1Справа № 335/2194/15-к 1-кп/335/24/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2016 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , представника потерпілих ОСОБА_14 , у відкритому судовому засіданні в залі суду розглянувши кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0004249 за обвинуваченням :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, працюючого водієм у ТОВ «Мегабуд», не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 17.06.2012 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 23 вересня 2014 року приблизно о 21.28 годині, перебуваючи на проїжджій частині вулиці Набережна магістраль в м.Запоріжжі, біля ресторану «Рибацький стан», розташованого за адресою Немировича-Данченка, будинок № 73, побачив припаркований автомобіль «Hummer Н-3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому, як достовірно було відомо ОСОБА_6 , останнім часом постійно пересувався ОСОБА_15 та через неприязні стосунки, які склалися між ними, з використанням наявної у нього при собі зброї невстановленого зразка, вирішив його, вбити.Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вбивство ОСОБА_15 , ОСОБА_6 у зазначений вище час, діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин до нього та з метою його умисного вбивства, з наявної у нього при собі зброї невстановленого зразка, яка згідно висновку судової балістичної експертизи № 19-ЗТ від 15.01.2015 року, є зброєю калібру 9 мм, в якій встановлено саморобний ствол з чотирма лівосторонніми нарізами, підбіг до водійських дверей автомобіля «Hummer Н-3», реєстраційний номер НОМЕР_1 , припаркованого на узбіччі вулиці Набережна магістраль в місті Запоріжжі, біля ресторану «Рибацький стан» та будучи впевненим у тому, що в салоні автомобіля, за кермом, перебуває ОСОБА_15 , здійснив через тоноване скло водійських дверей постріл у водія, в результаті якого ОСОБА_16 , який перебував за кермом автомобіля, згідно висновку судової медичної експертизи № 3555 від 25 жовтня 2014 року було спричинено одиночне сліпе вогнепальне кульове поранення живота з осколковим переламом верхнього краю лівої клубової кістки, масивним інфільтруючим крововиливом у клітковину тазу, позачеревного простору, пошкодженням брижі сигмовидної кишки, крововиливом у кореня брижі тонкої кишки, в жирову капсулу лівої нирки та пошкодженням лівої клубової вени, що супроводжувалося масивною крововтратою, від якого 24 вересня 2014 року о 10 годині 13 хвилин настала смерть потерпілого у реанімаційному відділенні КУ Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги міста Запоріжжя». Таким чином ОСОБА_6 , маючи намір умисно вбити ОСОБА_15 , скоїв умисне вбивство ОСОБА_16 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України не визнав та пояснив, що 23 вересня 2014 року приблизно о 18.00 годині він забрав сина з дитячого садка. Біля 21.00 години, до закриття продуктового магазину він ходив з сином купувати продукти. Потім разом зі своєю дружиною ОСОБА_17 та сином находився вдома і нікуди не виходив. При цьому після 21.00 години до них приходила у гості подруга його дружини ОСОБА_18 , яка знаходилась у них вдома близько до 22.00 години. Автомобіль «Шевролет Епіка», яким він користувався, у зазначений час постійно знаходився у дворі будинку в якому він проживав. Він не знає ОСОБА_19 і ніколи його не бачив. Він дійсно знайомий з ОСОБА_15 , але ніяких конфліктів у них не було, між ними немає неприязних стосунків і в нього не було і немає жодних причин бажати смерті ОСОБА_15 . Останній раз він бачив ОСОБА_15 приблизно за два місяці до вбивства ОСОБА_16 . Про те, що ОСОБА_15 користується автомобілем «Хамер» йому не було відомо, оскільки за кермом цього автомобіля влітку він бачив ОСОБА_20 і вважав, що цей автомобіль належить саме ОСОБА_20 . Про те, що автомобілем користується ОСОБА_15 йому стало відомо від слідчого. 24 вересня 2014 року він був затриманий співробітниками міліції у дворі свого будинку. При затриманні співробітниками міліції йому було завдано вогнепального поранення в спину.