Справа № 405/5242/16-к
1-в/405/1566/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
представника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гайворон, Кіровоградської області, мешканця АДРЕСА_1 , цигана, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, до арешту не працюючого; раніше судимого:
?24.07.1984 року Бершадським районним судом Вінницької області за ст. 19 - ч.4 ст. 81 КК УРСР до 5 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна. Звільнений 05.02.1989 року по відбуттю строку покарання.
?13.12.1990 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 194 КК УРСР до 6 місяців виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати в прибуток держави.
?17.03.1992 року Кіровоградським обласним судом за ч.2 ст. 229-6 КК України до 2 років виправних робіт з утриманням 20% заробітної плати в прибуток держави.
?17.10.1994 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.229-6; ст. 43; ст. 14 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, з примусовим лікуванням від наркоманії. Звільнений 22.16.1996 року по відбуттю строку покарання.
?24.02.1999 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.229-6; ст. 45 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки та сплатою штрафу у розмірі 200 гривень.
?17.04.2003 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185; ч.4 ст. 185; ч.5 ст. 185; ст. 70; ст. 71 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.11.2011 року по відбуттю строку покарання.
?27.11.2013 року Бершадським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185; ч.3 ст. 185; ч.2 ст. 289; ч.1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. За ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13.03.2014 року вважати засудженим за ч. 2 ст. 185; ч.3 ст. 185; ч.2 ст. 289; ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі.
встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким. Вказане клопотання мотивоване тим, що за період відбування покарання засуджений відбув 1/2 частину покарання, тому має право на таку заміну відповідно до вимог ст.82 КК України.
В судовому засіданні представник Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній на протязі всього періоду відбування покарання не довів, що став на шлях виправлення. Прокурор заперечував проти заміни невідбутої частини покарання більш м`яким ОСОБА_5 .. Засуджений просив замінити невідбуту частину покарання більш м`яким.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_5 № 180-Б-16, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі (п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України).
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185; ч.3 ст. 185; ч.2 ст. 289; ч.1 ст. 70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців (а.о.с. 20-21). Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13.03.2014 року вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року змінено в частині призначеного судом покарання, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на5 років (а.о.с. 25-26).
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2016 року відповідно до Закону України № 838-8 «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року зараховано в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 16.09.2013 року до набрання вироком законної сили, а саме до 13.03.2014 року, де у відповідності до ч.5 ст.72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі (а.о.с. 31).
Початок строку покарання 16.06.2015 року, кінець строку 06.10.2016 року. На момент розгляду подання засуджений відбув 04 роки 09 місяців 16 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду подання залишилося до відбуття 02 місяці 14 днів.
З особової справи засудженого вбачається, що питання заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_5 було предметом розгляду на засіданні адміністративної комісії Кіровоградської виправної колонії (№6) 07.07.2016 року, де було ухвалено відмовити в застосуванні ст.82 КК України як таком, що не став на шлях виправлення (а.о.с. 53а-58).
Відповідно до досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 допустив 5 порушень встановленого порядку відбування покарання, які в установленому порядку погашені (а.с.9, а.о.с. 6, 24, 30, 36, 46), жодного заохочення не мав; засуджений не працевлаштований на виробництві установи тому, що проявляє негативне ставлення до праці, стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання призначену судом вважає надто суворою; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення з ними неслужбових стосунків; свідомо не утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має неохайний зовнішній вигляд; зневажливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, догляд за ними не здійснює, свідомо використовує їх не за призначенням; свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог; умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні; свідомо уникає виконання робіт з благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених; участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає; відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія»; з 01.09.2014 року по 14.05.2015 рік навчався в Кіровоградському навчальному центрі № 6 за професію «Слюсар-ремонтник». 14.05.2015 року отримав свідоцтво Серія 12 СВ № НОМЕР_1 про закінчення Кіровоградського навчального центу № 6 і здобув професію «Слюсар-ремонтник» третього розряду; участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє; характеризується негативно (а.с. 8).
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 180-Б-16 не містять жодних відомостей про те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.
З огляду на викладене, клопотання засудженого ОСОБА_5 є безпідставним, тому в його задоволенні слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
постановив:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Копію ухвали направити до Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) для вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1