Справа № 731/84/16-к
Провадження № 1-кп/731/16/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2016 року смт.Варва
Варвинський районний суд Чернігівської області в складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора - ОСОБА_4
потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальне провадження №0000232, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 20 грудня 2015 року, кримінальне провадження №0000020, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 лютого 2016 року, по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зокрема:
вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 7 серпня 2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців;
вироком Чернігівського обласного суду від 12 серпня 2009 року за ч. 2 ст. 307, ст. 71 КК України до 5 років і 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 25 лютого 2015 року по відбуттю строку покарання;
вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 в темну пору доби ввечері 19 грудня 2015 року, повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, прибув до господарства ОСОБА_5 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , шляхом зриву навісного замка проник до господарського приміщення цього господарства, звідки таємно викрав чотирьоконфорну газову плиту ПГ 4 ЛІ «б» бувшу у використанні, вартістю на момент скоєння злочину 52 гривні 92 копійки, та пристрій для транспортування речей бувший у використанні вартістю на момент скоєння злочину 156 гривень 78 копійок, а всього на суму 209 гривень 70 копійок, яке належить ОСОБА_5 , після чого з місця події разом з викраденим зник, а майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 09 лютого 2016 року близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, знаходячись в будинку АДРЕСА_3 в присутності ОСОБА_8 , з кишені штанів ОСОБА_6 відкрито викрав грошові кошти потерпілого у сумі 430 гривень 00 копійок, після чого з місця скоєння злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у сховище, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень визнав частково та пояснив, що ввечері 19 грудня 2015 року в темну пору доби він зайшов до домогосподарства потерпілого ОСОБА_5 , з господарської будівлі зірвав навісний замок за допомогою монтувалки, і з цього приміщення викрав стару двоконфорну плиту та двоколісний пристрій для транспортування. Викрадене майно помістив на візок (тачку), який взяв у своєму домогосподарстві та відвіз його додому. Наступного дня продав плиту чоловіку на ім`я ОСОБА_9 , гроші витратив на власні потреби, двоколісний пристрій для транспортування вилучили працівники поліції. Щодо епізоду викрадення коштів у потерпілого ОСОБА_6 обвинувачений показав, що в лютому 2016 року він у смт. Варва близько 10 години 00 хвилин зустрівся із потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Оскільки він був знайомий з потерпілим, вирішили зайти до піцерії біля автостанції в смт.Варва та поспілкуватись. У піцерії розпивали алкогольні напої, і обвинувачений особисто вжив близько 150 г. горілки. Після чого, він разом із потерпілим близько 12 години 00 хвилин поїхали у с. Озеряни Варвинського району у будинок де проживав ОСОБА_6 та розпивали алкогольне пиво. Через деякий час близько 16 години потерпілий переговорив по телефону із свідком ОСОБА_8 і запросив останнього в гості та ліг відпочивати. Згодом до будинку прийшов ОСОБА_8 , з яким обвинувачений спілкувався та розпивав пиво приблизно 15-20 хвилин. Близько 17 години до обвинуваченого приїхали працівники поліції з приводу іншого кримінального провадження. Потерпілий вийшов із ними, втім повернувся до будинку, зайшов на кухню де залишався ОСОБА_8 , забрав цигарки та пішов до кімнати де відпочивав потерпілий ОСОБА_6 . Вказав, що потерпілий лежав на дивані, на правому боці. Обвинувачений заліз до правої задньої кишені штанів потерпілого, втім грошей там не було. При цьому, потерпілий ОСОБА_6 заговорив до обвинуваченого, протестуючи проти цих дій. Обвинувачений відповів потерпілому, втім, продовжив шукати гроші, та із задньої лівої кишені джинсів потерпілого дістав кошти, та вийшов із кімнати. Серед коштів, які обвинувачений взяв, були 2 купюри по 200 гривень та дрібні паперові гроші. На виході із кімнати обвинувачений побачив ОСОБА_8 , взяв собі 200 гривень однією купюрою, а інші кошти віддав ОСОБА_8 , та пішов з будинку. Викрадені кошти витратив на власні потреби.