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_16 . Син їй ніколи не розповідав про свої справи. Їй відомо, що ОСОБА_16 входив до складу громадської організації «Пора» та займався волонтерством. В ніч з 23 на 24 вересня 2014 року їй зателефонувала співмешканка сина ОСОБА_13 , яка перебувала в Орджонікідзевському РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, та повідомила, що ОСОБА_16 із вогнепальним пораненням знаходиться у 5-й міській лікарні. В подальшому вона із чоловіком, невісткою, дочкою ОСОБА_12 та свекром приїхали до лікарні. Лікарі повідомили, що син в дуже важкому стані. Наступного дня біля 09.00 години її син помер. Про те, що ОСОБА_6 вбив сина, їй стало відомо від співробітників міліції.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що в ніч з 23 на 24 вересня 2014 року його розбудила дружина ОСОБА_10 та повідомила, що син ОСОБА_16 знаходиться в Орджонікідзевському РВ ЗМУ ГУМВС Україні і треба їхати туди. Вони зібралися і на таксі приїхали до райвідділу, де вже знаходилася співмешканка сина ОСОБА_13 . Відразу ж приїхала дочка ОСОБА_12 разом із свекром. Співробітники міліції їм повідомили, що ОСОБА_16 поранений і перебуває у 5-й міській лікарні. Після чого вони всі разом поїхали до лікарні. В лікарні йому дозволили ввійти до палати сина, який був без свідомості. Лікарі повідомили, що у сина дуже важкий стан і надії на те, що ОСОБА_16 виживе дуже мало. Зранку наступного дня він із родиною приїхали в лікарню, де їм повідомили, що син помер.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_16 . В ніч з 23 на 24 вересня 2014 року їй зателефонувала мати та повідомила, що її брат поранений. Вона із свекром приїхала до Орджонікідзевському РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, де, зустрівшись із батьками та ОСОБА_13 , поїхали до 5-ї міської лікарні. Лікарі повідомили, що ОСОБА_16 у важкому стані. Наступного дня її брат помер.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що вона у 2007 році познайомилася з ОСОБА_16 . Вони відразу стали співмешкати в будинку батьків ОСОБА_16 . В останній час перед смертю ОСОБА_16 займався боксом та перепродажем бувших в користуванні автомобілів. Також біля року до смерті ОСОБА_16 перебував в громадській організації «Пора». ОСОБА_16 про свої справи їй майже не розповідав. ОСОБА_16 був знайомий із ОСОБА_15 . Вона кілька разів бачила ОСОБА_15 біля свого будинку. В ранці 23 вересня 2014 року вона в останнє бачила ОСОБА_16 . Останній повідомив їй, що повинен когось зустріти. Після чого поїхав на автомобілі «Нісан», який належить сусіду. 23 вересня 2014 року біля 18.00-19.00 годин їй зателефонував ОСОБА_16 та сказав, що скоро повернеться додому. В ніч з 23 на 24 вересня 2014 року їй зателефонував незнайомий чоловік та повідомив, що ОСОБА_16 поранений. Вона приїхала до 5-ї лікарні, але співробітники міліції, які були там, сказали їй їхати до Орджонікідзевського РВ. Перебуваючи в райвідділку міліції, вона зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила про поранення ОСОБА_16 . В подальшому вона із батьками та сестрою ОСОБА_16 приїхали до лікарні. ОСОБА_16 був у дуже тяжкому стані, тому в палату пустили лише ОСОБА_11 . Наступного дня ОСОБА_16 помер. Пізніше від співробітників міліції їй стало відомо, що ОСОБА_16 вбив ОСОБА_6 . Останнього вона один раз бачила проглядаючи разом із ОСОБА_16 відеозапис в інтернеті із мітингом, який проходив в місті Запоріжжя При цьому ОСОБА_16 сказав їй, що це чоловік на прізвисько « ОСОБА_21 ». Їй достовірно відомо, що ОСОБА_16 особисто не був знайомий із ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_22 пояснив, що із ОСОБА_15 він знайомий з дитинства та знаходиться у дружніх стосунках. В кінці липня 2014 року він продав ОСОБА_15 свій автомобіль «Хаммер Н3», державний номер НОМЕР_1 . Умовою продажу було те, що ОСОБА_15 кожен місяць строком до грудня 2014 року буде виплачувати йому по 5000 доларів США. На автомобілі всі вікна крім лобового скла були затемнені самою темною плівкою. На передній пасажирській двері автомобіля є лише одна кнопка, яка призначена для управління вікном передньої пасажирської двері. Хоч фактично транспортним засобом користувався ОСОБА_15 , автомобіль був зареєстрований за ним. Він часто бачив ОСОБА_15 , який пересувався по місту на автомобілі «Хаммер Н3». В середині жовтня 2014 року ОСОБА_15 йому повідомив, що автомобіль «Хаммер Н3» угнали з приводу чого страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування.

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_23 пояснив, що він працює автоелектриком на СТО по вул.Брянській. У вересні 2014 року він встановлював на замовлення ОСОБА_15 на автомобілі «Хаммер Н3» охоронну систему автоматичної підтяжки вікон, яка підключена до охоронної сигналізації автомобіля, а не до центрального замку дверей автомобіля. Система автоматичної підтяжки вікон спрацьовує у разі включення охоронної сигналізації. Під час роботи двигуна автомобіля, при натисканні кнопки «увімкнути» або «зачинити», на пульті керування охоронною сигналізацією, сигналізація не вмикається, а спрацьовує лише система центрального замка автомобіля, внаслідок чого відбувається лише закриття замків дверей автомобіля, а вікна автомобіля не закриваються.

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_24 пояснив, що він працює керуючим на СТО. В літку 2014 року ОСОБА_15 приганяв свій автомобіль «Хаммер Н3» на СТО, щоб встановити сигналізацію.

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_25 пояснив, що 23 вересня 2014 року приблизно о 16.00 годині до нього в гості приїхали його друзі ОСОБА_26 та ОСОБА_16 . Також в будинку знаходилися його син ОСОБА_27 з приятелем сина на ім`я ОСОБА_28 , прізвища останнього не знає. Біля 20.45 до нього в гості також приїхав на автомобілі «Хаммер Н3» ОСОБА_15 з охоронцем на ім`я ОСОБА_29 . В цей час ОСОБА_28 повідомив, що йому необхідно зустрітися із знайомими на парковці біля ТЦ «Україна». ОСОБА_16 запропонував підвезти хлопця. Тоді ОСОБА_15 сказав, щоб ОСОБА_16 взяв автомобіль «Хаммер Н3». Він здивувався цьому, оскільки ОСОБА_16 раніше не їздив на цьому автомобілі. В цей час на телефон ОСОБА_28 зателефонували знайомі та повідомили, що потрібно приїхати не до ТЦ «Україна», а до ресторану, що знаходиться біля готелю «Венеція», що розташований на Набережній магістралі. Після чого ОСОБА_16 сів за кермо автомобіля «Хаммер Н3», на переднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_29 , а на заднє пасажирське - ОСОБА_28 . Через хвилин 10-15 на телефон ОСОБА_15 подзвонив ОСОБА_29 та повідомив, що в них стріляли та ОСОБА_16 поранений. Після чого він зі ОСОБА_26 , ОСОБА_15 та його сином приїхали на площу ОСОБА_30 . На вказаній площі вони пересадили в свій автомобіль пораненого ОСОБА_16 . При цьому ОСОБА_16 був у свідомості та сказав, що він не знає хто стріляв. ОСОБА_29 повідомив, що відразу як приїхали до ресторану «Рибацький стан», в автомобіль вистрелив невідомий. Після чого, ОСОБА_16 , отримавши поранення в ліве стегно, почав від`їжджати та втратив свідомість. ОСОБА_29 нажимав руками на педалі, а ОСОБА_28 рулював. Проте, хто стріляв, ОСОБА_29 не знає. Після чого він із ОСОБА_26 , сином ОСОБА_27 терміново повезли ОСОБА_16 до 5-ї лікарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_26 пояснив, що 23.09.2014 його зустрів ОСОБА_16 та вони приїхали до приватного будинку, де проживав ОСОБА_25 . Пізніше туди під`їхав ОСОБА_15 із охоронцем рудим ОСОБА_29 . Після чого хлопцю на ім`я ОСОБА_28 , який був також присутнім в компанії, необхідно було їхати до готелю «Рибацький стан». ОСОБА_16 сказав, що може його відвезти, на що ОСОБА_15 запропонував поїхати на автомобілі «Хамер». Після чого ОСОБА_16 , разом з рудим ОСОБА_29 та ОСОБА_28 поїхали з дому. Через де якийсь час ОСОБА_29 подзвонив ОСОБА_15 та сказав, що на них напали, а ОСОБА_16 поранено. Після цього, вони поїхали на площу ОСОБА_30 , де побачили автомобіль «Хамер». ОСОБА_29 панікував та сказав, що чоловік на прізвисько « ОСОБА_21 » стріляв в машину. ОСОБА_16 сказав, що під`їхав автомобіль з якого вибіг невідомий чоловік та вистрелив в машину. Далі він із ОСОБА_25 та ОСОБА_27 відвезли ОСОБА_16 в 5-ту лікарню.

