АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/177/16 Справа № 697/1853/15-к Категорія: ч. 1 ст. 164 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

потепілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2015 року, яким,-

ОСОБА_12

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, працюючого, одруженого, потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не судимого, -

засуджено за ч.1 ст.164 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк -1 (один) рік та покладені обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджений за те, що відповідно до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 976/2216/13-ц від 09 вересня 2013 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі по 1/6 частині, на кожну дитину, від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2013 року і до повноліття дітей. Заборгованість по сплаті аліментів, за період часу з 09 вересня 2013 року по 01 вересня 2015 складає 13723 грн.25 коп.

Він же, ОСОБА_8 , згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської ласті № 697/324/15-ц від 10 березня 2015 року зобов`язаний сплачувати користь ОСОБА_7 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку ходу) щомісячно, починаючи з 19.02.2015 року і до закінчення навчання - 30 червня 2016 року. Заборгованість по сплаті аліментів, за період часу з 10 березня 2015 року по 01 вересня 2015 року, складає 2 590 грн. 80 коп.

Проте, ОСОБА_8 будучи офіційно попереджений державною виконавчою службою Канівського міськрайонного управління юстиції про необхідність своєчасної сплати аліментів та про притягнення його до кримінальної відповідальності, знаючи про обов`язок виплачувати аліменти ОСОБА_7 , являючись дієздатним, постійно не працює, про тимчасові заробітки державну виконавчу службу Канівського міськрайонного управління юстиції не повідомляє, в Канівському міськрайонному центрі зайнятості на обліку не перебуває, аліменти в добровільному порядку сплачувати не бажає, тобто злісно ухиляється від сплати аліментів. В зв`язку з чим його заборгованість по сплаті аліментів за період часу з 09 вересня 2013 року до 01 вересня 2015 року, складає 16340 грн.05 коп.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, винести ухвалу, якою закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 відповідно до п.3 ч.1 ст.284 та ст.417 КПК України, оскільки в судовому засіданні першої інстанції не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 та просить дослідити матеріали кримінального провадження. При цьому зазначає, що обвинувальний вирок постановлений лише на недопустимих доказах та припущеннях, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку. Захисник ОСОБА_9 зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 ніколи не ухилявся від сплати аліментів на утримання дітей, завжди зявлявся на всі виклики до державної виконавчої служби Канівського міськрайонного управління юстиції, давав письмові пояснення державному виконавцю та пояснювава, що сплачує аліменти на утримання дітей по мірі можливості, тому що має мізерні доходи у зв`язку з утриманням ще двох малолітніх дітей та хворих батьків, які є інвалідами 1 та 3 групи. Заборгованість по аліментам буде погашати, оскільки 16.11.2015 року працевлаштувався і має постійний заробіток. При цьому зазначає, що не може визнаватися злісним ухилення від сплати аліментів, яке хоча і тривало значний проміжок часу чи мало систематичний характер, але було вимушеним з боку особи на яку такий обов`язок покладено. Також захисник ОСОБА_9 зазначає, що з довідки розрахунку заборгованості складеного державним виконавцем ОСОБА_15 вбачається, що за період з листопада 2013 року по 01.09.2015 року ОСОБА_8 сплачував потерпілій аліменти добровільно згідно квитанцій в сумах, менших ніж нараховано державним виконавцем у зв`язку з відсутністю постійного місця роботи та постійного заробітку, що підтвердила в ході судового засідання ОСОБА_16 та обвинувачений.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, потерпіла ОСОБА_7 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, доводи захисника ОСОБА_17 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_18 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_18 щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у кримінальному правопорушенні передбаченого ч.1 ст.164 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі захисника про те, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи та істотно порушений кримінальний закон, не грунтуються на матеріалах справи.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Виходячи з сукупності доказів, які отримали відповідну оцінку у вироку, суд першої інстанції обгрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.164 КК України, тому доводи апеляції захисту про те, що не встановлено достатньо доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 є безпідставними та не грунтуються на матеріалах справи. З приводу того, що обвинувачений має на утриманні непрацездатних (хворих) батьків, у зв`язку з чим не міг фізично влаштуватись на роботу, колегія суддів оцінює критично.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, батьки обвинуваченого ОСОБА_8 , які були допитані в суді першої інстанції в якості свідків, отримують пенсію, крім того вони мають молодшого сина ОСОБА_19 , який працює та проживає разом з ними, при цьому обвинувачений ОСОБА_8 проживає окремо з власною сім`єю (дружина та двоє малолітніх дітей), тому доводи апеляційної скарги про знаходження на утриманні батьків є неспроможними.