Крім часткового визнання вини, вина ОСОБА_7 доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом та підтверджена наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав обвинувачення та пояснив, що у лютому 2016 року він із своїм знайомим ОСОБА_8 та його співмешканкою поїхали до смт. Варва у справах. Повертаючись у с. Озеряни, по дорозі до автостанції у смт.Варва близько 10 години вони зустріли обвинуваченого, і оскільки були з ним знайомі вирішили поспілкуватись з ним, зайшли до піцерії біля автостанції та вживали горілку, випивши приблизно по 150 г. Після чого сіли на автобус до с. Озеряни, але ОСОБА_10 та його співмешканка вийшли раніше. До будинку у с. Озеряни потерпілий та обвинувачений дістались близько 12 години. Приготували їсти та почали вживати разом алкогольне пиво. Згодом до ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 і господар запросив останнього до себе. Після чого, потерпілий відчувши що він сп`янів, пішов відпочивати з кухні у іншу кімнату та приліг вдолі біля груби. У лівій задній кишені джинсів потерпілий мав 430 гривень, дві купюри по 200 гривень та 30 гривень мілкими купюрами. Через деякий час відчув, що певна особа залізла до правої задньої кишені його штанів, він схватив цю особу за руку та заперечив проти цього, втім почув голос обвинуваченого ОСОБА_7 , який декілька разів повторив слово «Тихо». За голосом потерпілий впізнав, що це був обвинувачений. Втім останній продовжив шукати гроші, та заліз у ліву задню кишеню штанів та забрав грошові кошти. Потерпілий попросив свідка вкрити його ковдрою, свідок ОСОБА_10 віддав йому частину грошей потерпілий залишився спати, коли прокинувся вдома нікого не було, а в кармані штанів були лише 30 гривень мілкими купюрами. Він пішов до будинку гр. ОСОБА_8 , який повідомив, що гроші взяв ОСОБА_7 , який передав йому мілкі купюри, які ОСОБА_8 і віддав потерпілому. Просив суворо не карати обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що у лютому 2016 року він із потерпілим ОСОБА_6 , та гр. ОСОБА_11 поїхали до смт. Варва у справах. Близько 10 години зустріли обвинуваченого та зайшли до піцерії де вживали алкогольні напої. Після чого поїхали до с. Озеряни, обвинувачений та потерпілий на автобусі, а свідок із дружною попутним транспортом. Близько 16 години відбулась розмова із потерпілим ОСОБА_6 і господар запросив свідка у гості. Прийшовши, свідок побачив на кухні обвинуваченого, з яким вони пили алкогольне пиво. Через деякий час до обвинуваченого прийшли працівники поліції, він вийшов, втім невдовзі повернувся, зайшов до кухні та повідомив, що йому потрібні гроші, щоб доїхати додому та пішов до кімнати де спав потерпілий. Свідок перебуваючи біля двері кімнати бачив, як обвинувачений почав шукати кошти у потерпілого та свідок заперечив проти цього, далі потерпілий прокинувся та схопив обвинуваченого за руку, втім обвинувачений продовжив свої дії та вийняв із задньої кишені штанів ОСОБА_6 гроші. Виходячи з кімнати віддав свідкові грошові кошти у розмірі 30 гривень мілкими купюрами. Інші забрав собі та пішов з будинку. Після чого, свідок віддав 30 гривень потерпілому, потерпілий попросив вкрити його ковдрою, і свідок виконав це прохання та пішов додому. Приблизно через 30 хвилин потерпілий прийшов до свідка та питав куди поділись кошти. Свідок повідомив, що кошти забрав ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила, що вона була пойнятою при проведенні слідчої дії, під час якої відтворювались події злочину. Так, потерпілий ОСОБА_6 показував, в якій позі він лежав під час викрадення коштів. Пояснював, що відчув як хтось заліз у його кишеню та схопив особу за руку. Вказала, що пам`ятає, як свідок ОСОБА_8 показував процес викрадення коштів.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що була пойнятою при проведення слідчої дії, під час якої свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_6 розповідали та показували як відбувались події. Так, потерпілий ОСОБА_6 показував, що він лежав вдолі біля груб, на боці. Свідок ОСОБА_8 зазначав, що бачив як ОСОБА_7 виймав гроші із кишені потерпілого ОСОБА_6 та показував як це відбувалось.
Потерпілий ОСОБА_5 підтримав обвинувачення та зазначив, що з його домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 із господарської будівлі, яка була зачинена на навісний замок у грудні 2015 року було викрадено чотириконфорну плиту бувшу у вжитку та двоколісний пристрій для транспортування. Вказав, що під час досудового слідства він впізнав пред`явлені речі. Просив в разі визнання вини, призначити покарання обвинуваченому згідно чинного законодавства.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що близько 07 години ранку 20 грудня 2015 року він йшов у с. Озеряни по вулиці де розташоване домогосподарство потерпілого ОСОБА_5 , та побачив розібране металеве ліжко, що лежало неподалік воріт. Біля домогосподарства ОСОБА_15 були наявні сліди тачки та взуття, які вели вниз по вулиці. Вирішивши, що це майно із будинку потерпілого, свідок зателефонував його родичам.