Допитана в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_31 пояснила, що в вересні 2014 року вона працювала продавцем в магазині продуктів по бул.Гвардійському, 145. ОСОБА_6 вона знає як покупця магазину. ОСОБА_6 часто заходить до магазину, щоб купити продукти харчування. Пам`ятає, що 23.09.2014, коли був великий дощ з вітром, у другій половині дня ОСОБА_6 заходив до магазину за продуктами разом із дитиною.

Допитана в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_18 пояснила, що вона мешкає в сусідніх під`їздах з подругою ОСОБА_17 23 вересня 2014 року ввечері біля 21.00 години був дуже сильний дощ з вітром і вона пішла в гості до ОСОБА_17 . При цьому вона звернула увагу, що у дворі поруч з автомобілем таксі її батька, стояв чорний автомобіль «Шевролет», яким користується ОСОБА_6 . Двері відчинив співмешканець ОСОБА_17 . ОСОБА_6 , який був одягнутий в домашні шорти та майку. ОСОБА_6 запросив її до квартири та сказав почекати доки ОСОБА_17 помиє дитину. Вона пройшла на кухню, куди через 5 хвилин прийшла ОСОБА_17 . Вони спілкувалися на кухні біля одної години. Під час їх розмови на кухню кілька разів заходив ОСОБА_6 , який був весь цей час дома та нікуди не уходив.

Допитана в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_17 пояснила, що вона з 2007 року мешкає разом з ОСОБА_6 і у них є спільна дитина. 23 вересня 2014 року вона була на роботі до 17.30 годин. ОСОБА_6 приблизно до 17.00 годин забрав сина з садка. З 19.00 до 20.30 вони всі були вдома. Біля 20.30 години вона попросила ОСОБА_6 сходити за хлібом до магазину. Біля 21.00 години коли до них прийшла її подруга ОСОБА_18 , вона мила дитину у ванній кімнаті. Потім близько однієї години вона із ОСОБА_17 розмовляла в кухні, а ОСОБА_6 грав у комп`ютерні ігри в маленькій кімнаті і нікуди з дому не виходив. Наступного дня 24 вересня 2014 року співробітники міліції жорстоко затримали ОСОБА_6 у дворі будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_32 пояснив, що в вересні 2014 року він працював водієм «Економ таксі» на автомобілі «Ланос». 23 вересня 2014 року біля о 21.00 години він привіз молочну суміш онукам. При цьому він звернув увагу, що у дворі будинку був припаркований чорний «Шевролет», яким користується ОСОБА_6 . Він поставив свій автомобіль поруч з автомобілем «Шевролет». Його дочка одразу пішла в гості до подруги ОСОБА_17 . Після 23.00 години він поїхав від доньки на виклики.

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_33 пояснив, що 23.09.2014 він чергував ургентним хірургом у відділенні травматології 5-ї міської лікарні. Приблизно о 22.00 годині надійшов виклик у приймальне відділення, до якого надійшов з травматичного пункту постраждалий з вогнепальним пораненням передньої брюшної стінки. Стан постраждалого був дуже важкий. Хворий ОСОБА_16 перебував у свідомості. ОСОБА_16 сказав, що отримав поранення від незнайомої особи. Після цього ОСОБА_16 проведена операція та останній переведений у відділення реанімації. При проведенні операції в черевній порожнині снаряд не був виявлений. Наступного дня була проведена повторна операція. Проте позитивного результату це втручання не принесло і ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 10.00 годині.

Допитана в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_34 пояснила, що працює молодшою медичною сестрою в приймальному покої 5-ї міської лікарні м. Запоріжжя. 23.09.2014 приблизно о 22.00 годині до відділення прийшов чоловік із вогнепальним пораненням, який назвався ОСОБА_35 . Постраждалий був у свідомості та повідомив, що в нього стріляла невідома людина. Після реєстрації хворого відвезли до операційної.

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_36 пояснив, що він перебуває на посаді начальника відділу Запорізького міського управління. В 2014 році він займався розкриттям вбивства ОСОБА_16 . Було встановлено, що пораненим виявився ОСОБА_16 , який назвався в лікарні під іншим прізвищем. Він збирав інформацію про наявність камер спостережень на місці пригоди. Камери відео спостереження були встановлені в готелі «Венеція» та ресторані «Рибацький стан». На скільки йому відомо на записах камер відеоспостереження нічого не можливо проглянути. Йому не відомо чи вилучалися слідчим якісь записи камер відеоспостереження чи ні.

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_37 пояснив, що працює начальником кримінальної міліції Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області. Через 1-2 дня після скоєння злочину він виїжджав до ресторану «Рибацький стан» для того, щоб виявити відеозаписи камер відеоспостереження. З серверу неможливо було зняти записи камер відеоспостереження, оскільки відеозапис транслювався в прямому режимі та не записувався. Тобто відео з камер спостереження транслювалося на моніторі директора ресторану «Рибацький стан», але не записувалося на носії інформації.

Допитаний в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_15 пояснив, що він є головою громадської організації «Пора». ОСОБА_16 перебував у складі ГО «Пора». З ОСОБА_16 він був у дружніх стосунках та інколи давав останньому користуватися автомобілем «Хамер». 23 вересня 2014 року приблизно о 21.00 годині він приїхав до ОСОБА_25 додому. Також там був ОСОБА_16 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 з приятелем ОСОБА_28 . Приблизно о 21.15 годині ОСОБА_28 повідомив, що йому необхідно з`їздити на зустріч із друзями до ТЦ «Україна». ОСОБА_16 запропонував відвезти ОСОБА_28 . Тоді він сказав, щоб ОСОБА_16 їхав на його автомобілі «Хамер» та взяв з собою його охоронця ОСОБА_29 , анкетних даних якого не знає. Через деякий час останній повідомив йому, що на ОСОБА_38 магістралі біля ресторану «Рибацький стан» в автомобіль щойно стріляли і ОСОБА_16 поранено. Він сказав, щоб під`їжджали на пл.Фестивальну. Чому вони змінили маршрут та опинилися біля ресторану «Рибацький стан» йому не відомо. Приїхавши на пл.Фестивальну разом із ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , він сів в автомобіль «Хамер» та поїхав з ОСОБА_28 до себе на дачу. ОСОБА_16 повезли до 5-ї лікарні. При цьому ОСОБА_16 не казав, хто в нього стріляв. ОСОБА_29 сказав, що стріляв високий чоловік в темній одежі, який вийшов з чорного автомобілю. Після чого ОСОБА_29 поїхав на таксі додому. Особисто ОСОБА_6 . ОСОБА_29 не знав. Через один-два дня від співробітників міліції йому стало відомо, що в автомобіль стріляв ОСОБА_6 . Співробітники міліції повідомили йому, що є свідок, який вказав на ОСОБА_6 як на людину яка стріляла по автомобілю «Хамер Н3». На наступний день ОСОБА_29 сказав, що йому заборонили співробітники міліції розказувати будь-яку інформацію. Вважає, що вбити хотіли його, оскільки в той день з 16.00 до 21.00 години він керував автомобілем «Хамер». З ОСОБА_6 він перебував у приятельських відносинах. Він вважає, що у ОСОБА_6 не було причин його вбивати.

Допитаний в судовому засіданні в режимі відеоконференції із СІЗО м.Рівне свідок сторони обвинувачення ОСОБА_39 (під псевдонімом), до якого органом досудового розслідування застосовані заходи безпеки, пояснив, що він не пам`ятає в який день та в який час біля ресторану «Рибацького стану» на Набережній було вбито його друга ОСОБА_40 . Лише пам`ятає, що невідомий вистрелив в автомобіль в якому був він, його друг ОСОБА_41 та ще якийсь хлопець. Після пострілу погано пам`ятає події, оскільки був в шоковому стані. Того, хто стріляв він не бачив. Якісь показання давав слідчому, але які саме не пам`ятає. Присутнього в залі суду обвинуваченого ОСОБА_6 він ніколи не бачив та не знає.

Додатково допитаний в судовому засіданні в режимі відео конференції із СІЗО м.Рівне свідок ОСОБА_39 , до якого застосовані заходи безпеки та якому було відтворено запис допиту в порядку ст..225 КПК України на досудовому розслідуванні пояснив, що він не допитувався в суді та на місці пригоди нікого не бачив.

З відтвореного в судовому засіданні відеозапису допиту свідка ОСОБА_42 , здійсненого в порядку ст..225 КПК України слідує, що свідок пояснював, що 23.09.2014 він з ОСОБА_16 та ще з одним пасажиром, який перебував на задньому пасажирському сидінні під`їхали на автомобілі «Хамер» до ресторану «Рибацький стан». Через трохи опущене водійське вікно він побачив чоловіка на прізвисько « ОСОБА_21 » в чорній одежі з якоюсь зброєю в руках, який біг до них. Він підняв скло вікна. Після чого чоловік на прізвисько « ОСОБА_21 » здійснив постріл в ОСОБА_16 . Останній втратив свідомість. Їх автомобіль поїхав з місця, при цьому він крутив кермо, а пасажир, який був на задньому сидінні руками натискав на педалі. Автомобіль «Шевролет Епіка» якийсь час їхав за ними, а потім зник з його поля зору.

Судом також досліджувалися зібрані під час досудового розслідування наступні докази, а саме:

Протокол огляду місця події від 23.09.2014 про огляд особистих речей ОСОБА_43 , доставленого з вогнепальним пораненням до МКЛ №5 м.Запоріжжя. (т.2 арк.с.109-117).

Протокол огляду трупа ОСОБА_16 від 25.09.2014 про виявлені тілесні пошкодження на фоні хірургічного втручання під час розтину та фіксування про вилучену під час експертизи металеву кулю жовтого кольору діаметром приблизно 9 мм. (т.2 арк.с.124-125).

Висновком судової медичної експертизи № 3555 від 25 жовтня 2014 року встановлено, що смерть ОСОБА_16 настала від одиночного сліпого вогнепального кульового поранення живота з пошкодженням брижі кишки та лівої клубової вени, що супроводжувалося масивною крововтратою, яка в даному випадку виявилася безпосередньою причиною смерті (т.2 арк.с.182-187).

Висновком судово-балістичної експертизи №112-ЗТ від 19.02.2015 встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_16 могли бути завдані при обставинах та умовах вказаних ОСОБА_44 , в ході його допиту в якості свідка 24.09.2014, додаткового допиту від 09.01.2015, огляду та слідчого експерименту за його участю від 25.09.2014 (т.3 арк.с.42-47).

Висновком судово-імунологічної експертизи №925 від 28.10.2014 встановлено, що кров ОСОБА_16 відноситься до групи 0 з ізогемагглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, отриманий результат не виключає походження крові у даних об`єктах від особи (осіб) групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, у тому числі від потерпілого ОСОБА_16 (т.3 арк.с.142-143).

З висновку первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи №592 від 21.10.2014 слідує, що ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням не страждає, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено. (т.4 арк.с.5-9).

Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №18-ЗТ від 15.01.2015 67 патронів, вилучених 24.09.2014 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 : 40 патронів є боєприпасами мисливськими патронами 7,62х39мм, патронами зразка 1943 року, до мисливських карабінів: Сайга-М3, АКМС-МФ, ОП-СКС, ТОЗ-97 та ін.; 27 патронів є боєприпасами мисливськими патронами 12 калібру для гладко ствольних мисливських рушниць 12 калібру, промислового спорядження, придатні для виробництва пострілу. 67 патронів, вилучених 24.09.2014 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , придатні до виконання пострілу (т.4 арк.с.20-23).

Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №15-ЗТ від 15.01.2015 карабін, вилучений 24.09.2014 під час проведення обшуку автомобіля «Шевролет Епіка», державний номер НОМЕР_2 , відноситься до мисливських карабінів моделі «САЙГА-МК» №Л08132269, калібру 7,62х39, виготовлений промисловим способом «ИЖМАШ» Росія, є нарізною вогнепальною зброєю, справний, придатний до стрільби патронів; рушниця, вилучена 24.09.2014 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , є вогнепальною гладко ствольною зброєю, мисливською рушницею моделі «ТS 870», 12 калібру, заводський номер « НОМЕР_3 », промислового виробництва фірми «Yilmaz» країна Туреччина, придатна для виробництва пострілів; револьвер, вилучений 24.09.2014 під час проведення обшуку автомобіля «Шевролет Епіка», державний номер НОМЕР_2 , є коротко ствольною вогнепальною зброєю гладко ствольним револьвером виробництва фірми «SCHMEISSER» України, моделі «АЕ 38» калібру 9мм заводський номер НОМЕР_4 , призначеним для стрільби патронами несмертельної дії, придатний до стрільби. Експертом не встановлено проведення пострілів з представлених на дослідження рушниці та предметів схожих на револьвер та автомат, як не встановлено і слідів переробки представленої на дослідження зброї. (т.4.арк.с.35-42)

