У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засіданняОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 420 150 000 000 005 97 ОСОБА_5 , який брав участь у судовому провадженні, на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 420 150 000 000 005 97, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 квітня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 146; ч. 4 ст. 189; ч. 4 ст. 296; ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України повернутий прокурору першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону.
На обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції послався на те, що до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, які надійшли до суду щодо ОСОБА_7 , якому пред`явлено обвинувачення, у тому числі, у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, не додано письмового роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, що є грубим порушенням вимог закону.
Вказує суд першої інстанції і на те, що обвинувальний акт, як то передбачено приписами п. 5 ч. 2 ст. 191 КПК України, не містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 420 150 000 000 005 97 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 146; ч. 4 ст. 189; ч. 4 ст. 296; ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України повернутий прокурору для усунення вказаних у мотивувальній частині ухвали недоліків, та направити обвинувальний акт до місцевого суду на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
На обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що твердження суду про необхідність додатку до обвинувального акта письмового роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжним - не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, що визначають перелік відомостей, які має містить обвинувальний акт, що є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а також положенням ст.ст. 42, 290, 291, 384 КПК України, які регламентують, що право на розгляд провадження судом присяжних повинно бути роз`яснено саме обвинуваченому, статус якого особа набуває вже після закінчення досудового розслідування та передання обвинувального акта до суду в порядку ст. 291 КПК України, що можливо виконати із дотриманням усіх вимог кримінального процесуального законодавства в підготовчому судовому засіданні.
При цьому прокурор посилається і на те, що, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється, і, відповідно письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних може бути додане до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування на стадії підготовчого провадження.
Не погоджується прокурор і з висновками суду щодо відсутності викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, оскільки, на переконання прокурора, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також викладено формулювання обвинувачення.
Отже, підсумовуючи викладене, на переконання прокурора, суд першої інстанції, не дотримався вимог ст. 314 КПК України та без достатніх на те підстав повернув обвинувальний акт прокурору.
Заслухавши доповідь судді ОСОБА_1 , пояснення прокурора, що підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, пояснення захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Як регламентують приписи ч. 1 ст. 384 КПК України, прокурор зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у ст. 21 КПК України.
Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою ст. 31 КПК України.
Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 25 червня 2015 року сформулювала висновок із приводу застосування положень ст. 384 КПК України, який зводиться, зокрема, до такого, що: право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист; порушення такого права свідчить про невиконання прокурором вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом; прокурор під час досудового розслідування, але у будь-якому разі до моменту складання обвинувального акта, повинен роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, письмове роз`яснення про що прокурора повинно бути додано до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування; невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України, в силу вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акта прокуророві.
Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, як наголошується в ст. 458 КПК України.
Відтак, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині - явно не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.
При цьому, колегія суддів звертає увагу прокурора на те, що положення ч. 1 ст. 384 КПК України щодо необхідності долучення до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду, письмового роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжним, - є спеціальною нормою закону, яка повинна виконуватися незалежно від виконання приписів загальної норми - ч. 4 ст. 291 КПК України.
Також необхідно зазначити щодо безпідставності тверджень прокурора навіть у тій частині, що можливо долучити до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних на стадії підготовчого провадження, оскільки прокурор, всупереч вимогам ст. 384 КПК України, під час досудового розслідування не роз`яснював обвинуваченому права на суд присяжних, а тому і відповідне письмове роз`яснення - відсутнє.
Роз`яснення прокурором такого права безпосередньо під час підготовчого судового засідання - явно не узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 384 КПК України і нівелює необхідність їх застосування, на обов`язковість чого наголошував в своєму судовому рішенні Верховний Суд України.
За наведеним, суд першої інстанції, на виконання вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, ґрунтовно повернув обвинувальний акт з додатками прокурору для виконання вимог закону.
Крім того, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Як указують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості, перелік яких є вичерпним.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно з положеннями п. 5 вказаної норми закону, повинен містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Отже, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.
Положеннями ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що є основою для захисту обвинуваченого в суді.
Згідно з приписами п.п. а п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, щоє важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Органом досудового розслідування вказані вимоги закону не дотримані, оскільки в обвинувальному акті взагалі відсутнє викладення формулювання обвинувачення.
Доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині, що суд не зробив висновок про невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не є безспірними, оскільки суд першої інстанції при поверненні обвинувального акта прокурору послався на вказаний процесуальний закон, викладаючи його зміст.
За наведеним, обвинувальний акт з додатками підлягає безспірному поверненню прокурору, а у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 420 150 000 000 005 97, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 квітня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257; ч. 4 ст. 187; ч. 3 ст. 146; ч. 4 ст. 189; ч. 4 ст. 296; ч. 3 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України повернутий прокурору першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , у зв`язку з його невідповідністю вимогам закону
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3