Щодо доводів апеляції захисника ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 не мав постійного місця роботи, а тому аліменти сплачував періодично по мірі отримання доходу від сезонного продажу овочів, які сам же вирощував на орендованій земельній ділянці, не заслуговує на увагу, оскільки в матеріалах справи міститься довідка з Канівського міськрайонного центру зайнятості від 17.09.2015 року № 03-2505, з якої вбачається, що ОСОБА_8 з 09.09.2013 року по 01.09.2015 року на обліку, як безробітний не перебував.

Доводи обвинуваченого про те, що в овочевий сезон у кращому випадку він заробляє приблизно 800 грн. на місяць і за ці кошти він утримує непрацездатну дружину, 2-х малолітніх дітей від іншого шлюбу, батьків пенсіонерів та арендує будинок, колегія суддів вважає неправдивими та неспроможними.

Мотивуючи висновки про винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд обґрунтовано послався на дані довідки-розрахунку заборгованості від 03.09.2015 року складеної державним виконавцем відділу ДВС Канівського МРУЮ ОСОБА_20 , обвинуваченим сплачено 1400 грн., тоді як станом на 01.09.2015 року заборгованість по аліментах ОСОБА_8 складає 13723,25 грн., починаючи з 20.08.2013 до 31.08.2015 року та на дані довідки-розрахунку заборгованості від 03.09.2015 року складеної державним виконавцем відділу ДВС Канівського МРУЮ ОСОБА_20 , у відповідності до якої обвинуваченим за період з 19.02.2015 року до 31.08.2015 року сплачено 0,00 грн., тоді як заборгованість за цей період згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/324/15-ц складає 2590,80. (а.с.72,100).

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується і іншими доказами зібраними по справі та дослідженими судом, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_7 про те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , у них народилися діти: ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2009 році вони розлучились і взв`язку з тим, що ОСОБА_8 надавав допомогу лише 1 раз у рік у 2010-2011 роках, що було недостатньо для утримання дітей, вона була змушена звернутись до суду про стягнення аліментів з ОСОБА_8 . Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області з останнього стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі по 1/6 частині на кожну дитину від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2013 і до повноліття дітей. При цьому, свідок ОСОБА_7 зазначає, що вона була змушена звернутися знову в суд з позовом, оскільки син ОСОБА_21 навчається в Канівському ВПТУ-23, а з 11.06.2014 року він досяг повноліття. Тому за рішенням суду з ОСОБА_8 на її користь стягнуті аліменти на утриманні повнолітнього сина ОСОБА_13 у розмірі 1/6 частин всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19.02.2015 року і до закінчення навчання 30.06.2016 року. Заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду від 09.09.2013 року складала - 13332,09, за рішенням суду від 10.03.2015 року - 2590,80 грн. Також, потерпіла, вказує, що ОСОБА_8 перераховує кошти на сплату аліментів щомісяця в межах 100-200 грн., що є недостатнім для утримання дітей;

- показами у суді свідка ОСОБА_23 , що є матір`ю потерпілої ОСОБА_7 про те, що після розлучення у 2009 році ОСОБА_7 не зверталась до суду про стягнення аліментів, але у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не надавав допомоги на утримання дітей, не приймав участі в їх вихованні, змушена була звернутись до суду. Після чого він раз у два-три місяці перераховував кошти на сплату аліментів в сумі 100-200 грн., при цьому офіційно на роботу не влаштувався, одружився вдруге, має двох інших дітей, має автомобіль, перебудовує будинок, торгує на ринку в Каневі овочами та має прибутки;