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що йому зателефонували та повідомили, що у домогосподарстві потерпілого ОСОБА_15 , який є його родичем, зірвані замки. Прийшовши на місце події побачив, що біля подвір`я були сліди взуття та тачки. Замки були зірвані на сараї та літній кухні. Із літньої кухні зникла чотириконфорна газова плита білого кольору та пристрій для транспортування. Сліди вели від дворища вниз по вулиці, оскільки напередодні був дощ.
Свідок ОСОБА_17 пояснила, що є рідною сестрою потерпілого ОСОБА_15 . У грудні 2015 року їм зателефонували, та повідомили про зірвані замки у господарстві брата. На місці події побачила, що зірвані замки на літній кухні та сараї, наявні сліди злому. Біля двору були сліди взуття та сліди тачки. Із літньої кухні зникла газова плита та двоколісний пристрій для транспортування. Газова плита була білого кольору, на 4 конфорки, і на впізнанні свідок визначила цю плиту за характерними ознаками, оскільки тривалий час нею користувалась. Крім того, впізнала і двоколісний пристрій для транспортування, оскільки його майстрував її батько власноруч, та використовував при цьому колеса від дитячої коляски.
Свідок ОСОБА_18 повідомив, що він є селищним головою с. Озеряни. Пояснив, що у 2016 році по вул. Українській бачив біля подвір`я де проживав обвинувачений мікроавтобус жовтого кольору. Біля автобусу були присутні двоє немісцевих чоловіків та обвинувачений ОСОБА_7 . Свідок поцікавився у обвинуваченого що відбувається, на що останній пояснив, що продав цим особам свою стару газову плиту. Зазирнувши у автомобіль свідок побачив газову плиту, яка за розміром була схожа на чотириконфорну.
Свідок ОСОБА_19 повідомив що в грудні 2015 року він разом з ОСОБА_20 скупляв продукти харчування в с. Озеряни. Обвинувачений запропонував йому придбати газову плиту, на що свідок погодився. Під`їхавши до домоволодіння на мікроавтобусі, плиту погрузили в автомобіль, після чого до них підійшов сільський голова с. Озеряни, та питав, що продає обвинувачений, а останній повідомив, що продає свою газову плиту. Під час досудового слідства свідок впізнав за фотокарткою особу обвинуваченого, як ту особу, яка продала йому плиту, та добровільно видав її працівникам поліції. Описав газову плиту, як плиту білого кольору, старої моделі, без конфорок, з залізними дверцятами на духовому відділі.
Свідок ОСОБА_21 , мати обвинуваченого, в судовому засіданні від давання показів відмовилась.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що вона брала участь у слідчій дії, під час якої вона впізнала плиту, яку пред`явили їй працівники поліції. Цю річ вона впізнала, оскільки плита була білого кольору, старої моделі, на 4 конфорки, духовий відділ із залізними дверцятами, на плиті була характерна пляма від фарби. Крім того, цією річчю тривалий час користувалась її подруга ОСОБА_17 отже свідок гарно запам`ятала цю плиту.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що вона брала участь у слідчій дії, під час якої вона впізнала плиту, яку пред`явили їй працівники поліції. Плиту впізнала, оскільки вона була білого кольору, старої моделі, на 4 конфорки, на плиті була характерна пляма від фарби. Крім того, цією річчю тривалий час користувалась її знайома ОСОБА_17 .
Сторона обвинувачення у ході судового розгляду відмовилась від клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_24 , сестри обвинуваченого, ОСОБА_20 , обвинувачений клопотань про виклик цих свідків не заявляв, та вважав їх допит недоцільним.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України також підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами:
- рапортом працівника поліції від 20 грудня 2015 року про надходження повідомлення про крадіжку та протоколом прийняття заяви про вчинення крадіжки із домогосподарства в АДРЕСА_2 від 20 грудня 2015 року від ОСОБА_17 , які підтверджують факт повідомлення про злочин та обґрунтовують підстави для порушення досудового слідства;
- свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 грудня 2010 року, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №37580382, витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, які підтверджують, що потерпілий ОСОБА_5 є спадкоємцем майна, померлих батьків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , крім того, факт належності майна газової плити та пристрою для транспортування потерпілому ОСОБА_5 обвинуваченим не оспорювався, та підтверджувався показами свідків та потерпілого даними під присягою;
- протоколом огляду місця події від 20 грудня 2015 року в якому було описано місце скоєння крадіжки АДРЕСА_2 , та наявність слідів злочину пошкоджень дерев`яних дверей, під час зриву замків у господарських приміщеннях, наявність слідів протекторів взуття та слідів пристрою для транспортування (одноколісної тачки). Крім того, в судовому засіданні обвинувачений після ознайомлення із фото таблицями підтвердив, що саме з цього домоволодіння викрав газову плиту та двоколісний пристрій для транспортування, шляхом зриву замків та проникнення до господарського приміщення;
- протоколом огляду місця події від 20 грудня 2015 року, в якому було описано домогосподарство де проживав обвинувачений ОСОБА_7 , та встановлено наявність слідів протектору взуття (резинових чобіт), слідів протектору засобу для транспортування (тачки), засіб для транспортування (тачку), належну ОСОБА_21 , сліди від двоколісного пристрою для транспортування (кравчучка); двоколісний пристрій для транспортування (кравчучку), який свідчить про перебування частини викрадених речей у домогосподарстві де проживав обвинувачений;
- протоколом огляду речей від 22 грудня 2015 року, який свідчить про дослідження слідчим характерних ознак майна двоколісного пристрою для транспортування (кравчучка) його довжини, ширини, обмотки ручки, характер коліс та слідів від них;
- протоколом огляду речей від 25 грудня 2015 року, який свідчить про дослідження слідчим характерних ознак майна пристрою для транспортування (тачка), резинових чобіт протектору колеса, протектору чобота;
- постановою про призначення судової товарознавчої експертизи та висновком судової товарознавчої експертизи від 05 січня 2016 року № 186, відповідно до якого вартість двоколісного пристрою для транспортування становить 156 гривень 78 копійок. Обвинувачений ОСОБА_7 вартість вказаного майна в судовому засіданні не оспорював;
- постановою про призначення судової трасологічної експертизи від 25 грудня 2015 року та висновком судової трасологічної експертизи від 25 січня 2016 року № 430, відповідно до якого сліди від протекторів шин, чобіт із АДРЕСА_4 залишені протекторами однієї групової приналежності, та одним видом (за конструкцією та малюнком протектору);
- протоколом огляду речей від 22 грудня 2015 року який свідчить про дослідження слідчим характерних ознак майна газової плити її конструкції, характерних ознак, ваги;
- постановою про призначення судової товарознавчої експертизи від 05 січня 2016 року та висновку судової товарознавчої експертизи від 25 січня 2016 року №35, відповідно до якої сукупна вартість газової плити ПГ 4 ЛІ, вагою 29,4 кг. виготовленої з чорних металів, становить 52 гривні 92 копійки, вартість цього майна сторонами провадження не оскаржувалось;
- постановою про визнання речовими доказами і передання на зберігання від 21 січня 2016 року, 10 лютого 2016 року, якими було визнано речовими доказами газову плиту білого кольору, двоколісний пристрій для транспортування речей (кравчучка), поліетиленові пакети №2209159, №2209160, що містять додаткові матеріали до експертизи, один резиновий чобіт зеленого кольору, ручну металеву тачку;
- протоколами пред`явлення речей для впізнання від 24 грудня 2015 року, 22 грудня 2015 року, 20 січня 2016 року, 21 січня 2016 року, якими у сукупності із показами свідків та потерпілого підтверджується, що потерпілий ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_17 , свідок ОСОБА_22 , ОСОБА_23 впізнали у пред`явлених працівниками поліції газовій плиті та двоколісному пристрої для транспортування (кравчучка), викрадені та належні потерпілому ОСОБА_5 речі;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2015 року в якому свідок ОСОБА_19 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , та повідомив його ім`я та той фат, що бачився з ним в с. Озеряни.
Втім, суд критично ставиться до наданих стороною обвинувачення висновку судової товарознавчої експертизи від 05 січня 2016 року №109, призначеної на підставі постанови слідчого від 25 грудня 2015 року та висновку судової трасологічної експертизи від 26 січня 2016 року № 431, призначеної на підставі постанови слідчого від 25 грудня 2016 року, оскільки вони фактично не містять в собі даних, які можуть бути покладені в основу обвинувачення, та фактично не містять даних про скоєний злочин.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України також підтверджується наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинення крадіжки грошових коштів у гр. ОСОБА_6 від 11 лютого 2016 року, який підтверджує факт повідомлення про злочин та обґрунтовує підстави для початку досудового слідства;
- постановою про зміну кваліфікації від 26 лютого 2016 року на ч.2 ст. 186 КК України;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15 лютого 2016 року, в ході якого свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_6 пояснили обставини та механізм викрадення грошових коштів обвинуваченим у потерпілого, які підтверджують покази свідка та потерпілого дані в судовому засіданні.
Зазначені докази суд визнає належними та допустимими, оскільки вони здобуті шляхом, передбаченим законом.
