Ухвала
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
засуджених:ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників:ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілоїОСОБА_10 ,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 01 березня 2016 року справу за касаційними скаргами засудженої ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року засуджено:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку Республіки Казахстан, таку, що не має судимості,
за ч. 4 ст. 189 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;
за ч. 3 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;
за ч. 3 ст. 358 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 4 ст. 358 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;
за ч. 1 ст. 393 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, такого, що не має судимості,
за ч. 4 ст. 189 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК,
за ч. 4 ст. 189 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_12 на користь СП «Вітмарк - Україна» 2 275,06 грн., а також з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_13 272 332,32 грн.
Стягнуто з засуджених судові витрати по справі.
Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_12 визнано винними і засуджено за те, що вони разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у складі організованої групи, діючи повторно, вчинили вимагання, яке виразилось у вимозі передати чуже майно з погрозою обмеження прав, свобод і законних інтересів потерпілих, розголошення відомостей, які останні бажали б зберегти в таємниці.

Також ОСОБА_5 визнано винною у повторному незаконному заволодінні транспортним засобом із завданням потерпілій ОСОБА_13 великої матеріальної шкоди; у повторній підробці офіційного документу, який видається чи посвідчується установою і який надає права чи звільняє від обов`язків, в цілях його використання як підроблювачем, так і іншою особою; у використанні завідомо підробленого документу; а також у втечі з-під варти.

Так ОСОБА_5 , переховуючись на території України від правоохоронних органів Республіки Казахстан за скоєння тяжких злочинів майнового характеру, у грудні 2009 року організувала і очолила стійке об`єднання (організовану групу) для вчинення особливо тяжких злочинів (вимагання), у склад якої увійшли ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , а в травні 2010 року громадянин Ісламської Республіки Іран особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Зібравши і вивчивши необхідні відомості, знаючи про те, що підприємства України, які виготовляють харчову продукцію, понесуть значні збитки у випадку направлення до Служби безпеки України, санітарно-епідеміологічної служби, засобів масової інформації, мережі Інтернет компрометуючих, неправдивих відомостей про отруєння їх продукції, ОСОБА_5 вирішила використати такі відомості для вчинення вимагання по відношенню до керівників зазначених підприємств.

У грудні 2009 року ОСОБА_5 повідомила про злочинні наміри свого співмешканця ОСОБА_6 , запропонувавши йому взяти участь у вчиненні злочинів, а той у свою чергу запропонував кандидатуру ОСОБА_12 , з яким тривалий час підтримував дружні відносини і який мав навики керування автомобілем.

ОСОБА_14 і ОСОБА_12 дали згоду на участь у вчиненні злочинів у складі організованої групи.

Для реалізації спільної мети ОСОБА_5 у грудні 2009 року, приховавши від власника квартири свої та членів групи дані, орендувала квартиру АДРЕСА_1 , а потім дала вказівку ОСОБА_12 за підробленим паспортом укласти договір про надання послуг доступу до пакету телепрограм і мережі Інтернет з ТОВ «Воля-Кабель».

25 грудня 2009 року ОСОБА_12 , згідно розподілу ролей, які були відомі всім учасникам організованої групи, за допомогою підробленого паспорта на ім`я ОСОБА_15 , в який була вклеєна фотографія ОСОБА_12 , уклав з ТОВ «Воля - Кабель» договір про надання послуг доступу до пакету телепрограм і мережі Інтернет у квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 використовували доступ до мережі Інтернет для збору інформації про підприємства, в тому числі: ТОВ «Торгівельний дім «Ласуня», іноземне підприємство «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», ПАТ «САН ІнБев Україна», СП «Вітмарк-Україна» у формі ТОВ, ПАТ «ПБК «Славутич», ТОВ «Сандора» для вчинення вимагань щодо їх керівників.

З метою вербовки нових учасників ОСОБА_5 узгодила з ОСОБА_12 можливість залучення у діяльність організованої групи його знайомого особу, матеріли відносно якої виділені в окреме провадження.

Схваливши вказану кандидатуру, ОСОБА_5 надала цій особі можливість проживати у квартирі АДРЕСА_1 та визначила їй роль виконавця вчинення вимагань. При цьому повідомила особу про склад групи і про її злочинну діяльність. В свою чергу особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, дала згоду на участь у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі організованої групи в якості виконавця.

Для підтримання зв`язку, координації дій та недопущення викриття злочинної діяльності, членами групи було прийнято рішення щоразу використовувати нові засоби і різних операторів мобільного зв`язку.

У зв`язку зі збільшенням кількості членів організованої групи ОСОБА_5 згідно розподілу ролей для вчинення вимагання підшукала 27 травня 2010 року чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

ОСОБА_12 згідно розподілу ролей, які були відомі всім учасникам групи, конспіруючи дії організованої групи, 27 травня 2010 року, перебуваючи разом з ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 , при укладенні з ОСОБА_16 договору оренди вказаної квартири пред`явив їй і її чоловікові підроблений паспорт на ім`я ОСОБА_15 , в якому була вклеєна фотографія ОСОБА_12 , а ОСОБА_5 , діючи згідно розподілу ролей, оплатила орендну плату за цю квартиру за два місяці.

Плануючи діяльність організованої групи, ОСОБА_5 , як її керівник, діючи з відома усіх учасників групи, визначила об`єкти злочинного посягання, в тому числі: ТОВ «Торгівельний дім «Ласуня», іноземне підприємство «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», ПАТ «САН ІнБев Україна», СП «Вітмарк-Україна» у формі ТОВ, ПАТ «ПБК «Славутич», ТОВ «Сандора».

Після цього ОСОБА_5 повідомила учасникам групи про спосіб вчинення вимагань, згідно з яким необхідно було придбати екземпляри пива торгових марок «Чернігівське», «Рогань», «Славутич», соків торгових марок «Сандора», «Садочок», «Jaffa», молока «Ласуня», продукції торгової марки «Coca-Cola», за допомогою одноразових шприців ввести у придбану продукцію інорідну рідину, іменовану «ядом», а вказані дії зафіксувати на відео, виготовивши компрометуючі неправдиві відомості про продукцію даних підприємств. Після чого вказане відео записати на диски і під погрозою розголошення вказаної інформації, яку потерпілі побажають зберегти в таємниці, направити керівникам і володільцям підприємств з вимогою передачі грошових коштів в особливо великих розмірах.
Діючи згідно з розробленим планом, ОСОБА_12 і особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, з метою неможливості виявлення учасників організованої групи і їх протиправних діянь, була залучена ОСОБА_17 , яка не знала про їх злочинні наміри і яку вони використовували спеціально для безпосередньої відправки з поштового відділення № 1 у м. Києві на адресу потерпілих посилок з компрометуючим відео, а також погрозами і вимогами про передачу грошових коштів.

Функції кожного з учасників організованої групи були розподілені відповідно до розробленого ОСОБА_5 плану.

ОСОБА_5 взяла на себе функції керівника і організатора групи, розробила план її діяльності по вчиненню вимагань грошових коштів в особливо великих розмірах, орендувала квартиру для вчинення злочинів, організувала підробку паспортів членам організованої групи, визначила об`єкти вчинення злочинів, фінансувала підготовку до вчинення злочинів, організовувала складання тексту погроз і вимог, придбала автомобіль «Mersedes-Benz C 180» і засоби злочину, виконувала інші дії для досягнення злочинних цілей.

ОСОБА_14 , будучи виконавцем вчинення вимагань, надавав допомогу ОСОБА_5 в організації і приготуванні до вчинення злочинів, у прийнятті участі у підшукуванні об`єктів злочинів, а також здійсненні збору інформації про них. Він брав участь у придбанні знарядь і засобів злочинів, безпосередньо проводив відеозйомку демонстрацій отруєння членами організованої групи харчової продукції і записував вказане відео на диски. Брав участь в складанні вимог і погроз, а також безпосередньо їх друкував. Виконував інші дії для досягнення злочинних цілей.

