Справа № 342/1271/15-к
Провадження № 11-кп/779/497/2016
Категорія ст.119 ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 обвинуваченого ОСОБА_9 , матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_10 , на вирок Городенківського районного суду від 13 вересня 2016 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, громадянина України, на утриманні має малолітню дитину, в порядку ст. 89 КК України не судимого,-

в с т а н о в и л а :
даним вироком затверджено угоду про примирення укладену 13 вересня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000271від 06.08.2015 року між потерпілим ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_9 .

Визнано ОСОБА_9 винуватим в скоєнні злочину, передбаченому ст.119 ч.1 КК України і призначено узгоджене сторонами покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Згідно угоди, на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК п.п. 2, 3 України зобов`язано ОСОБА_9 : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід особисте зобов`язання залишено ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 визнаний винуватими у вчиненні злочину за таких обставин.

05.08.2015 року близько 01.00 год. в м. Городенка, на обочині проїжджої частини дороги, біля ресторану «Писанка», ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив конфлікт з ОСОБА_11 . Під час конфлікту ОСОБА_9 , внаслідок своєї злочинної недбалості, не передбачаючи можливості настання наслідків своїх дій та не бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_11 два удари рукою в обличчя, в результаті чого ОСОБА_12 втратив свідомість, упав на проїжджу частині дороги та вдарився головою об бетонну поверхню. Від отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_11 помер в с. Ясенів-Пільний, неподалік АЗС, на обочині проїжджої частини польової дороги в салоні власного автомобіля марки «ВАЗ-2106», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно висновку судово-медичного експерта Коломийського ОБСМЕ ОСОБА_13 № 133 від 14.09.2015 року смерть ОСОБА_11 настала від набряку та набухання речовини головного мозку внаслідок відкритої черепно-мозкової травми із переломами кісток склепіння та основи черепа, здавлення головного мозку гострою лівобічною епідуральною гематомою, внутрішньо мозковою гематомою правої лобної долі, крововиливами під м`які мозкові оболонки правих лобної та вискової долей, в м`які тканини лівої скроневої ділянки, лівий висковий м`яз. Вказані вище тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Відповідно до висновку експерта № 133 смерть ОСОБА_11 настала від набряку та набухання речовини головного мозку. Враховуючи характер, кількість та розташування тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 було спричинено не менше шести травмуючих дій. Виходячи з характеру та біомеханіки черепно-мозкової травми, перебіг якої зумовив настання смерті, слід вважати, що ОСОБА_11 отримав одну травмуючу дію в ліву вискову потиличну ділянку, що й призвело до настання його смерті. Характер черепно мозкової травми, яка мала місце у ОСОБА_11 не виключає можливості здійснення яких-небудь самостійних цілеспрямованих рухів (рухатись, пересуватись, кричати і т.д.) після її отримання.

Не погодившись з вироком суду прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з його м`якістю, оскільки на його думку суд безпідставно затвердив угоду у кримінальному провадженні, в якому згідно з ст. 469 ч. 3 КПК України угода не може бути укладена. Просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку захисника, потерпілого, обвинуваченого з приводу поданої апеляційної скарги, які вважали її безпідставною, а вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з огляду на наступне.

Згідно ст. 394 ч.4 п.2 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ст. 469 ч.3 КПК України угода не може бути укладена.

Відповідно до ст. 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Злочин за яким обвинувачується ОСОБА_9 відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Окрім цього, ОСОБА_9 визнав свою вину повністю та відшкодував завдані ним збитки в повному обсязі.

Зрештою вбачається, що в даній ситуації наявна обопільна згода на примирення обвинуваченого та потерпілого, що у свою чергу, припускає остаточне вирішення виниклого кримінально-правового конфлікту, внаслідок якої сторони конфлікту змінюють своє внутрішнє психологічне ставлення до злочину та один одного.

На переконання колегії суддів, протиправні дії, які вчинив обвинувачений ОСОБА_9 , не мають особливого суспільного резонансу, а є винятковим випадком, що свідчить про наявність правових умов, за яких може бути укладена угода про примирення.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 394 ч. 3 п. 3 КПК України, на переконання колегії суддів апеляційного суду у прокурора відсутні підстави для оскарження вироку суду на підставі угоди про примирення між потерпілими і обвинуваченим.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_9 оскаржений прокурором з підстав, з яких він не може бути ним оскарженим згідно з положеннями ст.394 ч.4 п.2 КПК України.

З огляду на це, у відповідності до вимог ст.394 ч.4 п.2 КПК України у прокурора відсутні підстави для оскарження вищезазначеного вироку суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга прокурора була призначена до розгляду, то за встановлених апеляційним судом обставин, апеляційне провадження слід закрити.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 394, 399, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_10 , на вирок Городенківського районного суду від 13 вересня 2016 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 закрити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4