Дата документу 19.09.2016

Справа № 1-70/2005
Провадження № 1-в/334/241/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2005 р. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.307 КК України у вигляді позбавлення волі на 8 років 6 місяців.
22.12.2008 року вирок було змінено Апеляційним судом Запорізької області, та призначено покарання: 8 років позбавлення волі.
08.07.2016 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості, в якому він просить достроково зняти з нього судимість.
У судовому засіданні заявник підтримав своє клопотання, просив його задовольнити зазначивши наступне:
Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2005 року він, був засуджений за ст. 307, ч. 3 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі.
22.12.2008року вирок було змінено Апеляційним судом Запорізької області, та призначено покарання: 8 років позбавлення волі.
05.06.2009року по рішенню Мєнського районного суду в Чернігівській області, згідно ст. 82 КК України він був переведений із ВК №91 в Домницький виправний центр №135.
07.10.2009року постановою Мєнського районного суду в Чернігівській області, згідно ст. 81 КК України, він був достроково звільнений від покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КК України, зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеної ст. 89 КК України.
З дня звільнення його з місць відбування покарання минуло понад 7 років, тобто більше половини строку погашення судимості. Враховуючи те, що він в СІЗО знаходився понад 4 роки (а згідно закону Савченко - це понад 8 років), та 2 роки в виправній колонії, то всі строки вже минули.
З огляду на зазначене просить клопотання задовольнити.
Прокурор проти клопотання заперечувала, зазначивши, що підстав для зняття судимості з ОСОБА_4 не має, оскільки його було засуджено до восьми років позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, а на підставі ст.89 ч.9 судимість погашається, якщо особа протягом восьми років з дня відбуття покарання не вчинить нового злочину. Оскільки заявника було звільнено від відбування покарання у 2009 році, строк погашення судимості ще не настав, а томув у задоволенні клопотання йому треба відмовити.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, вислухавши думку заявника, прокурора, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_4 в задоволенні його клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2005 р. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.307 КК України у вигляді позбавлення волі на 8 років 6 місяців.
22.12.2008 року вирок було змінено Апеляційним судом Запорізької області, та призначено покарання: 8 років позбавлення волі.
Санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає позбавлення волі на строк до 12 років.
Згідно ч.5 ст.12 КК України особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачено основне покарання позбавлення волі понад десять років.
Таким чином, ОСОБА_4 було засуджено вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2005 р. за вчинення особливо важкого злочину.

08.07.2016 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_4 з клопотанням про зняття судимості.
Згідно довідки про звільнення №00218 виданої ОСОБА_4 вбачається, що він відбував покарання в установах ДКВС з 14.09.2003 року по 15.10.2009 року.

Згідно ст.89 ч.9 КК Українитакими, що не мають судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання не вчинить нового злочину.

Посилання заявника на « ОСОБА_5 » суд вважає невірними, оскільки, ця норма закону застосовується тільки до осіб, які відбувають покарання. Оскільки ОСОБА_4 звільнився від відбування покарання 15.10.2009 року, ця норма Закону до нього не приминима.
Таким чином, на момент звернення ОСОБА_4 до суду з клопотанням про зняття судимості, ще не минуло вісім років з дня відбуття останнім покарання, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.537,539 КПК України, ст..12.89 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1