Провадження № 11/780/14/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 19.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
«19» травня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві кримінальну справу за апеляціями прокурора, засудженого на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2013 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Косовщина Сумського району Сумської області, українець, мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий 24.01.1985р. Вишгородським районним судом Київської області за

ст.17, ч.2 ст.117, ч.2 ст.117, ч.1 ст.101, ч.2 ст.206, 42 КК України до 10 років позбавлення волі, 30.04.1999 року Київським обласним судом за ч.2 ст.117, ч.2 ст.118, ч.4 ст.117, 17,ч.2 ст.117, 17,ч.4 ст.117, 42 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений 29.09.2010 року по відбуттю строку покарання,

засуджений за п. 4 ч.2 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі, за ч.1 ст.187 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він вчинив вбивство з особливою жорстокістю та розбійний напад за наступних обставин.

Так, 16 квітня 2011 року близько 3 години ОСОБА_9 , розпиваючи спиртні напої на лавочці поблизу адміністративного приміщення Вишгородської міської ради та Вишгородської районної державної адміністрації на площі Шевченка у м.Вишгороді Київської області, побачив ОСОБА_10 , яка йшла з богослужіння додому через тимчасовий дерев`яний будівельний прохід повз будівництво житлового будинку, та запропонував останній піти з ним до нього додому з метою вживання спиртних напоїв і подальших інтимних стосунків. Отримавши від ОСОБА_10 відмову у різкій формі, ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, маючи намір на позбавлення останньої життя, наздогнав її поблизу магазину «Бест» по вул. Симоненка,2-а, ззаду напав на неї, і, діючи з особливою жорстокістю, стиснув рукою шию, перекривши доступ повітря до легенів, позбавивши її можливості чинити активний опір та кликати на допомогу. Після чого, ОСОБА_9 відтягнув ОСОБА_10 на відстань 20 м від проходу за приміщення магазину, шляхом нанесення численних ударів коліном та рукою в область тулубу повалив на землю, і продовжив лежачій наносити удари ногами і руками в голову та по тулубу, зв`язав руки, зірвав з неї труси та використав їх у якості кляпу. Побачивши, що ОСОБА_10 не подає ознак життя, він намагався її на плечах перенести у інше місце, але допустив декількаразове падіння на землю з висоти його зросту. Внаслідок дій ОСОБА_9 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

07 травня 2011 року близько 2 години ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку 7-а по вул. Б.Хмельницького у м.Вишгороді Київської області, маючи на меті відкрите заволодіння чужим майном, ззаду напав на ОСОБА_11 , стиснув рукою шию, перекривши доступ повітря до легенів з метою позбавити її можливості чинити активний опір, у ході боротьби повалив на землю, намагаючись викрасти жіночу сумочку вартістю 50 грн., у якій перебував мобільний телефон «Нокіа Супернова 7610» вартістю 1200 грн. та ключі від вхідних дверей. Проте, потерпіла вирвалась від ОСОБА_9 і звернулася за допомогою до охоронників ресторану «Беназір», які затримали нападника та викликали працівників міліції. Внаслідок дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження, що за ступенем тяжкості віднесені до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В апеляції прокурор просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що судом допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виразилися у тому, що перед допитом судово-медичного експерта в судовому засіданні останній не був попереджений головуючим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України, а підготовча частина судового засідання була проведена без участі потерпілого ОСОБА_12 , незважаючи про відсутність у справі даних про причини його неявки до суду.

В апеляції із змінами до доповненнями засуджений просить вирок скасувати у зв`язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального законодавства, а справу направити на додаткове розслідування, посилаючись на те, що суд не звернув уваги на його твердження про застосування щодо нього незаконних методів ведення досудового слідства, на неповноту досудового і судового слідства, на допущені порушення його права на захист, оскільки перекваліфікація його дій проведена без участі захисника, проголошення вироку відбувалося без його участі, в судовому засіданні захисник не захищав його належним чином.

У запереченні на апеляцію прокурора засуджений просить її відхилити, посилаючись на безпідставність.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача по справі та частково підтримав апеляцію ОСОБА_9 , засудженого та захисника, які підтримали апеляцію засудженого та частково апеляцію прокурора, вислухавши сторони у судових дебатах та останнє слово засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає апеляції такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_9 у вбивстві, вчиненому з особливою жорстокістю, та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за обставин, викладених у вироку, стверджується зібраними доказами по справі.

Так, винуватість ОСОБА_9 у вбивстві ОСОБА_10 з особливою жорстокістю, доведена показаннями засудженого, наданими як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні про нанесення ОСОБА_10 чисельних ударів руками і ногами по різних частинах тіла з мотивів образи на її поведінку, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , показаннями експерта ОСОБА_15 , протоколом огляду місця події, протоколом явки з повинною ОСОБА_9 , протоколом відтворення обстановки і обставин події з участю ОСОБА_9 , який при проведенні даної слідчої дії вказав на механізм заподіяння загиблій тілесних ушкоджень, висновком судово-медичної експертизи про характер отриманих ОСОБА_10 тілесних ушкоджень і про причину її смерті.

Винуватість ОСОБА_9 у нападі на потерпілу ОСОБА_11 з метою заволодіння її майном із заподіянням їй легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, підтверджується показаннями засудженого, потерпілої, актом судово-медичної експертизи про характер отриманих потерпілою тілесних ушкоджень і не оспорюється у апеляційних скаргах.

Колегія суддів приймає до уваги наступні обставини.

Так, ОСОБА_9 на досудовому слідстві з`явився з повинною та на допитах в присутності адвоката давав послідовні покази щодо скоєння ним нападів на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Аналогічні покази від давав у судовому засіданні суду 1-ї інстанції. Під час проведення слідчих дій та в судовому засіданні суду 1-ї інстанції ОСОБА_9 повідомляв обставини та деталі, яки могли бути відомі лише безпосередньому виконавцю цього. До того ж, його покази щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілим співпадали з даними судово-медичних експертиз. В подальшому він змінив свої покази по епізоду вбивства ОСОБА_10 в частині того, що він не вбивав її, а її смерть настала внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, а тому він просив перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 121 КК України. Більш того, при розгляді справи в суді 1-ї інстанції ОСОБА_9 заявляв письмове клопотання та долучив до матеріалів справи текст останнього слова (т.3, а.с. 113, 119), в яких він детально описав, яким чином він наносив удари потерпілій, та не погоджувався з кваліфікацією його дій за ст. 115 КК України, та вказуючи, що розкаюється у скоєному стосовно ОСОБА_10 .

В касаційній скарзі та в даному засіданні апеляційного суду він вже повністю заперечував свою вину за цим епізодом, заявивши, що нападу на ОСОБА_10 він не скоював, та її взагалі не знає. Зміну показів він пояснив тиском, який нібито здійснювався на нього працівниками міліції, однак будь-яких доказів цього не надав. Всі його заяви з цього приводу в суді 1-ї інстанції були детально перевірені, та свого підтвердження не знайшли.

При цьому апеляційний суд враховує, що з моменту затримання ОСОБА_9 було надано можливість скористатися послугами захисників-адвокатів, яки приймали участь як в проведенні допитів ОСОБА_9 , так і при проведенні відповідних слідчих дій. Права підозрюваного, а пізніше обвинуваченого ОСОБА_9 роз`яснялись слідчим належним чином, про що складались протоколи. Всі покази він давав добровільно, без якого-небудь морального, або фізичного тиску з боку кого-небудь.

Оцінивши всі покази ОСОБА_9 , дані ним по цій справі, в сукупності з іншими дослідженими доказами, колегія суддів прийшла до переконання, що на досудовому слідстві ОСОБА_9 були дані покази, яки повністю відповідають фактичним обставинам справи, а тому покладає їх в основу ухвали. Покази, яки були дані ОСОБА_9 в даному судовому засіданні, суд відхиляє, розцінюючи їх як реалізацію засудженим свого права на захист.

Доводи апеляційної скарги засудженого про порушення права на захист при винесенні постанови органом досудового слідства про перекваліфікації його дій з ч.2 ст.121 на п.4 ч.2 ст.115 КК України не ґрунтуються на вимогах законодавства, так як участь захисника при виконанні такої процесуальної дії не вимагається.

Доводи про неповноту та неправильність досудового слідства і судового слідства спростовуються матеріалами справи, з яких випливає, що суд дослідив всі надані сторонами докази і надав їм об`єктивну оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_9 правильності висновків суду не спростовують, оскільки зазначені обставини не могли перешкодити суду розглянути справу та постановити законний та обґрунтований вирок. Колегія суддів звертає увагу і на той беззаперечний факт, що під час провадження по справі не було допущено порушень права ОСОБА_9 на захист, оскільки йому на протязі всього провадження по справі надавались адвокати, яки виконували належним чином свої обов`язки. Більш того, апеляційним судом при даному розгляді справи за клопотанням засудженого був призначений інший адвокат, який приймав участь у розгляді справи. Неодноразово за клопотаннями ОСОБА_9 йому надавалась можливість без обмеження у часі знайомитись з матеріалами кримінальної справи щодо нього, в тому числі і при даному розгляді справи апеляційним судом.

Так, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, ОСОБА_9 посилався на пояснення ОСОБА_16 (т.1, а.с. 24), якою був виявлений труп ОСОБА_10 на місці пригоди. При цьому засуджений звертав увагу на те, що даний свідок, нібито, виявила труп ще 14 квітня 2011 року. Однак дане твердження ОСОБА_9 не відповідає матеріалам справи, оскільки при детальному дослідженні пояснень ОСОБА_16 колегією суддів було встановлено, що дана подія відбулась 17 квітня 2011 року, а спосіб написання цифри «7» засуджений розцінив на свою користь.

Доказам по справі суд надав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_9 за п.4 ч.2 ст.115 КК України, ч.1 ст.187 КК України. З такою кваліфікацією дій винного колегія суддів погоджується в повному обсязі.

Не може колегія суддів не звернути увагу при розгляді даної справи і на минулі судимості ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушення кримінально-процесуального законодавства є безпідставними, оскільки вони не могли вплинути на правильність постановленого судового рішення. Так, в якості підстави для скасування вироку прокурором наведено факт того, що експерт в судовому засіданні не попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Колегія суддів встановила, що у протоколі судового засідання дійсно даний факт не зафіксований, однак виходячи з того, що експерт в суді лише підтвердив висновки своєї експертизи, яка оформлена належним чином, та, в тому числі, містить власноручний підпис експерта щодо попередження про кримінальну відповідальність за вказаними статтями, колегія суддів не розцінює дане порушення як істотне. Неявка потерпілого в судове засідання, на що вказує прокурор в апеляції, також не може слугувати підставою для зміни або скасування вироку, оскільки явка в судове засідання, у відповідності до вимог ст. 49 КПК України (1960 року), - це право потерпілого.

Покарання засудженому за кожен із злочинів визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню їх тяжкості, особи винного та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Також вірно ОСОБА_9 визначено покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, направлення справи на новий судовий розгляд, або на додаткове розслідування колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України 1960 року, п.п.11,15 розділу «Перехідні положення» КПК України 2012 року, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційні скарги прокурора, засудженого залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2013 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