ОСОБА_12 , будучи виконавцем вчинення вимагань, надавав допомогу ОСОБА_5 в організації і приготуванні до вчинення злочинів, у керуванні автомобілем і візництвом членів організованої групи, брав участь у пошуках об`єктів злочинів, а також здійснював збір інформації про них. Брав участь у придбанні знарядь злочинів та автомобіля «Mersedes-Benz C 180», у підробці паспорта, відеозйомці демонстрації отруєння виробленої підприємствами харчової продукції, у складанні вимог і погроз. Здійснював пакування дисків для лазерних систем зчитування з відеозаписами демонстрування отруєння продукції, а також їх подальшу відправку адресату. Конспірував свої та членів організованої групи незаконні дії, в тому числі використовуючи сторонніх осіб, які не були обізнані про злочинні наміри організованої групи. Безпосередньо брав участь у скоєнні організованою групою злочинів і виконував дії для досягнення злочинних цілей.

Аналогічні функції виконавця вчинення вимагань виконувала і особа, матеріали відносно якої були виділені в окреме провадження.

Таким чином ОСОБА_5 організувала стійку організовану групу в складі ОСОБА_6 , ОСОБА_12 і особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, об`єднану єдиним планом з розподілом функцій співучасників, які між собою організувались для спільної злочинної діяльності з метою вчинення вимагань для заволодіння чужим майном, виконували відведену кожному роль у період з грудня 2009 року по серпень 2010 року і скоїли ряд особливо тяжких злочинів.

07 липня 2010 року близько 14:00 год, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи згідно розробленого плану, відомого всім учасникам організованої групи, ОСОБА_5 надрукувала на комп`ютері тексти «вся продукция марки «кока-кола» отравлена!», «Coca-Cola», «отравлена!», роздрукувала його за допомогою принтера на окремих аркушах формату А-4 та прикріпила аркуші на передній стороні столу, а меблі та вхідні двері в кімнаті закрила кольоровими тканинами.

Після цього особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи згідно розробленого плану, за допомогою заздалегідь підготовлених засобів почала демонструвати механізм отруєння напою «Coca-Cola» ємністю 1 літр, а ОСОБА_18 за допомогою цифрового фотоапарату провів відеозйомку вказаних дій для відправки потерпілому.
ОСОБА_5 , діючи згідно заздалегідь розробленого плану, відомого всім учасникам групи, склала лист з погрозами і вимогами, визначивши адресатом власника (власників) іноземного підприємства «Кока-Кола Бевериджиз Україна Лімітед» або посадову особу даного підприємства (генерального директора, директора служби безпеки і т.д.), яка в силу своїх функціональних обов`язків несе відповідальність за стабільність роботи підприємства і може постраждати у випадку не усунення причин призупинення чи припинення роботи підприємства, якщо погрози, зазначені в листі будуть виконані.

У цей же день, діючи повторно, ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , і особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, аналогічним способом відзняли відеоролики про отруєння пива «Славутич», «Рогань», «Чернігівське», молока «Ласуня», соків «Сандора», «Садочок» та «Jaffa».

До кожного з відзнятих відеороликів ОСОБА_5 , діючи згідно розробленого плану, відомого всім учасникам організованої групи, повторно склала листи з погрозами про отруєння продукції і вимогою передачі грошових коштів, про наслідки, які можуть настати у випадку невиконання їх вимог. Вклавши листи і диски з відеороликами в бокси для дисків, обклеївши їх липкою стрічкою, прикріпила до кожного із боксів паперову стрічку з надрукованими адресами одержувачів кореспонденції.

12 липня 2010 року ОСОБА_19 , яка не була поінформована про злочинну діяльність організованої групи та не знала, що своїми діями сприяє вчиненню злочинів, отримавши від ОСОБА_12 і особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відповідну кореспонденцію, направила вказані бокси з листами і дисками з відеороликами з поштового відділення № 1 у м. Києві на адреси одержувачів.

14 липня 2010 року директор департаменту безпеки іноземного підприємства «Кока-Кола Беверджиз України Лімітед» ОСОБА_20 отримав складений членами організованої групи лист, в якому було зазначено, що у випадку невиконання вимог про передачу до 24 липня 2010 року 3 000 000 доларів США, що згідно курсу НБУ складало 23 700 000 грн, продукція вказаного підприємства буде отруєна. У випадку відмови виконати у встановлений строк вимоги про передачу коштів сума оплати подвоюється з відстрочкою на 5 днів. Якщо ж і в цьому випадку не будуть виконані їх вимоги, компрометуючі, неправдиві відомості про отруєння продукції підприємства будуть направлені до СБУ, санітарно-епідеміологічної служби, засобів масової інформації та в мережу Інтернет. При цьому сума оплати потроїться і становитиме 12 000 000 доларів США, що згідно курсу НБУ складало 94 800 000 грн. У листі було вказано, що у випадку невиконання вимог, вони отруять продукцію підприємства для її продажу споживачам, внаслідок чого постраждають люди, а підприємство понесе збитки в особливо великих розмірах, знизиться рівень продажів, будуть судові позови з боку постраждалих і у результаті підприємство закриють.

У випадку згоди потерпілого виконати вимоги про передачу коштів, він повинен від імені підприємства розмістити у газеті «Факти» поздоровлення ОСОБА_21 з п`ятдесятиріччям, а також вказати дані про представника підприємства, який буде займатися питаннями передачі коштів.

До листа був доданий диск, на якому записаний відеоролик з компрометуючими даними способу отруєння продукції підприємства.

Реально сприймаючи дані погрози і вимоги, побоюючись їх реалізації і розголошення відомостей, які він бажав зберегти в таємниці, а також враховуючи, що в силу займаної посади і функціональних обов`язків він несе відповідальність за стабільність роботи підприємства і у випадку реалізації погроз можуть бути обмежені його права, пов`язані з нормальним здійсненням трудової діяльності у вигляді звільнення з займаної посади, зниження суми заробітної плати та інших стягнень, потерпілий ОСОБА_20 звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Аналогічні за змістом листи з погрозами отримали: 13 липня 2010 року виконуючий обов`язки директора СП «Вітмарк-Україна» ОСОБА_22 з вимогою передачі 300 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 2 370 000 грн, 13 липня 2010 року два відділення ПАТ «САН ІнБев Україна» у м. Харкові і у м. Чернігові з вимогою передачі 500 000 доларів США і 1 000 000 доларів США відповідно, що згідно курсу НБУ складало 3 950 000 грн і 7 900 000 грн, 13 липня 2010 року директор і співзасновник ТОВ «Торгівельний дім «Ласуня» ОСОБА_23 з вимогою передачі 300 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 2 370 000 грн, 19 липня 2010 року фінансовий директор керівник антикризового комітету ПАТ «ПБК «Славутич» ОСОБА_24 з вимогою передачі 1 000 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 7 890 000 грн, 04 серпня 2010 року представник власника ТОВ «Сандора» ОСОБА_25 отримала 2 листи, в кожному з яких містились вимоги про передачу 300 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 2 370 000 грн.
У листах містились погрози збільшення сум виплат у разі своєчасного невиконання вимог, погрози повідомлення компрометуючих даних контролюючим органам та в засоби масової інформації, а також реального отруєння продукції підприємств для реалізації покупцям.

Всі листи містили інструкцію, регламентуючу порядок дій у випадку згоди виконати вимоги про передачу коштів. До кожного листа було долучено диски з відеозаписами демонстрації способу отруєння продукції підприємств.

Отримавши лист з погрозами, виконуючий обов`язки директора СП «Вітмарк-Україна» ОСОБА_22 , реально сприймаючи викладені у ньому погрози і вимоги, побоюючись їх реалізації і розголошення відомостей, які він бажав зберегти у таємниці, а також того, що в силу займаної посади і функціональних обов`язків він несе відповідальність за стабільність роботи підприємства і у випадку реалізації висунутих членами організованої групи погроз можуть бути обмежені його права, пов`язані з нормальним здійсненням трудової діяльності у вигляді звільнення з займаної посади, зниження суми заробітної плати та інших стягнень, дав вказівку начальнику служби безпеки ОСОБА_26 виконати викладені у листі вказівки, а з 14 липня 2010 року призупинив реалізацію продукції підприємства з проведенням додаткових лабораторних досліджень.

19 липня 2010 року, виконуючи викладені у листі вказівки, ОСОБА_22 розмістив оголошення в газеті «Факти і коментарі» про те, що компанія «Джафа» вітає ОСОБА_27 з 50-тирічним ювілеєм, вказавши в поздоровленні номер телефону ОСОБА_26 , сплативши при цьому 1325,02 грн за розміщення оголошення.