Суд відхиляє часткове невизнання суми майна, яке ОСОБА_7 викрав у потерпілого ОСОБА_6 , твердження обвинуваченого, що свідок ОСОБА_8 не бачив моменту викрадення грошей, твердження обвинуваченого про крадіжку з домогосподарства потерпілого ОСОБА_5 двоконфорної плити, оскільки досліджувані в судовому засіданні докази, дають суду достатні підстави для висновку, що ці покази дані обвинуваченим з метою уникнути кримінальної відповідальності, і не відповідають дійсності, адже спростовуються сукупністю наведених вище доказів, які узгоджуються між собою та іншими доказами у кримінальному провадженні.

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у сховище, та за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, оскільки обвинувачений має непогашену судимість за корисливий злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.
При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів: злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, та злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України віднесені кримінальним законом до категорії тяжких злочинів;

- вчинення злочину в період іспитового строку, визначеного вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року, яким обвинуваченого визнано винним та засуджено за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі;

- особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, не одружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем відбування покарання характеризувався задовільно.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення покарання» у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Обставинами, що обтяжують покарання, є рецидив злочину та вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, суд враховує, що рецидив злочину, відповідно до ст. 34 КК України мається зокрема по відношенню до злочину, за який ОСОБА_27 засуджений вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 12 серпня 2009 року за ч.2 ст. 307 КК України.
Суд вважає, що підстави для врахування при винесенні вироку обставини яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття, на якому наполягав обвинувачений відсутні. Оскільки щире каяття як морально-психологічне явище, яке виявляється у самозасудженні особою вчиненого нею злочину, його наслідків, прагненні усунути заподіяну шкоду та рішенні особи більше не вчиняти злочинів, поєднане з активними виразами визнанням своєї вини, правдивою розповіддю про всі обставини справи, усуненню наслідків злочину судом не вбачається.
Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_7 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, те, що він ніде не працює, утриманців не має, задовільно характеризується за місцем проживання, характеризувався задовільно під час відбування покарання у місцях позбавлення волі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що раніше ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності за крадіжки та злочин в сфері обігу наркотичних речовин, вчинив нові злочини в період іспитового строку, встановленого вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року. Зазначені обставини засвідчують про його небажання стати на шлях виправлення та про підвищену суспільну небезпечність. Відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі, як необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчиненню нових правопорушень.

Суд враховує положення ч. 1 ст. 70 КК України, і при наявності сукупності злочинів, призначає покарання за кожний злочин окремо, визначивши остаточне покарання за даним вироком шляхом часткового складання призначених покарань.

Крім того, оскільки ОСОБА_7 в період іспитового строку вчинив нові злочини, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за сукупністю вироків за правилами ч. 3 ст. 78 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.
Під час досудового розслідування були понесені процесуальні витрати для проведення товарознавчої експертизи в сумі 184 гривні 14 копійок, товарознавчої експертизи в сумі 245 гривень 52 копійки, трасологічної експертизи в сумі 1152 гривні 00 копійок, товарознавчої експертизи в сумі 245 гривень 52 копійки, трасологічної експертизи в сумі 184 гривні 14 копійок, а загалом 2011 гривень 32 копійки, які слід покласти на ОСОБА_7 .
Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідністю з вимогами ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, визначення судом покарання у вигляді позбавлення волі, відсутність постійного доходу у обвинуваченого, суд вважає наявним ризик переховування ОСОБА_7 від суду та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень до набрання вироком законної сили. У зв`язку з цим, та з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення, суд вважає необхідним до набрання цим вироком законної сили, визначити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.
На підставі ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутого покарання за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Стягнути з ОСОБА_7 на корись держави 2011 (дві тисячі одинадцять) гривень 32 копійки, понесених витрат за проведення експертиз.
Речові докази газову плиту білого кольору на чотири конфорки ПГ 4 ЛІ «Б», двоколісний пристрій для транспортування речей, які зберігаються в камері схову Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області повернути власнику потерпілому ОСОБА_5 ; металеву тачку, яка зберігається в камері схову Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області, повернути власнику свідку ОСОБА_21 ; резиновий чобіт та спеціальні поліетиленові пакети з номерами 2209159 та 2209160 що містять додаткові матеріали до висновків експертиз за номерами 431 від 26 січня 2016 року та 430 від 25 січня 2016 року та зберігаються в камері схову Варвинського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області знищити.
Застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Взяти під варту ОСОБА_7 негайно у залі суду. Строк відбування покарання відраховувати з дати набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 26 квітня 2016 рокупо дату набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити ОСОБА_7 та прокурору.
Суддя ОСОБА_1