АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представників власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ТОВ «Авто Кредит Плюс» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно на накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai» модель «Sonata», номер шасі (кузов) НОМЕР_1 , реєстраційний номер першочерговий ( НОМЕР_2 ), на момент вилучення автомобіля реєстраційний номер « НОМЕР_3 », власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_9 , який було вилучено 03 липня 2016 року за адресою: Львівська область, стаціонарний пост КПП «Плай» с. Добряни.

Вилучений автомобіль марки «Hyundai» модель «Sonata», номер шасі (кузов) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який було вилучено 03 липня 2016 року за адресою: Львівська область, стаціонарний пост КПП «Плай» с. Добряни, підлягає негайному поверненню ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Авто Кредит Плюс» ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2016 року в частині повернення арештованого майна його власнику.

Мотивуючи апеляційну скаргу посилається на те, що арешт на автомобіль накладено в рамках відкритого кримінального провадження № 0007125, відкритого за ознаками вчиненого кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 289 КК України. Ухвала слідчого судді, на думку апелянта, є незаконною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Вказаний автомобіль є предметом кримінального правопорушення, а тому об`єктом кримінально протиправних дій, у зв`язку з чим присутні підстави для накладення арешту на майно. Однак, передача цього майна у користування власнику призведе до збільшення пробігу автомобіля та тривала експлуатація до його псування, тобто буде зменшена його вартість, тобто відбудеться псування майна, на яке накладено арешт. Крім того, клопотання слідчого про накладення арешту на майно надійшло до Шевченківського районного суду м. Києва 04.07.2016 року, а розглянуто слідчим суддею 29.07.2016 року, отже має місце порушення слідчим суддею процесуальних строків, передбачених кримінальним процесуальним законом на для розгляду клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, доводи представників власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів клопотання слідчого, в провадженні СВ Шевченківського УП ГУ НП України у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0007125 від 07.06.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.
08.07.2016 року слідчий СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на автомобіль марки «Hyundai» модель «Sonata», номер шасі (кузов) НОМЕР_1 , реєстраційний номер першочерговий ( НОМЕР_2 ), на момент вилучення автомобіля реєстраційний номер « НОМЕР_3 », власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_9 , який було вилучено 03 липня 2016 року за адресою: Львівська область, стаціонарний пост КПП «Плай» с. Добряни, з посиланням на те, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

29.07.2016 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна.

Разом з тим доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновків слідчого судді в частині повернення вилученого майна власнику, а також того, що майно може бути зіпсоване, у зв`язку з чим зменшиться його вартість, тобто існують підстави для застосування вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження того, що зазначений автомобіль буде використовуватись власником, крім того, враховуючи, що санкція ч. 3 ст. 289 КК України не передбачає конфіскацію майна, вартість автомобіля в даному випадку не є основним фактором.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно на накладено арешт на автомобіль марки «Hyundai» модель «Sonata», номер шасі (кузов) НОМЕР_1 , реєстраційний номер першочерговий ( НОМЕР_2 ), на момент вилучення автомобіля реєстраційний номер « НОМЕР_3 », власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 є ОСОБА_9 , який було вилучено 03 липня 2016 року за адресою: Львівська область, стаціонарний пост КПП «Плай» с. Добряни залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ТОВ «Авто Кредит Плюс» ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2714/2016 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1