20 липня 2010 року, діючи згідно розробленого плану, з метою отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_22 , ОСОБА_5 попросила свого знайомого ОСОБА_28 відкрити валютні рахунки в Євро і доларах США в Луганському філіалі «Укрексимбанк», банківські картки передати їй, повідомивши їх код доступу.

20 липня 2010 року ОСОБА_29 , не знаючи про злочинні дії ОСОБА_5 , відкрив в Луганському філіалі «Укрексимбанк» рахунки в доларах США і в Євро з видачею платіжних карток, які він передав ОСОБА_5 .

Прочитавши відповідне оголошення в газеті, ОСОБА_5 , діючи згідно розробленого плану, відомого всім учасникам групи, 21 липня 2010 року направила на розміщений в оголошенні номер телефону ОСОБА_26 смс-повідомлення з вимогою відкрити рахунок в Укрексімбанку на вул. Воровського, 11-Б у м. Києві, на який покласти всю необхідну суму коштів не пізніше 26 липня 2010 року, після чого очікувати подальших вказівок.

26 липня 2010 року, діючи за дорученням ОСОБА_22 , на виконання вимог засуджених ОСОБА_26 відкрив на своє ім`я рахунок у Київському філіалі АТ «Укрексімбанк».

28 липня 2010 року о 15:33 год, діючи згідно розробленого плану, відомого всім учасникам групи, ОСОБА_5 направила на номер ОСОБА_26 смс-повідомлення з вимогою перерахувати у цей же день кошти в розмірі 300 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 2 367 000 грн, на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_28 в Луганському філіалі АТ «Укрексімбанк».

У період часу з 29 липня по 05 серпня 2010 року на телефон ОСОБА_26 неодноразово надходили смс-повідомлення і дзвінки від засуджених з вимогою перерахувати вказану суму коштів з посиланням на здійснення вищевказаних погроз.

Дізнавшись від працівників міліції про злочинні дії ОСОБА_5 і сприяючи розкриттю злочину, ОСОБА_28 , повідомив останній про те, що ніби то на його рахунок надійшли кошти в сумі 300 000 доларів США.

З метою досягнення єдиного умислу на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , діючи у відповідності з розробленим планом, відомим всім учасникам організованої групи, вживала заходи щодо зняття цих коштів з вказаного рахунку, проте не змогла цього зробити з причин, які не залежали від її волі, скільки потерпілий звернувся до правоохоронних органів.

Отримавши аналогічний лист, фінансовий директор - керівник антикризового комітету ПАТ «ПБК «Славутич» ОСОБА_24 , реально сприймаючи викладені в ньому погрози і вимоги, побоюючись їх реалізації і розголошення відомостей, які він бажав зберегти у таємниці, а також того, що в силу займаної посади і функціональних обов`язків він несе відповідальність за стабільність роботи підприємства і у випадку реалізації висунутих членами організованої групи погроз можуть бути обмежені його права, пов`язані з нормальним здійсненням трудової діяльності у вигляді звільнення з займаної посади, зниження суми заробітної плати та інших стягнень, звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Отримавши аналогічні листи, генеральний директор ПАТ «САН ІнБев Україна» потерпіла ОСОБА_30 , реально сприймаючи викладені в них погрози і вимоги, побоюючись їх реалізації і розголошення відомостей, які вона бажала зберегти у таємниці, а також того, що в силу займаної посади і функціональних обов`язків вона несе відповідальність за стабільність роботи підприємства і у випадку реалізації висунутих членами організованої групи погроз можуть бути обмежені її права, пов`язані з нормальним здійсненням трудової діяльності у вигляді звільнення з займаної посади, зниження суми заробітної плати та інших стягнень, звернулася з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Директор і співзасновник ТОВ «Торгівельний дім «Ласуня» ОСОБА_23 , отримавши аналогічний лист, реально сприймаючи викладені в ньому погрози і вимоги, побоюючись їх реалізації і розголошення відомостей, які він бажав зберегти у таємниці, а також того, що в силу займаної посади і функціональних обов`язків він несе відповідальність за стабільність роботи підприємства і у випадку реалізації висунутих членами організованої групи погроз можуть бути обмежені його права, пов`язані з нормальним здійсненням трудової діяльності у вигляді звільнення з займаної посади, зниження суми заробітної плати та інших стягнень, дав вказівку своєму заступнику ОСОБА_31 виконати зазначені у листі інструкції.

