Справа № 161/3261/15-к Провадження №11-сс/773/74/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Волинської області на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ у Волинській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, не судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

В клопотанні слідчого в ОВС СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000012 від 28.01.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України відмовлено і до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів, до 02.05.2014 року.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, не працює, що вказує на відсутність постійного джерела доходу, та перебуваючи на волі, може продовжити вчиняти нові злочини.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2015 року у задоволенні клопотання відмовлено та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів, до 02.05.2014 року.

Покладено на підозрюваного такі обов`язки:

· прибувати до слідчих УСБУ у Волинській області, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000012 за першою вимогою;
· з 20.00 год. до 07.00 год. не залишати місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 ;
· носити електронний засіб контролю.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не доведено, що в даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Вважає, що рішення суду є незаконним в частині обґрунтування на підставі яких саме ризиків, застосував відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту. Рішення суду в цій частині належним чином не мотивовано, слідчим суддею не взято до уваги той факт, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із незаконним виготовленням психотропної речовини групою осіб, не враховано і той факт, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки на території України, зокрема те, що він ніде не працює та не має джерела офіційного доходу, що в свою чергу вказує на можливість вчинення ним злочинів в подальшому.

Заслухавши доповідача, який виклав суть справи та доводи апеляційної скарги, прокурора, слідчого, які апеляційну скаргу просили задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечили апеляційну скаргу, просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176 178 КПК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року №4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_9 слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчий та прокурор не довели наявності ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що перебуваючи на волі, може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні, продовжувати займатись злочинною діяльністю та не довели, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не забезпечує виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 9 до 12 років, не дають суду законних підстав для зміни запобіжного заходу на тримання під вартою та не свідчать про наявність ризиків, на які вказує прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано взято до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а саме те, що підозрюваний має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується (а.с.39), проживає разом з матір`ю ОСОБА_10 , яка є інвалідом другої групи (а.с.40), продовжує навчання в СНУ ім.Лесі Українки, вину визнав, дав свідчення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 04 березня 2015 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: