Ухвала
іменем україни
29 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000689 за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 4 грудня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за частиною 2 статті 307 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності.
Вказаний вирок суду був оскаржений засудженим, його захисником та прокурором.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року апеляційні скарги засудженого та його захисника залишені без руху та встановлено строк для усунення недоліків.
На виконання вказаної ухвали суду апеляційної інстанції засуджений та захисник повторно подали апеляційні скарги від 3 березня 2016 року та 10 березня 2016 року, які їм повернуті ухвалою названого суду від 15 березня 2016 року.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора, провадження по якій ухвалою того ж суду від 17 березня 2016 року закрито.

Зі змісту касаційної скарги захисника вбачається, що він ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції від 15 березня 2016 року та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що повторна його апеляційна скарга подана з врахуванням вказівок суду апеляційної інстанції, викладених в ухвалі названого суду від 15 лютого 2016 року.

У касаційній скарзі засуджений ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції від 15 березня 2016 року та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Зокрема, вказує на відповідність апеляційної скарги вимогам статті 396 КПК України.

У запереченнях прокурор не погоджується з касаційними вимогами засудженого та його захисника.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен, кого засуджено за будь-який злочин, має право на те, щоб його засудження і вирок були переглянуті вищестоящою судовою інстанцією згідно з законом.
Як передбачено частиною 2 статті 24 КПК України, кожній особі гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується її прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Реалізація права на апеляційне й касаційне оскарження є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Із закріпленого у статті 26 КПК України принципу диспозитивності слідує, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Апеляційна скарга згідно із пунктом 1 частини 3 статті 399 КПК України повертається, якщо особа не усунула недоліки скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Однак, повернення судом апеляційної скарги засудженого та його захисника не ґрунтується на наведених вимогах кримінального процесуального закону.

Так, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 15 лютого 2016 року засудженому та його захиснику вказувалося на те, що їх скарги не відповідають вимогам статті 396 КПК України, оскільки в них не вказано, які докази необхідно дослідити в обґрунтування їх доводів, на які вони здійснюють посилання.

Приймаючи рішення про повернення апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції виходив із того, що засуджений недоліків не усунув, а його захисник направив на адресу суду апеляційну скаргу аналогічну першій, чим фактично не усунув недоліки.

Проте, такі висновки суду апеляційної інстанції не відповідають матеріалам кримінального провадження та повторно поданим апеляційним скаргам засудженого та його захисника на виконання вказівок суду апеляційної інстанції.

Зокрема, зі змісту апеляційних скарг слідує, що засуджений у прохальній частині окремо зазначив перелік доказів, які вважав за необхідне дослідити під час апеляційного розгляду кримінального провадження щодо нього із зазначенням аркушів провадження та томів. Наведене також слідує і з мотивувальної частини апеляційної скарги захисника. Разом з цим, в апеляційних скаргах (первинних та на усунення недоліків) засудженим та його захисником також наводилися докази, які вони вважали такими, що потребують повторної перевірки, однак без їх відображення у резолютивній частині.

Таким чином, засудженим та його захисником враховані вказівки суду апеляційної інстанції при повторній подачі апеляційних скарг, адже не містили таких суттєвих недоліків, які б позбавляли суд апеляційної інстанції можливості розглянути їх скарги по суті та прийняти відповідне рішення в межах апеляційних вимог і повноважень, наданих кримінальним процесуальним законом.

За наведених обставин, колегія суддів переконана, що суд безпідставно повернув апеляційні скарги засудженого та його захисника, що призвело до порушення гарантованого частиною 2 статті 24, статтею 393 КПК України права сторони захисту на оскарження в суді вищого рівня вироку суду та, виходячи з положень статті 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Крім того, колегія суддів зазначає, що за правилами частини 4 статті 31 КПК України кримінальне провадження в апеляційному порядку здійснюється колегіально судом у складі не менше трьох професійних суддів.

Однак, питання про повернення засудженому та його захиснику апеляційних скарг на вирок суду вирішено не судом апеляційної інстанції, а суддею одноособово.

Відтак, касаційні скарги засудженого та його захисника підлягають задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2016 року,якою засудженому ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 повернуто їх апеляційні скарги на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 4 грудня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3