Ухвала іменем україни 02 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисника виправданогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000069 від

11 листопада 2014 року, за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Бровари Київської області, жителя

АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не має.

За вироком міськрайонного суду, залишеним без зміни апеляційним судом, ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, та виправдано.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_8 , працюючи головним бухгалтером ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн», 27 листопада 2011 року в офісі цього підприємства ( АДРЕСА_2 , усвідомлюючи що зазначене підприємство у квітні 2011 року перерахувало гроші на адресу компанії «SOHO SQUARE» США за надані рекламні послуги у розмірі 648284 доларів США, що в еквіваленті до гривні складало 5147910,57 грн, не задекларував у розділі 17 «Сума податків, які утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентами за звітний (податковий період)» податкової декларації з податку на прибуток підприємства за ІІ квартал 2011 року суму податку у розмірі 1029582 грн, чим порушив п. 160.7 ст. 160 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), що призвело до несплати вказаного податку до бюджету.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у зв`язку з істотним порушеннями кримінального процесуального закону під час судових розглядів у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який не підтримав касаційну скаргу та просив залишити її без задоволення, виправданого та його захисника, які заперечили проти задоволення касаційної скарги прокурора та просили залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Відповідно до положень ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.
Виходячи з положень п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України та ч. 2 ст. 373 КПК України у разі якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати кримінальне провадження закривається, а у справі ухвалюється виправдувальний вирок.
При цьому згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Як видно з оскаржуваних судових рішень, суди дійшли висновку, що винність ОСОБА_7 у пред`явленому йому обвинуваченні, а саме наявність у його діях об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, не підтверджено належними доказами, унаслідок чого щодо останнього було ухвалено виправдувальний вирок.
При цьому, судами було встановлено, що у ОСОБА_7 як у головного бухгалтера підприємства під час виконання податкових зобов`язань за звітний період за ІІ квартал 2011 року не було обов`язку по сплаті податку на прибуток підприємства, невиконання якого ставилося йому у вину, що також підтверджується висновками, наведеними у постанові Київського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2015 року, залишеній без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2015 року, якою було скасоване податкове повідомлення-рішення від 07 серпня 2014 року № , яким фактично було встановлено порушення ОСОБА_7 як головним бухгалтером ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» податкового законодавства щодо сплати податків.
Вивчивши матеріали провадження та здійснивши аналіз доказів, наданих в межах даного кримінального провадження, а також враховуючи преюдиційність судових рішень адміністративних судів, з урахування висновків, наведених у зазначених судових рішеннях, колегія суддів погоджується з висновком міськрайонного суду про відсутність в матеріалах провадження доказів наявності у діях ОСОБА_7 об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України.
Що стосується доводів прокурора про невідповідність ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК України, оскільки на його думку наведені у апеляційній скарзі прокурора були недостатньо повно спростовані, то вони є безпідставними.
Так, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди вмотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитися як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Межа, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руіс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року).
Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження, згрупувавши наведені у поданих апеляційних скаргах доводи за основними напрямками порушених питань, які стосувались невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушень вимог кримінального процесуального закону, навів у своєму рішенні суть зазначених доводів, ретельно їх перевірив, проаналізував і дав переконливу відповідь на кожен із них.
Апеляційний суд, залишаючи без зміни вирок суду першої інстанції, у відповідності до ст. 419 КПК належним чином мотивував прийняте рішення. Підстав вважати його незаконним чи необґрунтованим, як на цьому наполягає прокурор, колегія суддів не вбачає.
Твердження прокурора про необхідність скасування оскаржуваних судових рішень через те, що судом першої інстанції порушено вимогу ч. 3

ст. 376 КПК України, також є безпідставним.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України після проголошення вироку головуючий роз`яснює обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
При цьому, відповідно до положень ст. 412 цього ж Кодексу істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як убачається з матеріалів провадження, а саме з журналу судового засідання від 14 вересня 2015 року, а також з даних, отриманих унаслідок відтворення аудіозапису цього засідання з технічного носія інформації, після проголошення оскаржуваного вироку, суд дійсно не виконав вимог, передбачених ч. 3 ст. 376 КПК України.
Однак таке порушення не є істотним та не може тягнути за собою безумовного скасування судових рішень, оскільки ніяким чином не могло вплинути на їх законність та обгрунтованність.
Крім того, згідно з положеннями ст. 409 КПК України суд не вправі скасувати виправдувальний вирок лише з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.
Також виявилися безпідставними й доводи прокурора про використання судом при обгрунтуванні судових рішень недопустимого доказу довідки про порядок оподаткування комерційної діяльності компанії «SOHO SQUARE» від 12 серпня 2015 року, унаслідок того, що цей документ не був відкритий стороні обвинувачення в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, оскільки зазначена норма закону передбачає обов`язок відкриття матеріалів на стадії завершення досудового розслідування та звернення до суду з обвинувальним актом, у той час як зазначена довідка стороною захисту була отримана під час проведення судового розгляду.
Крім того, такі ж доводи щодо незаконності виправдувального вироку суду першої інстанції були наведені в апеляційній скарзі прокурора. Ці доводи детально перевірялися судом апеляційної інстанції та були визнані безпідставними, що належним чином, з урахуванням вимог ст. 419 КПК України, обґрунтовано в ухвалі апеляційного суду.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 листопада

2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 _________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3