Справа № 372/3750/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/286/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 2 17.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
17 березня 2016 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року яким,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чорнобиль Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , фактично проживаючого : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1360 грн.
Цим же вироком вирішено питання про відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

Як зазначено у вироку, 16 липня 2015 року близько 08 години 40 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить його батьку ОСОБА_9 , на грунті неприязнених відносин умисно, взявши сливу в праву руку кинув її в бік ОСОБА_10 , в результаті чого влучив останньому в область лівої вушної раковини, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді рани в області лівої вушної раковини, які згідно висновку експерта № 107 від 28.08.2015 року утворились від дії тупим твердим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.
Не погоджуючись з рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрити, в зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведеності його вини.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що висновок суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України є хибним, оскільки в основу обвинувачення ОСОБА_8 покладено неналежні та недопустимі докази, а сам вирок написаний з явним обвинувальним нахилом, так як судом було відмовлено в задоволенні всіх клопотань захисту. Покази потерпілого, обвинуваченого та свідків судом у вироку викладені не повно, не вірно та виключно вибірково, оскільки під час допиту вони давали зовсім інші пояснення. Вважає. Що пояснення обвинуваченого, надані під час судового засідання свідчать , що сам потерпілий був ініціатором даного конфлікту, та саме він почав вчиняти активні дії проти обвинуваченого. Також, вказує, що пояснення потерпілого є нелогічними та непослідовними, оскільки останній не зміг пояснити коли він звернувся до лікарів, хто та коли його оглядали, медична документація відсутня. Крім того, пояснення свідка ОСОБА_11 не співпадають з поясненнями потерпілого, а не досліджений в судовому засіданні доказ, а саме медична довідка, свідчить про фальшування доказів потерпілим. Під час написання заяви в Обухівському РВГУ на потерпілому не було виявлено будь-який тілесних ушкоджень, та сам потерпілий не вказував на них. Також, вказує на те, що пояснення свідка ОСОБА_9 не повинні були досліджуватись в судовому засіданні, оскільки під час досудового розслідування був порушений порядок допиту даного свідка, останньому не роз`ясненні положення ст.. 63 Конституції України також даний свідок є психічно хворим та перебуває на обліку у лікаря психіатра. Не співпадають і покази свідка ОСОБА_12 які він надавав в судовому засіданні з текстом вироку, останній повідомив, що не бачив як обвинувачений наносив потерпілому удар. на думку захисника,у вироку не встановлений умисел ОСОБА_8 на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, а тому склад злочину у діях обвинуваченого відсутній. Також зауважує, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання захисника про дослідження медичної документації, яка була сформована за результатами звернення потерпілого до Обухівської ЦРЛ 16 липня 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

З положень ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінених судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим рішенням є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апеляційної скарги захисника про незаконність вироку суду стосовно ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки суд першої інстанції обґрунтував свої висновки доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме: показами потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , висновком експерта № 107 від 28.08.2015 року та медичною документацією, в якій зафіксовано опис тілесного ушкодження та наслідки його заподіяння для здоров`я потерпілого.

Крім того, суд першої інстанції, в супереч твердженням захисника, надав оцінку розбіжностям в показах потерпілого та обвинуваченого, вказавши, що покази потерпілого про нанесення йому легких тілесних ушкоджень підтверджують висновком експертизи та показами свідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що доводи захисника про неправдивість показів свідків суд вважає необґрунтованими, оскільки жодним доказом вони не спростовані, при цьому покази всіх свідків та потерпілого є взаємоузгодженими і послідовними.

Також, суд першої інстанції оцінив і посилання захисника, які він зазначає і в апеляційній скарзі, на психічний стан свідка ОСОБА_9 суд не прийняв до уваги, оскільки він не визнаний в установленому законом порядку недієздатним або обмежено дієздатним, чітко, логічно і послідовно викладав свої показання.

При призначені обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та відношення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання наявність непрацездатної матері на утриманні, обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Судді: