Справа № 305/2403/13-к
Номер провадження 1-кс/305/37/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина

України, українця, непрацюючого, неодруженого, з загальною середньою

освітою, судимого, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2013 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 162 ч. 1, ст. 152 ч. 1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки та 6 місяців, ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 11.06.2015 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання на термін 1 рік 29 днів, судимість не погашена і не знята, на шлях виправлення не став, а знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене тією самою статтею Особливої частини Кримінального кодексу України за наступних обставин. Так, ОСОБА_4 , 26 січня 2016 року близько 13 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Привокзальній в м. Рахів Закарпатської області, у громадському місці, діючи умисно, повторно, з метою насильницького задоволення своєї статевої пристрасті, побачивши ОСОБА_8 , яка є інвалідом дитинства І групи, що рухалась у напрямку до будинку своєї тітки ОСОБА_9 , почав її переслідувати та перейшовши за нею залізничні колії, наздогнав, повалив на землю, де застосувавши до потерпілої фізичне насильство у вигляді утримування її руками та закривання рота рукою, почав знімати із останньої одяг і, проти її волі, намагався вступити з нею в статеві зносини природним способом. Однак, побачивши, що до них наближається ОСОБА_10 , ОСОБА_4 з місця події втік, не вчинивши таким чином з причин, що не залежали від його волі, всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
29 лютого 2016 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст. 152 КК України, тобто в незакінченому замаху на на згвалтування, а саме на статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, вчинене повторно.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у вчиненні даного кримінального правопорушення, доводиться зібраними доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 26.01.2016 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 08.02.2016 року,

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 08.02.2016 року,

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 01.03.2016 року .

За вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 152 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, і згідно ст. 12 КК України це правопорушення кваліфікується як тяжкий злочин.

Встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 : переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і наявність даних ризиків є обґрунтуванням застосування запобіжного заходу тримання під вартою.

Наявність ризиків в неправильній процесуальній поведінці ОСОБА_4 дають встановлені матеріалами кримінального провадження обставини, що він вчинив умисний злочин під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на даний час ніде не працює, схильний до вживання алкогольних напоїв. При цьому, ОСОБА_4 розуміє, що за вчинення даного злочину може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, тому із врахуванням всіх інших перерахованих обставин, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може незаконно вплинути на хід досудового і судового розслідування.

Дані ризики в неправомірній поведінці ОСОБА_4 підтверджують, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, не зможе перешкодити підозрюваному ухилитися від слідства та суду, а також не дасть можливості перешкодити негативному впливу на хід кримінального провадження.

За таких умов застосування більш м`якого запобіжного заходу: домашній арешт, особисте зобов`язання, особиста порука, чи застава, не дадуть змогу органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального правопорушення, а тому доцільним буде застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозр юваний ОСОБА_4 залишив вирішення клопотання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, пропонував обрати щодо його підзахисного інший, менш суворий запобіжний захід.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просить задовольнити клопотання, мотивуючи тим, що в даному випадку обрання найсуворішого запобіжного заходу мотивоване наявними ризиками, а саме ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, усвідомлює, що за вчинене ним кримінальне правопорушення йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, перебуваючи на волі він може ухилитися від досудового розслідування та впливати на свідків, що перешкоджатиме встановленню об`єктивних даних в кримінальному провадженні, також, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може продовжувати свою злочинну діяльність, злочин скоїв під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Отже, на його думку, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та не дасть змогу запобігти зазначеним ризикам та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши висновок прокурора, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, думку підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

У відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав, вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Так, під час дослідження обставин, які є предметом обґрунтування сторін кримінального провадження слідчим суддею встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч..3 ст.15, ч.2 ст. 152 КК України.

Як на докази про наявність ризиків передбачених ст. 177 цього кодексу, прокурор посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що за вчинення даного кримінального правопорушення, його може бути покарано до позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також продовжувати кримінальну поведінку.

З урахуванням встановленої наявності обґрунтованої підозри, вагомих доказів у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкості покарання, передбаченого ч.3 ч. ст. 15 ч.2 ст. 152 КК України, конкретних обставин вчиненого правопорушення, а також даних про особу підозрюваного, та, з огляду на матеріали клопотання, погоджуюся з слідчим та прокурором, що існують ризики коли підозрюваний ОСОБА_4 намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти спроби щодо знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ймовірно намагатиметься вчиняти кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.

Виключно у випадках, перелік яких встановлено в ч. 4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави, зокрема, в тому числі, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Виходячи з положень ст.ст. 177-178 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також з урахуванням того, що в ході розгляду клопотання прокурором доведено обставини передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не застосовувати заставу.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

У відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з загальною середньою освітою, судимого, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 01 березня 2016 по 29 квітня 2016 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1