів. Для підтвердження або спростування цього факту, слід оглянути вилучені у нього предмети, і після огляду, визначитись із призначенням по справі генної дактилоскопії. Огляд предметів, які можуть бути бойовими припасами, теж неможливий без участі експерта-вибухотехніка.
Прокурор клопотання підтримав, прохав задовольнити з підстав, наведених слідчим. Пояснив, що вина підозрюваного у вчиненні інкримінованого правопорушення доказується зібраними по справі доказами, а тому, з метою запобігання наведеним слідчим ризикам, слід обрати саме такий запобіжний захід, про який прохає слідчий. Ризиками, які в даному випадку є очевидними, вважав можливість переховування від органів досудового розслідування або суду, тому що підозрюваний вчинив низку кримінальних правопорушень, у тому числі, і таких, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Така можливість, на його думку, полягає у тому, що у 2002 року підозрюваного вже було засуджено Котельническим районним судом м. Москви за вчинення злочину, передбаченого за ст. 158 КК РФ до двох років позбавлення волі.
У судовому засіданні підозрюваний вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав у повному обсязі. Заперечував проти задоволення клопотання. Пояснив, що інкримінованих йому злочинів не вчиняв. Гранати і гранатні запали йому було підкинуто працівниками правоохоронних органів у той час, коли йому, біля його автомобіля, працівники правоохоронних органів намагалися насунути на голову капюшон, при його затриманні. Він бачив, як людина, одягнена в цивільне, кинула в салон автомобіля світлий пакет. Після цього в його автомобілі знайшли три гранати і чотири гранатних запала. Він є учасником АТО, має відповідне посвідчення, постійне місце роботи та мешкання, не збирався та не збирається, ні вчиняти інші злочини, ні переховуватися від органів досудового розслідування або суду. Дійсно, у Синельниківському міськрайонному суді Дніпропетровської області знаходиться кримінальна справа про його обвинуваченню у вчиненні низки злочинів. Однак, по цій же справі він більше є потерпілим, чим підсудним, тому що ті потерпілі, які є по справі, раніше його сильно побили. Слідчий направив до суду справу по його обвинуваченню, а відносно осіб, які його побили, провадження закрив. На даний час ухвалою слідчого судді це провадження відновлено. З приводу засудження за вчинення злочину у 2002 році у м. Москві, давати будь-які пояснення відмовився.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Заявив письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із позбавленням волі. Пояснив, що його підзахисний злочин не вчиняв, а став жертвою провокації. Наразі, ним вже доведено, що ті поняті, які брали участь у проведенні обшуків за місцем мешкання та в автомобілі його підзахисного, були привезенні до м. Синельникового працівниками правоохоронних органів. При проведенні обшуку за місцем мешкання, сильно побито рідного брата його підзахисного, що наразі є предметом розслідування по кримінальному провадженню. Його підзахисний є учасником бойових дій, патріотом України, злочинів не вчиняв та вчиняти не збирається. Від органів досудового розслідування не переховувався та переховуватись не буде. З цих підстав прохав у задоволенні клопотання відмовити, обравши запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.
Заслухавши доводи слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, з`ясувавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню.
Вважаю, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Доведеними, наданими у судовому засіданні поясненнями слідчого, прокурора та матеріалами справи у їх сукупності, є ризики у вигляді можливого незаконного впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження, а також, враховуючи те, що підозрюваний вже раніше був засуджений за вчинення іншого злочину на території іншої держави, можливого вчинення іншого злочину. Дійсно, для закінчення досудового слідства, слід виконати низку слідчих дій. Тому, з метою недопущення реалізації підозрюваним можливих ризиків, врахувавши норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що оцінюються при обранні запобіжного засобу, вважаю за можливе клопотання задовольнити. Через те, що існують зазначені ризики, прихожу до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний із позбавленням волі.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешт, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його затримання.
Враховуючи те, що датою закінчення дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою є 09 січня 2016 року, а строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців, вважаю за можливе продовжити строк тримання під вартою на термін до 04 березня 2016 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 176-178, 183, 186, 194, 196-197, 309-310, 395 КПК України, -
Клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, до 04 березня 2016 року включно.
Дата закінчення дії ухвали 00 година 00 хвилина 04 березня 2016 року.
На постанову слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб зо дня її винесення.
Слідчий суддя ОСОБА_1