Номер провадження: 11-кп/785/563/16
Номер справи місцевого суду: 522/7688/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2014 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 1 КК України у зв`язку із зміною обстановки,

встановила:
В ухвалі вказано, що до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання старшого прокурора Одеської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Південного регіону України ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушенням, передбаченим ст. 364 ч. 1 КК України у зв`язку із зміною обстановки.
Судом установлено, що з 10 листопада 2003 року до 31 грудня 2010 року ОСОБА_7 відповідно до контракту, укладеного з ним Міністром оборони України (наказ МОУ № 382 від 10.11.2003 року) перебував на посаді керівника державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» (далі ДП МОУ «ОЗБМ»).
13 серпня 2010 року ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника Державного підприємства Міністерства оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів», являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, маючи на меті корисний мотив, порушуючи вимоги ст.ст. 139,140 КЗпП України та наведених вимог укладеного контракту з МО України, а також своїх посадових обов`язків, з порушенням чинного законодавства уклав договір позики з рідною донькою ОСОБА_10 , який був заздалегідь економічно необґрунтованим та суперечив інтересам підприємства, а відтак - держави.
Зокрема, згідно умов даного договору ОСОБА_10 (позикодавець) у день укладення угоди передала ДП МОУ «ОЗБМ» позику у розмірі 36 000 гривень, строком до 30.09.2010 року. Пунктом 6.3. даного договору було передбачено, що у разі, коли позичальник (ДП МОУ «ОЗБМ») не повернув позику в строк, він зобов`язувався сплатити штрафні санкції у розмірі 1% від неповерненої суми за кожний день прострочених виплат. Наведені умови вищевказаного договору суперечили вимогам ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», ч. 1 ст. 231 Господарського кодексу України, якими передбачено, що розмір пені, обчислюється від суми простроченого платежу за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня.
У подальшому ОСОБА_7 , обіймаючи посаду керівника ДП МОУ «ОЗБМ», являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, маючи реальну можливість виконати договірні зобов`язання за вказаною угодою у передбачений у договорі строк до 30 вересня 2010 року заборгованість перед ОСОБА_10 не погасив. Лише 25 листопада 2010 року ОСОБА_7 частково погасив заборгованість перед ОСОБА_10 повернувши останній грошові кошти у розмірі 18 000 гривень. Своїми діями ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для своєї доньки ОСОБА_10 , штучно створив передумови до зростання заборгованості очолюваного ним підприємства перед контрагентом за вказаним договором.
У подальшому ОСОБА_10 подала позовну заяву до Приморського районного суду м. Одеси, з метою стягнення з ДП МОУ «ОЗБМ» боргу у розмірі 18 000 гривень та неустойки за вказаним договором. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 позовні вимоги про стягнення боргу ОСОБА_10 до ДП МОУ «ОЗБМ» задоволені, у загальному розмірі 154 800 гривень на користь останньої. Відповідно до заочного рішення суду ОСОБА_10 отримала у ДП МОУ «ОЗБМ» 20 000 гривень згідно видаткового касового ордеру від 22.04.2013 та 115 000 гривень згідно видаткового касового ордеру від 05.07.2013 року.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 ДП МОУ «ОЗБМ», а відтак державним інтересам заподіяно матеріальні збитки, у розмірі 110 120,62 гривень, яка в сто і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто спричинена істотна шкода охоронюваним законом державним інтересам.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні -зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
В ухвалі суду також вказано, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України підтверджується наступними доказами: висновком №27/е судово-економічної експертизи від 27.01.2014 р., протоколами допиту свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та іншими матеріалами.
25.04.2014 року до Одеської прокуратури з нагляду за додержання законів у воєнній сфері Південного регіону України надійшла заява від підозрюваного ОСОБА_7 , про звільнення останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обставин.
Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, матеріалами справи доведена зміна обстановки кримінального правопорушення, підозрюваний надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності, а також беручи до уваги відсутність в кримінальному провадженні потерпілого, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню.
В апеляційній скарзі підозрюваний просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу суду і направити матеріали справи на новий судовий розгляд. Вказує, що суд не мав права застосовувати ст. 48 КК України, оскільки його вина у кримінальному проваджені не доведена. Крім того, вказує, що його діями охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб не була заподіяна.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного, захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи, доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Суд першої інстанції розглядаючи клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності не дотримався вимог закону.

В мотивувальній частині ухвали суд не вказав, в чому полягає зміна обстановки, що послужило для застосування ст.48 КК України.

Крім того, в ухвалі суд зазначив, що вина ОСОБА_7 підтверджується показаннями свідків, висновком судово-економічної експертизи.

Однак, відповідно до журналу судового засідання суд докази не досліджував.

За таких обставин ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою.

Оскільки, по кримінальному провадженню допущені істотні порушення, відповідно до вимого ст. ст. 412, 415 КПК України ухвала підлягає скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати вищенаведене, ретельно дослідити всі обставини і залежно від встановленого прийняти рішення відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 травня 2014 року щодо нього скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4