УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:
09 серпня 2016 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, подане в порядку визначеному ст. 174 КПК України, згідно якого адвокат заявника просить скасувати арешт на майнові права та вимоги на кошти системи WEB Money Transfer, які зареєстровані в системі за наступним обліковим записом: №U21 WM ідентифікатор 20 (електронний гаманець), що належить ОСОБА_4 ; скасувати арешт на банківський рахунок, що належить ОСОБА_4 у Печерській філії ПАТ «Приватбанк», ЄДРПОУ , МФО 300711, № НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 11 липня 2016 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва було частково задоволено клопотання начальника СУ ГУНП в Київській обл. ОСОБА_5 та накладено арешт на майнові права та вимоги, заборонено користуватися коштами системи WEB Money Transfer, які зареєстровані в системі за наступним обліковим записом: №U21 WM ідентифікатор 20 (електронний гаманець), що належить ОСОБА_4 . Також, іншою ухвалою слідчого судді від 11.07.2016 року зупинено операції по банківському рахунку ОСОБА_4 за наступними реквізитами: Печерська філія ПАТ «Приватбанк», ЄДРПОУ , МФО 300711, № НОМЕР_1 . Проте, як зазначає адвокат заявника у поданому клопотанні, арешт на електронний гаманець та на банківський рахунок було накладено не обгрунтовано та помилково.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти даного клопотання.

Проаналізувавши доводи клопотання, вивчивши додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 липня 2016 року було накладено арешт на майнові права, вимоги та заборонити користуватися коштами Системи WEB Money Transfer, які зареєстровані в Системі за наступними обліковими записами: WM-ідентифікатор НОМЕР_2 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 .

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, як вбачається з аналізу вказаних положень, змісту клопотання, досліджених документів, до клопотання не додано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини зазначені у ньому.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах судової справи №761/23744/16-к містяться матеріали кримінального провадження, з яких вбачається наявність достатніх підстав вважати, правомірність накладеного арешту, суд вважає що на даний час потреба у накладенні такого арешту не відпала.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, прийшов до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя