Провадження №11-кп/772/281/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду кримінальне провадження № 0003032 від 10.05.2015р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2015року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гардабані, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджана, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, студента 2 курсу Вінницького державного технічного університету, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено йому покарання за ст. 122 ч. 1 КК України у виді 2 років обмеження волі.

Вирішено долю речового доказу.

За участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, в приміщенні цокольного поверху торгівельно-розважального центру «Феріде Плаза», який розташований по вулиці Пирогова, 23-Б, у м. Вінниці, 10 травня 2015 року о 01:45 годині, між двома групами відвідувачів, на ґрунті міжособистих неприязних відносин, виникла суперечка, яка переросла у бійку. В ході виниклого конфлікту ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень іншим особам, стоячи на сходах, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 893 від 06 липня 2015 року 08 липня 2015 року у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи в ділянках кутів справа і зліва зі зміщенням. Вказане тілесне ушкодження у ОСОБА_10 не являлось небезпечним для життя в момент спричинення та не супроводжувалось загрозливими для життя явищами, за своїм характером потягло за собою тривалий розлад здоров`я (понад 21 добу), та належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, яке виникло від дії тупого твердого предмету (предметів).
В діях ОСОБА_7 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але потягло тривалий розлад здоров`я.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить в своїй апеляційній скарзі змінити вирок, у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворого покарання, та призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122 КК України покарання у вигляді 1 року обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просять вирок суду першої інстанції змінити, в частині призначення покарання, а саме до призначеного покарання за ч. 1 ст. 122 КК України, у виді обмеження волі, застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, міркування прокурора, який не заперечує щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за який він засуджений та кваліфікація його дій ґрунтується на доказах зібраних у справі та досліджених в судовому засіданні, які наведено у вироку та в апеляції не оскаржуються.
Разом з тим, призначене судом першої інстанції покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені ч. 1 ст. 122 КК України, але за своїм розміром є несправедливим через суворість.
Місцевий суд у відповідності до вимог ст. ст. 65, 66 КК України, не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, зокрема, те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є студентом вищого навчального закладу, позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є досить молодою людиною, від вчиненого кримінального правопорушення не настало тяжких наслідків.
Крім того, як встановлено у ході апеляційного розгляду, обвинуваченим відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, на загальну суму 10 000 грн., в межах наявних у нього можливостей, надані характеристики з батьківщини ОСОБА_7 свідчать про його належну поведінку, добропорядність, та на даний час визнає свою провину у повному обсязі та щиро кається у вчиненому.
Також прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, просив застосувати ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Аналізуючи встановлені обставини апеляційний суд вважає, що призначене покарання у вигляді обмеження волі, жодним чином не буде сприяти становленню обвинуваченого як законослухняного члена суспільства, зашкодить його майбутньому життю, докорінно змінить його можливість отримання належної освіти і жодним чином не буде сприяти відновленню порушених прав потерпілого.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробовуванням.
Таким чином, беручи до уваги вище наведене, апеляційний суд приходить до висновку, про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків передбачених пунктами 2, 3 ст. 76 КК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 409, 414, 419 КПК України

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовільнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з дворічним іспитовим строком.
На підставі ст. 76 ч. 1 п. 2, 3 КК України, покласти на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання, навчання; не виїжджати без дозволу КВІ за межі України.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом вірно: