1Справа № 335/3823/16-к 1-кс/335/2264/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2016 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
Заявник вважає зазначену постанову незаконною та передчасною, оскільки органом досудового розслідування неповно та недостатньо було проведено слідчі дії, направлені на встановлення фактичних обставин по справі та доведеності винуватості винних осіб та як наслідок притягнення до кримінальної відповідальності, зокрема, слідчим не було опитано захисника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який є заявником у кримінальному провадженні та свідчення якого мають істотне значення. Для повноти досудового розслідування, на думку заявника, слідчий мав би встановити місцезнаходження та опитати особу, на яку прямо вказав потерпілий ОСОБА_5 , як на особу, яка застосувала недозволені методи проведення розслідування ОСОБА_8 , допитати в якості свідка слідчого слідчого відділу Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , яка безпосередньо в порядку ст.. 208 КПК України здійснювала затримання неповнолітнього ОСОБА_5 , не було добуто та досліджено інші докази у кримінальному провадженні, які би викривали причетність та винуватість працівників Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області. Крім того, того слідчим не було встановлено причин проведення медичного обстеження ОСОБА_5 лише через півтора місяці після задоволення скарги, не проаналізовано висновку судово-медичної експертизи на предмет виявлення тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_5 від дії тупих предметів.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав, які в ній викладені.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти скарги, вважав її безпідставною та необґрунтованою, а постанову слідчого про закриття кримінального провадження такою, що винесена на підставі повного та всебічного дослідження матеріалів досудового розслідування, за наслідками якого слідчий дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях працівників Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, слідчим здійснено ряд слідчих дій, спрямованих на перевірку фактів, які викладені у заяві адвоката ОСОБА_3 та повідомлені при допиті потерпілим ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Завданням кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинний не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За вимогами ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий в межах своєї компетенції зобов`язаний розпочати судове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення, або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
За змістом ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі постановлені нею питання, виключаючи провадження в справі й обумовлюють її закриття.
Закриваючи кримінальне провадження слідчий послався на ст. 14 Закону України «Про міліцію», яка була чинною на момент затримання ОСОБА_5 , та передбачала повноваження працівників міліції в окремих випадках застосувати спеціальні засоби при затриманні особи.
Проте, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим в ході досудового розслідування не у повному обсязі перевірені доводи потерпілого, не здійснено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, що призвело до неповноти досудового розслідування та, на думку слідчого судді, свідчить про передчасність винесеної постанови про закриття кримінального провадження.
Як повідомляв в ході допиту потерпілий ОСОБА_5 , 16.09.2015 року було проведено його затримання. В ході затримання працівниками Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області до нього застосовувалась фізична сила, спочатку у квартирі на нього наділи кайданки та мішок на голову, хтось із працівників міліції став ногою на голову, а потім наніс 2-3 удари ногою по ребрах та стегну з правого боку. Після чого його помістили до автомобіля, де він перебував з працівниками міліції, і по дорозі до Ленінського РВ йому було нанесено декілька ударів з правового боку в район ребер та печінки. Потім у приміщенні Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, в одному із кабінетів на другому поверсі, один із співробітників міліції на ім`я ОСОБА_10 наніс йому множинні удари по ногах, тулубу, вимагаючи розповісти про обставини вчинених злочинів, а потім вже на третьому поверсі цей же співробітник на ім`я ОСОБА_10 , після того, як його адвокат пішов, збив потерпілого зі стільця, потім підняв його та наніс йому удар в обличчя.
Як встановлено висновком судово-медичного експерта № 4597Д від 04.11.2015 року, у ОСОБА_5 виявлено садна в області обох променезап`ясткових суглобів, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, та утворилися від дії тупого (тупих) предметів. Давність утворення пошкоджень відповідає строку загоєння 9-ти та більше діб на момент освідування. Утворення зазначених пошкоджень можливе при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно особи, яка нападала, при умові доступності зон ушкоджень.
При цьому, слідчим залишено поза увагою і не дана належна оцінка тому факту, що події відносно яких проводилося досудове розслідування відбувалися 16.09.2015 року, а медичне освідування ОСОБА_5 відбулося лише 04.11.2015 року, у зв`язку з чим не встановлено чи були спричинені потерпілому інші ушкодження, травми, за обставин, які ним були викладені у протоколі допиту.
Статтею 14 Закону України «Про міліцію» (яка діяла на момент затримання ОСОБА_5 ), на яку є посилання у постанові про закриття кримінального провадження, дійсно встановлено, що працівники міліції мають право застосовувати наручники та інші спецзасоби, для затримання і доставки в міліцію або інше службове приміщення осіб, які вчинили правопорушення, а також для конвоювання і тримання осіб, затриманих і підданих арешту, взятих під варту, якщо зазначені вище особи чинять опір працівникам міліції або якщо є підстави вважати, що вони можуть вчинити втечу чи завдати шкоди оточуючим або собі.
Проте, як вбачається із заяви про вчинення кримінального правопорушення та протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 , потерпілим не заявлялося про безпідставне застосування до нього наручників, а повідомлялося про застосування до нього фізичної сили, при цьому, за його твердженням, він був у стані, який позбавляв можливості чинити опір працівникам міліції, та не міг вчинити втечу.
І вказані доводи слідчим належним чином не були перевірені.
Зокрема, слідчим не було витребувано інформацію про те, хто саме із працівників міліції був залучений до здійснення фактичного затримання ОСОБА_5 та супроводжував потерпілого до Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.
Слідчим не було допитано слідчого Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_11 , безпосередньо якою було виписано протокол затримання від 16.09.2015 року, на предмет існування в цей день у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та чи повідомлялося потерпілим про застосування до нього фізичної сили з боку працівників міліції.
Крім того, ОСОБА_5 повідомляв про застосування до нього фізичної сили працівником міліції на ім`я ОСОБА_10 без зазначення прізвища цієї особи, проте, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що слідчий встановив вказану особу. Вбачається, що 11.02.2016 року слідчим було допитано в якості свідка ОСОБА_12 , проте, не встановлено, чи є він тією особою, про яку повідомляв ОСОБА_5 , як на особу, яка застосовувала до нього фізичну силу на ім`я ОСОБА_10 .
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не було допитано в якості свідка ОСОБА_8 , як особу, на яку безпосередньо вказував адвокат ОСОБА_3 , як на особу, яка застосовувала до його підзахисного недозволені методи досудового розслідування. В матеріалах кримінального провадження наявний наказ ГУ Національної поліції в Запорізькій області від 14.01.2016 року № 26 о/с дск, відповідно до якого відряджено та проведено ротацію за місцем проведення АТО в м. Маріуполь Донецької області, з 19.01.2016 року до особливого розпорядження старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 . Проте, перед вирішенням питання про закриття кримінального провадження, слідчим не перевірено чи не закінчилося відрядження ОСОБА_8 та відповідно не вжито заходів щодо допиту вказаної особи.
Враховуючи викладені обставини не можна вважати, що досудове розслідування проведено повно та всебічно і що вичерпані всі можливості отримання необхідних даних для проведення належної перевірки доводів потерпілого ОСОБА_5 , у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне постанову про закриття кримінального провадження скасувати.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 квітня 2016 року.

Повний текст ухвали виготовлено 26 квітня 2016 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1