19 липня 2010 року, виконуючи викладені у листі вказівки, в газеті «Факти і коментарі» було розміщено оголошення про те, що компанія «Ласуня» вітає ОСОБА_31 з річницею виконання обов`язків, з номером телефону останнього та адресою електронної пошти.

Прочитавши вказане оголошення в газеті, діючи з раніше розробленим планом, відомим всім учасникам організованої групи, ОСОБА_5 21 липня 2010 року о 22:06 год направила на номер ОСОБА_31 смс-повідомлення з вимогою відкрити рахунок в Укрексимбанку на вул. Григоренка, 40 у м. Києві на ім`я ОСОБА_31 , на який не пізніше 26 липня 2010 року покласти всю необхідну суму, після чого очікувати подальших вказівок.

02 серпня 2010 року ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_12 і особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, направили на адресу ТОВ «Торгівельний дім «Ласуня» бандероль з пакетом молока «Дитяче Ласуня» з рукописним текстом «Отравлено».

05 серпня 2010 року ОСОБА_31 за дорученням ОСОБА_23 , виконуючи вимоги членів організованої групи відкрив на своє ім`я в філії АТ «Укрексімбанк» на вул. Воровського, 11-б у м. Києві банківський рахунок.

Після чого у період часу з 06 по 18 серпня 2010 року на телефон ОСОБА_31 неодноразово надходили смс-повідомлення і дзвінки від засуджених з вимогою перерахувати 300 000 доларів США, що згідно курсу НБУ складало 2 370 000 грн. з посиланням на реалізацію вищевказаних погроз.

Отримавши аналогічні за змістом листи, представник власника представник власника ТОВ «Сандора» ОСОБА_25 , реально сприймаючи викладені в них погрози і вимоги, побоюючись їх реалізації і розголошення відомостей, які вона бажала зберегти у таємниці, а також того, що в силу займаної посади і функціональних обов`язків вона несе відповідальність за стабільність роботи підприємства і у випадку реалізації висунутих членами організованої групи погроз можуть бути обмежені її права, пов`язані з нормальним здійсненням трудової діяльності у вигляді звільнення з займаної посади, зниження суми заробітної плати та інших стягнень, звернулася з відповідною заявою до правоохоронних органів.

ОСОБА_5 також визнано винною в тому, що вона, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «Тойота Королла 1.6», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 136 900 грн, належним ОСОБА_13 на праві власності, під приводом оренди вказаного автомобіля 23 липня 2010 року в приміщенні офісу № 22 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу на вул. Прорізній, 10-а у м. Києві надала ОСОБА_32 , який діяв від імені ОСОБА_13 , підроблений паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_33 , в який була вклеєна фотографія ОСОБА_5 , а також довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_34 .

В цей же день ОСОБА_35 не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_5 оформив нотаріально завірене доручення на право користування і експлуатації ОСОБА_5 належного потерпілій ОСОБА_13 автомобіля марки «Тойота Королла 1.6», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без права передоручення, вказавши при цьому дані підробленого паспорта на ім`я ОСОБА_34 .

Після оформлення доручення ОСОБА_35 23 липня 2010 року передав ОСОБА_5 вказаний автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію, ключі і вищевказане нотаріально завірене доручення.

Таким чином ОСОБА_5 , видаючи себе за ОСОБА_36 під приводом оренди, не маючи наміру повертати вказаний автомобіль, умисно незаконно заволоділа ним, спричинивши потерпілій ОСОБА_13 велику матеріальну шкоду на суму 136 900 грн.

Також ОСОБА_5 за невстановлений слідством обставин з метою використання придбала паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виданий 01 квітня 2004 року Сніжнянським МВ УМВС України в Донецькій області, і картку про присвоєння ідентифікаційного коду № НОМЕР_4 , зареєстрованого на ОСОБА_37 .

На початку липня 2010 року ОСОБА_5 у невстановленому місці шляхом переклеювання своєї фотографії підробила паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_33 , який є офіційним документом і надає право укладення цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій і оформлення доручень.

