В И Р О К
іменем України
"02" серпня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0000752 від 19 січня 2016 року стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тростянець, Ічнянського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою базовою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) вироком Прилуцького міського суду Чернігівської області від 25 червня 2004 року за ч.1 ст. 186, ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн. (штраф не сплачений);

2) вироком Прилуцького міського суду Чернігівської області від 21 листопада 2005 року за ч. 1 ст. 286, 71 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 600 грн. без позбавлення права керування транспортними засобами;

3) вироком Прилуцького міського суду Чернігівської області від 26 травня 2006 року за ст.ст. 128, 69, 71 КК України до покарання у виді 100 годин виправних робіт;

4) вироком Прилуцького районного суду Чернігівської області від 26 лютого 2008 року за ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст.289, ст.ст.69, 70, 71 КК України до 3 років 10 днів позбавлення волі;

5) вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2009 року за ст.ст. 391,71 КК України до 2 років 11 місяців 15 днів позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Прилуцького міскрайонного суду Чернігівської області від 26 лютого 2008 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 4 місяців 15 днів позбавлення волі;

6) вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 липня 2010 року за ст.ст. 371, 71 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 лютого 2008 року за ст.ст. 389, ч. 2 ст.289, ст.ст. 69, 70, 71 КК України і остаточно призначено покарання на строк 4 роки позбавлення волі, звільненого 21 серпня 2013 року з Сокирянської виправної колонії №67 Чернівецької області по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 18 січня 2016 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 прийшов до супермаркету «Varus», розташованого в ТЦ «Квадрат» за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, з метою придбання продуктів харчування. В подальшому ОСОБА_4 , розрахувавшись на касі за придбаний товар, направився на вихід з ТЦ «Квадрат». В цей час у останнього виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення майна з вказаного супермаркету.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 знову зайшов до торгівельного залу вказаного супермаркету «Varus» та, пройшовши до кондитерського відділу, з полички взяв чотири упаковки з шоколадними батончиками «Snickers», масою нетто 200 г кожна, та вартість 34, 03 грн. кожна, загальною вартістю 136 грн. 12 коп. артикул 2490443, та дві упаковки печива в шоколаді «Twix», масою нетто 200 г кожна вартість 34, 33 грн. кожна, загальною 68 грн. 66 коп. артикул 2490444.

Продовжуючи перебувати у вказаному відділі торговельного залу супермаркету, ОСОБА_4 впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає зі сторонніх осіб, поклав чотири упаковки з шоколадними батончиками «Snickers», та дві упаковки печива в шоколаді «Twix», собі у внутрішню кишеню куртки, в яку був одягнений, після чого направився на вихід з супермаркету.

Однак, ОСОБА_4 виконавши всі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин до кінця довести не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони вищевказаного супермаркету.

Своїми протиправнми діями, які полягали у закінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 намагався спричинити ТОВ «Омега» матеріального збитку на суму 204 грн. 78 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.

За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочину не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначені обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, відсутність завданої шкоди, дані про особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Також суд враховує те, що предметом злочину є шоколадні батончики та печиво в шоколаді, які, як повідомив обвинувачений в судовому засіданні, він вирішив викрасти для дітей своєї цивільної дружини, та вартість яких складає 204 грн. 78 коп.

Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному.

Обтяжуючою обставиною відносно ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючої вину обставини, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим, враховуючи визнання своє вини обвинуваченим ОСОБА_4 , беручи до уваги особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, думку державного обвинувача, суд вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст. 75, 76 КК України.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази диск CD-R з написом CDR UG 80 E серійний номер 030150175, фірма-виробник Videx excellent, на якому знаходяться відеозаписи з камер відео спостереження, які встановлені приміщенні супермаркету «Varus», який розташований в ТЦ «Квадрат» за адресою: м. Київ, бул. Перова, 36, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази чотири упаковки батончиків «Snickers» зі смаженим арахісом, карамеллю і нугою, покриті молочним шоколадом, масою нетто по 200 г кожна, в яких знаходиться по п`ять батончиків масою по 40 г кожний, дата виробництва: 18-11-15, вжити до 21-06-16, штрих код 360, дві упаковки печива пісочного «Twix» з карамеллю, вкритого молочним шоколадом, масою нетто по 200 г кожна, в яких знаходиться по чотири упаковки з печивом масою по 55 г кожна, дата виробництва: 28-08-15, вжити до: 31-03-16, вказано штрих код 194 залишити у володінні ТОВ «Омега».

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: