АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1295/16 Справа № 202/2137/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002738, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 листопада 2015 року, за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції та потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі прокурора на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 травня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України, прокурор просить ухвалу суду скасувати як незаконну, необґрунтовану та невмотивовану у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підготовче судове засідання кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , проведено судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що посилання суду першої інстанції в своїй ухвалі на невідповідність обвинувального акту вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України є необґрунтованим, оскільки вказане в обвинувальному акті місце проживання обвинуваченого ОСОБА_8 на момент направлення обвинувального акту з додатками до суду відповідало дійсності та підтверджується наданими до суду документами, а перестав обвинувачений проживати за вказаною адресою тільки з 04 квітня 2016 року, тобто після направлення обвинувального акту до суду, що свідчить про те, що місце проживання ОСОБА_8 встановлено вірно.

Таким чином, суд не мав права повертати обвинувальний акт прокурору у зв`язку з тим, що обвинувачений після направлення обвинувального акту до суду зник і місце його перебування невідоме, а слідчий, прокурор позбавлені можливості проводити будь-які слідчі або інші процесуальні дії спрямовані на встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 , у тому числі, оголосити його у розшук.

Більш того, в резолютивній частині ухвали судом не вказано строк протягом якого прокурору необхідно усунути недоліки, а також у вступній частині ухвали не вірно вказано номер кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як незаконну та повернути кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 до суду для подальшого судового розгляду.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд помилково дійшов висновку щодо повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_8 прокурору у зв`язку з не встановленням місця його проживання, оскільки враховуючи надані до суду пояснення батька обвинуваченого, який зазначив, що ОСОБА_8 постійно проживав у будинку АДРЕСА_1 і лише з 04 квітня 2016 року останній не з`являється до дому, що свідчить про переховування ОСОБА_8 від суду та бажання уникнути відповідальності за своє діяння.

Вважає, що суд першої інстанції повинен був оголосити ОСОБА_8 у розшук, про що вона наполягала у судових засіданнях, однак суд без законних на те підстав повернув даний обвинувальний акт прокурору.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 неодноразово призначалося до розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні, однак обвинувачений на жодне засідання не з`являвся, на виконання ухвал суду про привід обвинуваченого, суду було надано рапорт від 05 травня 2016 року, відповідно до якого місце знаходження ОСОБА_8 встановити не виявилось можливим. Таким чином, даний обвинувальний акт містить відомості, які не відповідають дійсності стосовно місця проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , який по даній адресі не проживає і його місцезнаходження не відоме, що позбавляє можливості суду належним чином провести підготовче судове засідання.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 , 06 вересня 2015 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, знаходився біля магазину «АТБ-маркет», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Миру, 33, де зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_9 , у якого при собі був велосипед марки «Winner» синього кольору. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме вказаним велосипедом.

Так, у цей же день, приблизно о 22 годині 10 хвилин, продовжуючи перебувати за вищезазначеною адресою, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і свідомо бажаючи її настання, під вигаданим приводом проїхатись на вказаному велосипеді, попрохав ОСОБА_9 дати йому велосипед. У свою чергу, ОСОБА_9 , будучи впевненим в правомірності дій свого давнього знайомого ОСОБА_8 , нічого не підозрюючи про його злочинні наміри, добровільно передав останньому свій велосипед. Отримавши від ОСОБА_9 вищезазначений велосипед, ОСОБА_8 , заздалегідь маючи намір його не повертати, діючи на досягнення свого єдиного злочинного результату, сів на велосипед та запевнивши ОСОБА_9 , що після того як проїдеться на ньому, поверне останньому велосипед, разом з чужим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок своїх злочинних дій ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/34-505 від 24 лютого 2016 року, заподіяв ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 1 800 гривень 00 копійок.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора та потерпілу, які підтримали доводи апеляційних скарг, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, згідно якої визначаються вимоги, які ставляться до обвинувального акту.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону органом досудового розслідування не дотримані в повному обсязі.

При перевірці колегією суддів матеріалів провадження встановлено, що до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002738 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в якому містяться відомості, які не відповідають дійсності стосовно місця проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , який по даній адресі не проживає і його місцезнаходження не відоме, про що зазначено в ухвалі суду першої інстанції, що свідчить про недотримання вимог ст. 291 КПК України, що на думку колегії суддів є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, так як суд першої інстанції був позбавлений можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду та розглянути його у розумні строки, а тому наявні підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_8 проживає у будинку АДРЕСА_1 , однак як було встановлено під час підготовчого судового засідання, що обвинувачений по даному адресу не проживає і його місцезнаходження не відоме.

Такий висновок ґрунтується на тому, що обвинувачений на жодне з призначених до розгляду підготовчих судових засідань не з`являвся, у зв`язку з чим судом неодноразово були направлені для виконання ухвали про привід обвинуваченого, але встановити місце знаходження ОСОБА_8 не виявилось можливим, обвинувачений по даному адресу не проживає і його місцезнаходження не відоме.

Посилання прокурора та потерпілої в своїх апеляційних скарга на те, що з пояснень батька ОСОБА_8 вбачається, що обвинувачений з 04 квітня 2016 року не з`являється до дому, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки колегією суддів встановлено, що у вказаних поясненнях у зазначеній даті є виправлення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про не зазначення судом в ухвалі строку протягом якого прокурору необхідно усунути недоліки не є слушними, оскільки таких вимог Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає, а при усуненні недоліків слід дотримуватись розумного строку, який є достатнім для їх виправлення.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора в частині того, що у вступній частині ухвали не вірно вказано номер кримінального провадження, то вони мають місце, однак колегія суддів вважає, що це є опискою, яка не є безумовною підставою для скасування судового рішення та може бути виправлена відповідно до вимог ст. 379 КПК України.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо невиконання судом вимог ст.335 КПК України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутні дані щодо належного повідомлення обвинуваченого про проведення підготовчого судового засідання, що виключає його ухилення від суду.

З урахуванням наведеного вище, оскільки встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог за апеляційними скаргами прокурора і потерпілої, та залишення ухвали суду без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №1, який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повернуто прокурору залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4