З метою використання, а також з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини, ОСОБА_5 у невстановлених час та місці, за невстановлених обставин придбала паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий на ім`я ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в який вклеїла свою фотографію, таким чином повторно підробивши паспорт громадянки України, який посвідчує особу та надає право укладення цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій і оформлення доручень.

23 липня 2010 року, перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу на вул. Прорізній 10-а, офіс 22, використала підроблений паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_33 під час оформлення ОСОБА_39 доручення на право користування і експлуатації ОСОБА_5 належного ОСОБА_13 транспортного засобу. Під час оформлення вищевказаного доручення ОСОБА_35 зробив ксерокопії сторінок зазначеного підробленого паспорта, після чого ОСОБА_5 завірила ці копії своїм підписом, як документ, який відповідає оригіналу, пред`явленого нею паспорта.

ОСОБА_5 також визнано винною у вчиненні втечі з-під варти.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перебуває під вартою і Шевченківським районним судом м. Києва їй обрано тимчасовий арешт строком на 40 діб, з метою уникнути відповідальності за вчинення злочинів, перебуваючи 21 вересня 2010 року близько 19.10 год. на другому поверсі Київської міської клінічної лікарні № 18 на бульварі Шевченка, 17 у м. Києві, отримавши згоду працівників міліції на відвідання туалетної кімнати, пройшла туди, де діючи умисно, таємно від співробітників правоохоронних органів вискочила з вікна у двір і зникла в невідомому напрямку.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни. У задоволенні клопотань засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 про звільнення їх від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить судові рішення щодо неї скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Стверджує, що втечу з-під варти вчинила у стані крайньої необхідності. На досудовому слідстві їй не було пред`явлено обвинувачення на російській мові, яку вона розуміє. Посилається на відсутність в своїх діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК, натомість вважає, що в даному випадку мали місце цивільно-правові відносини. Вказує на неправомірність визнання потерпілими ОСОБА_20 , ОСОБА_40 , ОСОБА_22 , ОСОБА_41 , ОСОБА_25 , ОСОБА_42 .

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вказує, що за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК, неправильно визнано потерпілими громадян ОСОБА_20 , ОСОБА_40 , ОСОБА_22 , ОСОБА_41 , ОСОБА_25 , ОСОБА_43 , оскільки цим особам не завдано матеріальної шкоди. Вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК, вважає непідтвердженим належними та допустимими доказами по справі. Вказує на порушення права ОСОБА_5 на захист. Вважає, що зважившись на втечу з-під варти, засуджена діяла у стані крайньої необхідності, а тому кримінальна відповідальність за вчинене виключається. Також вказує на відсутність складу злочину у діях ОСОБА_5 за епізодом підроблення паспорта на ім`я ОСОБА_44 .

Як убачається зі змісту касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 , останній, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, ставить питання про скасування постановлених щодо нього судових рішень. Свою винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК засуджений вважає недоведеною. Суд поклав в основу вироку недопустимі докази, отримані з порушенням вимог кримінально-процесуального закону. Також вказує на неправильне визнання потерпілими у справі ОСОБА_20 , ОСОБА_40 , ОСОБА_22 , ОСОБА_41 , ОСОБА_25 , ОСОБА_42 .

В судовому засіданні 12 січня 2016 року засуджений ОСОБА_12 відкликав касаційну скаргу свого захисника ОСОБА_45 і його відклик прийнято касаційним судом, а тому судові рішення щодо ОСОБА_12 у касаційному порядку не переглядаються.

Також ОСОБА_12 надіслав клопотання про застосування щодо нього положень ст. 72 КК в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Потерпіла ОСОБА_13 і її представник ОСОБА_10 подали заперечення на касаційні скарги засудженої ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_7 , в яких вказують на законність і обґрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_5 та просять відмовити у задоволенні касаційних скарг.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_5 , її захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_18 , його захисника ОСОБА_8 , які підтримали касаційні скарги, а також просили застосувати щодо засуджених положення ст. 72 КК, пояснення представника потерпілої ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_10 , який заперечив проти задоволення касаційних скарг, прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_18 та вважав, що касаційні скарги засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню зі зміною кваліфікації дій засудженої з ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК відповідно на ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК (в редакції Закону від 11.06.2009), перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а касаційні скарги засудженої ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення щодо неповноти й однобічності досудового та судового слідства, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Натомість, зазначені обставини, на які, зокрема, у касаційних скаргах послалися засуджені ОСОБА_5 і ОСОБА_14 , були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Залишаючи без задоволення апеляції ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та їх захисників у частині відсутності в діях засуджених складу інкримінованих їм злочинів, апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу за цим обвинуваченням.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ознаками вимагання, вчиненого організованою групою, а також дії ОСОБА_5 за ознаками повторного незаконного заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди, та у вчиненні втечі з-під варти кваліфіковані правильно.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілих, свідків, дані протоколів слідчих дій, висновки судових експертиз. Зібрані у справі докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 та її захисника про вчинення засудженою втечі з-під варти у стані крайньої необхідності є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи. Ці та інші обставини були предметом перевірки судів першої й апеляційної інстанцій, які обґрунтовано визнали їх неспроможними.

Обвинувальний висновок органами досудового слідства складено у двох примірниках, один на українській і один на російській мові, а тому посилання ОСОБА_5 щодо порушення її права на захист через відсутність можливості ознайомитись зі змістом обвинувачення на зрозумілій їй мові, є надуманими.

Відповідно до вимог ст. 49 КПК 1960 року потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Отже, доводи касаційних скарг про безпідставне визнання потерпілими у результаті вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК, громадян ОСОБА_20 , ОСОБА_46 , ОСОБА_22 , ОСОБА_41 , ОСОБА_25 , ОСОБА_43 , оскільки їм не завдано майнової шкоди, є необґрунтованими, адже цим особам спричинено, зокрема, моральну шкоду.

Не заслуговують на увагу і доводи касаційних скарг про відсутність у діях ОСОБА_5 ознак підроблення офіційного документу. Вчинення засудженою вказаного злочину об`єктивно підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Захисник вказує, що у паспорті на ім`я Одольської переклеєною є лише одна з двох фотографій, які там містяться. Разом з цим, переклеювання фотографії в офіційному документі (паспорті), з огляду на положення ст. 358 КК, містить склад злочину, незалежно від того переклеєною є одна фотографія або всі.

Проте поза увагою як місцевого так і апеляційного судів залишилась та обставина, що на час вчинення ОСОБА_5 злочинних дій, пов`язаних з підробкою офіційного документу та використанням завідомо підробленого офіційного документу, стаття 358 КК діяла у редакції від 11.06.2009, яка містила лише три частини. Незважаючи на це, суд кваліфікував діяння ОСОБА_5 за Законом у новій редакції від 07.04.2011.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Таким чином судові рішення щодо ОСОБА_5 підлягають зміні з перекваліфікацією дій засудженої з ч. 3 ст. 358 КК на ч. 2 ст. 358 КК та з ч. 4 ст. 358 на ч. 3 ст. 358 КК відповідно в редакції Закону від 11.06.2009.

Крім того, оскільки з дня вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК (в редакції Закону від 11.06.2009) закінчились встановлені у ст. 49 КК строки давності, то на підставі ч. 5 ст. 74 КК засуджена підлягає звільненню від покарання за цей злочин.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, не встановлено.

Клопотання засуджених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 про застосування щодо них положень ст. 72 КК не можуть бути задоволені касаційним судом, оскільки в матеріалах справи відсутні, а засуджені не надали суду вичерпних даних на підтвердження строків їх попереднього ув`язнення.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що засуджені, їх захисники (законні представники) чи прокурор мають право звернутися з відповідним клопотанням до суду за місцем відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а судові рішення щодо нього без зміни.

Касаційні скарги засудженої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 квітня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_5 змінити.
Перекваліфікувати дії засудженої з ч. 3 ст. 358 КК на ч. 2 ст. 358 КК, з ч. 4 ст. 358 на ч. 3 ст. 358 КК відповідно в редакції Закону від 11.06.2009, призначивши їй покарання:
за ч. 2 ст. 358 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
за ч. 3 ст. 358 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК звільнити засуджену ОСОБА_5 від покарання за ч. 3 ст. 358 КК у зв`язку із закінченням строків давності.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 393 КК, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженої.
У решті судові рішення щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3