- показами свідка ОСОБА_20 , яка з 15.10.2013 до 28.09.2015 року працювала головним державним виконавцем ДВС Канівського міськрайонного управління юстиції в якої знаходилися виконавчі листи Канівського міськрайонного суду, згідно з яких ОСОБА_8 зобов`язаний був сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей, а пізніше на повнолітнього сина у зв`язку з його навчанням. При цьому пояснила, що ОСОБА_8 з`являвся на виклики до ДВС та був попереджений про необхідність своєчасної сплати аліментів та кримінальну відповідальність про, що власноручно розписався, при цьому ОСОБА_8 на роботу не влаштувався, про тимчасові заробітки та інші доходи не повідомляв, на обліку в центрі зайнятості не перебував (а.с.68);

- показами свідка ОСОБА_13 , що є сином обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_7 , навчається в Канівському ВПТУ-23. Підтвердив, що в 2015 році перебував на лікуванні в Черкаській неврологічній лікарні, але батько його не провідував жодного разу, на його прохання надати кошти на харчування та лікування, батько надіслав лише 50 грн., що було недостатньо, поскільки за період лікування було потрачено близько 600 грн. з його стипендії та наданих коштів матір`ю. Спілкується він з батьком в основному на ринку, де батько продає овочі, інколи допомагає йому на ринку. Батько за його проханням інколи дає по 20 грн. або 50 грн.. Також підтвердив,, що особисто бачив недавно, як батько на автомобілі розвозив хліб по магазинам у м. Каневі;

- показами свідка ОСОБА_24 , яка є матір`ю обвинуваченого ОСОБА_8 та має інвалідність 1 групи. При цьому пояснює, що з ними проживає молодший син ОСОБА_19 , 1981 року народження, який не одружений та працює на газовому господарстві. Ій відомо, що її син ОСОБА_8 вирощує на городі овочі, а потім продає їх на ринку в м. Каневі;

- показами свідка ОСОБА_25 , що з 2010 року по даний час перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , від якого у них народилось двоє дітей: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживають разом у с. Бобриця Каніврького району в орендованому будинку. Підтверджує, що ОСОБА_8 офіційно влаштуватись на роботу не може, проживає та утримує їх сім`ю за рахунок сезонного продажу овочів, самостійно вирощених на орендованих земельних діляках. Вказує, що його дохід в місяць складав близько 800 грн., тому з урахуванням необхідності допомоги хворим батькам, він міг сплачувати аліменти на утримання двох синів від першого шлюбу аліменти в розмірі не більше як 100-200.грн. щомісячно. З батьками обвинуваченого також проживає його брат ОСОБА_19

- даними довідки центру зайнятості від 09.09.2015 року про те, що ОСОБА_8 не зареєстрований в Канівському центрі зайнятості, як безробітній.

Посилання захисника ОСОБА_9 в апеляції на те, що надані прокурором докази в обґрунтування пред`явленого обвинувачення в їх сукупності свідчать про їх недостатність, а висновки суду викладені у вироку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 злісно не ухиляється від сплати аліментів, оскільки немає об`єктивної можливості працевлаштуватись, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки кримінальна справа відносно ОСОБА_8 розглянута об`єктивно, повно і всебічно та судом першої інстанції досліджені всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення та суд вжив заходів до перевірки всіх доказів по справі та в межах своїх прав та обов`зків дав цим доказам оцінку з урахуванням вимог ст.94 КПК України.

Слід зазначити, що злісний характер ухилення від сплати аліментів обвинуваченим свідчить тривалість його ухилення (з 2013 року), попередження державним виконавцем про необхідність виконання свого обов`язку та можливість кримінальної відповідальності (а.с.68), неодноразові звернення потерпілої з позовом до суду, за результатами якого були прийняті рішення про стягнення з ОСОБА_8 на її користь аліменти на утримання дітей.

Таким чином, по справі зібрано достатньо доказів, які свідчать, про винуватість ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

На думку колегії суддів, даний висновок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 є не переконливими, які не підлягають до задоволення.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2015 року, тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2015 року, відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :