Святошинський районний суд м. Києва
ун. № 759/1476/16-к
пр. № 1-кп/759/220/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000109 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, номер облікової картки - платника податків невідомий, який здобув повну середню освіту, не одружений, не працює, не навчається, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , інші учасники провадження: потерпіла ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 05.01.2016 приблизно о 18 год. 40 хв. знаходився біля будинку № 17-В по бул. Кольцова в м. Києві та звернув увагу на автомобіль «Peugeot 207», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 . Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_3 вирішив таємно викрасти чуже майно, з метою його подальшого продажу та отримання коштів для власних потреб. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , пересвідчившись, що за його діями ніхто з оточуючих не спостерігає, підійшов до автомобіля «Peugeot 207», державний номерний знак НОМЕР_1 , та зняв три ковпаки з коліс, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, чим завдав ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 591 грн 00 коп. В подальшому ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення, яку вони уклали 21.01.2016 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України.

Відповідно до умов даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України, беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також узгодили покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. та дали згоду на його призначення.

У даній угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені потерпілій та обвинуваченому. В угоді зазначено дата її укладення та вона скріплена підписами сторін.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно із ст.12 КК України є середньої тяжкості.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 підтвердили, що угода про примирення укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити.

Прокурор також просив затвердити угоду про примирення, вказуючи, що вона відповідає вимогам КПК України.

Також обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що він повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і не оспорює всі істотні для даного кримінального провадження обставин та правову кваліфікацію його дій, згоден з укладеною угодою та розуміє наслідки її укладення, затвердження та невиконання. Зобов`язується у повному обсязі виконати обов`язки, взяті за угодою.

Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, а також шляхом опитування учасників судового провадження, з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про примирення, укладеної з потерпілою ОСОБА_5 , характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також у судовому засіданні достовірно з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Крім того, потерпіла зазначила, що завдану їй матеріальну шкоду, відшкодовано обвинуваченим в повному обсязі, жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 вона не має.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Таким чином, оскільки умови угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК і КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ст.ст. 314, 373, 374, 376, 471, 474-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 21 січня 2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп.

Речові докази: 3 (три) автомобільні ковпаки сірого кольору від автомобіля «Peugeot 207», державний номерний знак НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , - залишити у власника (законного володільця).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1