Справа № 301/402/16-к

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
"16" серпня 2016 р. м. Іршава
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Доробратово, Іршавського району, мешканки АДРЕСА_1 , із спеціальною освітою, не працюючої, одруженої, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, громадянки України, раніше не судимої,
за ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 КК України,
в с т а н о в и в :
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України та просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Вважав, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин справи, які встановлені прокурором, а змінити обвинувачення, відмовитися від нього чи висунути додаткове обвинувачення прокурор має право і під час судового розгляду.
Потерпіла ОСОБА_4 , представник потерпілої ОСОБА_5 , законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_6 вважали, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору не має.
Захисник ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні вважав, що обвинувальний акт слід повернути прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам закону. Зокрема, викладені в обвинуваченні обставини справи не конкретизовані і не відповідають фактичним обставинам справи, які були встановлені як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, зокрема, не встановлено, які тілесні ушкодження потерпілій заподіяла саме ОСОБА_9 . Слідство по даній справі проведено однобічно без урахування тих обставин, що по даному інциденту ОСОБА_10 також заподіяно тілесні ушкодження, за заявою ОСОБА_10 порушено кримінальне провадження і її визнано потерпілою.
Заслухавши думку прокурора, потерпілої та представників потерпілих, обвинуваченої та захисника, перевіривши матеріали обвинувального акту, суд вважає повернути такий прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Згідно ст. ст. 3 ч.1 п.13, 42 ч. 3 п. 1 та 110 ч. 4 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом; обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують; обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Зі змісту ч.2 ст.291 КПК України вбачається, що обвинувальний акт має містити, у тому числі, виклад фактичних обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Таке формулювання обвинувачення, крім обставин, зазначених у диспозиції статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, повинно містити посилання на наявність доведених даних про саму подію кримінального правопорушення, час, місце, спосіб, мотив і мету його вчинення, а також форму вини та інші обставини, які впливають на ступінь його тяжкості, вид та розмір покарання.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а і точне формулювання, у тому числі, і об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, згідно ст. 337 КПК України суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 09 квітня 2015 року близько 16 години, знаходячись на вулиці, навпроти будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли в ході розмови, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла один удар долонею руки у виличну ділянку малолітній потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів виличної ділянки зліва, саднини шкірних покровів виличної ділянки зліва, побутової ЗЧМТ, струсу головного мозку, ситуаційного неврозу, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше двадцяти одного дня.
Отже, при викладенні фактичних обставин справи щодо нанесення побоїв малолітній потерпілій ОСОБА_4 не конкретизовано, куди саме наносився удар (з якого боку виличної ділянки). Також обвинувальний акт не містить вказівки на обставини, в ході яких між обвинуваченою (1977 року народження) та малолітньою потерпілою (2008 року народження) виникли особисті неприязнені відносини.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 09 квітня 2015 року близько 16 години 30 хвилин, знаходячись на вулиці, навпроти будинку №29 по вул. Миру в с. Негрово, Іршавського району, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли між нею та ОСОБА_4 в ході розмови, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, нанесла один удар долонею руки в обличчя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого, в той час коли ОСОБА_4 знаходилася в горизонтальному положенні на землі, ОСОБА_7 своєю рукою захватила за ліве плече останню та умисним притисканням пальцями своїх рук заподіяла тілесні ушкодження у вигляді синця шкірних покровів внутрішньої поверхні у середній третині лівого плеча по окружності якого дугоподібні садни, після чого умисно своїми руками нанесла тілесні ушкодження у вигляді саднин шкірних покровів спинки носа з права, у повздовжньому напрямі, двох дугоподібних саднин крила носа з права та з ліва, лінійної саднини шкірних покривів вилично-щічної ділянки з права, у повздовжньому напрямі, саднини шкірних покривів щічної ділянки з права, у косо-повздовжньому напрямі, дугоподібних саднин шкірних покровів шиї по середній поверхні більше з права, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкоджженння, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше як шість днів.
Отже, при викладенні фактичних обставин справи щодо потерпілої ОСОБА_4 (1985 року народження) не конкретизовано, куди саме обвинуваченою наносився удар долонею руки (в яку частину обличчя потерпілої та з якого боку); не зрозуміло, яким чином та у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_4 опинилася в горизонтальному положенні на землі; не зазначено кількість ударів та частину тіла, в яку обвинувачена наносила удари своїми руками, а також механізм їх нанесення, оскільки тілесні ушкодження є тільки наслідком тих чи інших конкретних дій («після чого умисно своїми руками нанесла тілесні ушкодження у вигляді…..»).
Диспозиція частини 1 ст.125 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.
Однак, при викладенні в обвинувальному акті правової кваліфікації кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 вказано, що остання обвинувачується, у тому числі, у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за кваліфікуючими ознаками «легке тілесне ушкодження», тобто не зазначено про умисел на заподіяння легкого тілесного ушкодження.
Крім того, потерпіла ОСОБА_4 (1985 року народження) пояснила, що в заяві про вчинення злочину нею зазначено, що побої їй наносили дві особи: ОСОБА_7 та ОСОБА_11 . На це вона вказувала слідчому і під час допитів. Однак, дані обставини в обвинувальному акті взагалі не відображено та не конкретизовано, в результаті яких саме протиправних дій саме обвинуваченої були заподіяні потерпілій тілесні ушкодження та які саме. Не містить обвинувальний акт і вказівки на наявність тілесних ушкоджень внаслідок даного інциденту у самої ОСОБА_7 та порушення за її заявою кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 125 КК України.
Вказана обставина свідчить про те, що в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини справи, які були встановлені прокурором під час слідства.
Отже, в обвинувальному акті не конкретизовано, в чому саме полягає вина обвинуваченої та які її протиправні дії привели до наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, такий не містить чіткого викладення фактичних обставин справи, які були встановлені прокурором в ході досудового розслідування, не містить формулювання обвинувачення з посиланням на обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженню, а також відомостей, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторони злочинів, а це, в свою чергу, порушує право обвинуваченої ОСОБА_7 знати в чому її обвинувачують.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Вказане, істотно порушує вимоги п. а) та b) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, щонайменше, бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Крім того, згідно із вимогами ст. ст. 291, 109 КПК України до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком.
Так, згідно зі ст. 109 ч. 2 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Вказані процесуальні дії є обов`язковими, в зв`язку з чим, згідно ст. 109 КПК України, мають міститись в реєстрі матеріалів досудового розслідування.
Однак, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону: він не містить даних про всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, а також не зазначено їх реквізити, зокрема, відсутні дані про визначення слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, або про здійснення досудового розслідування слідчою групою, про повідомлення підозрюваній, потерпілим та їх представникам про їх права та вручення відповідних пам`яток, про здійснені слідчим запити документів, тощо, відсутні відомості про визнання осіб потерпілими, відомості про закінчення досудового розслідування, що є суттєвим порушенням, оскільки відповідно ч. 3 ст. 283 КПК України, такі вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо такий не відповідає вимогам КПК України.
Керуючись ст. 314, 395 КПК України,
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

Головуюча : ОСОБА_1