Відповідно до висновку комплексної судової хімічної експертизи продуктів пострілу №493 від 10.02.2015 на фрагменті скла з міста ушкодження на склі водійської двері встановлено присутність компонента вибухової речовини метальної дії бездимного (нітроцелюлозного) пороху, а саме дифеніламіну. На інших фрагментах скла продуктів пострілу (частинок пороху, їх компонентів та інших вибухових речовин) не виявлено (у межах чутливості використаних методів дослідження). (т.4 арк.с.50-53)

Відповідно до висновку судово-балістичної експертизи №19-ЗТ від 15.01.2015 куля, вилучена 25 вересня 2014 року, під час проведення огляду трупа ОСОБА_16 є кулею частиною патрону калібру НОМЕР_5 до пістолета конструкції Макарова (ПМ), боєприпасом не є. Куля, вилучена 25 вересня 2014 року, під час проведення огляду трупа ОСОБА_16 придатна для ідентифікації зброї, з якої була стріляна. Куля, вилучена 25 вересня 2014 року, під час проведення огляду трупа ОСОБА_16 , могла бути вистріляна з будь-якої зброї калібру 9мм, в якій встановлений саморобний ствол з 4 лівосторонніми нарізами (т.4 арк.с.63-65).

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №1040 від 04.12.2014 походження у слідах на одязі ОСОБА_16 крові ОСОБА_6 виключається. (Т.4 арк.с.73-75).

З протоколу огляду предметів від 15.02.2015 та фото таблиці до нього вбачається проведений огляд куртки чоловічої з тканини сіро-коричневого кольору, футболка чорна чоловіча потерпілого ОСОБА_16 , брюки чоловічі з тканини чорного кольору з поясом зі шкіри чорного кольору та металевою пряжкою потерпілого ОСОБА_16 (т.2 арк.с.199-208);

З протоколу огляду транспортного засобу автомобілю «Хамер Н3», державний номер НОМЕР_1 від 25.09.2014, який відбувався за участю водія ОСОБА_45 з фото таблицями до нього зафіксоване вилучення одного змиву речовини бурого кольору із водійського сидіння, контрольний змив РБК з сидіння, зразку марлевого тампону змоченого дистильованою водою, серветки із синтетичного матеріалу, осип скла із салону автомобіля з нашаруванням речовини білого кольору, слід №1 та слід №2, мікрочастки з переднього лівого сидіння, з підголівнику лівого переднього сидіння, з зовнішньої сторони передньої лівої двері. (т.2 арк.с.155-162, 167-170, 174-178).

Зі стенограми до протоколу огляду від 25.09.2014 та фото таблиці до нього, за участю свідка ОСОБА_42 , до якого застосовані заходи безпеки осіб, вбачається, що автомобіль «Хамер Н3», державний номер НОМЕР_1 , розташований на ділянці місцевості напроти ресторану «Рибацький стан». Вбачається, зображення пози особи, яка проводила постріл свідком ОСОБА_46 , а також демонстрування свідком ОСОБА_46 нападника, який, стоячи перед водієм біля двері автомобілю «Хамер», тримає зброю однією рукою, як пістолет, здійснює постріл. (т.2 арк.с. 188-198).

В ході проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_39 (анкетні дані змінені згідно з Законом України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») на місці події, розташованої напроти ресторану «Рибацький стан» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Немировича-Данченко, 73, пояснив, що 23.09.2014 з 22.00 до 23.00 години на автомобілі «Хамер Н3», державний номер НОМЕР_1 , він приїхав із ОСОБА_16 , який був за кермом, та ще однією особою, яка сиділа на задньому пасажирському сидінні. Він знаходився на передньому пасажирському сидінні. Автомобіль зупинили на паркувальному майданчику під кутом. Водійське скло автомобіля було відкрито на 10-15 см. Свідок ОСОБА_39 побачив як автомобіль «Шевроле Епіка» чорного кольору, який рухався з боку пр..Металургів, на перехресті Немировича-Данченка та Набережної магістралі, переїхав на зустрічну смугу руху, по який продовжив рух та зупинився напроти їх автомобіля. Після цього, з автомобілю «Шевроле Епіка» вийшов чоловік на прізвисько « ОСОБА_21 », в чорній одежі, зі зброєю з глушником в руках та почав наближатися до їх автомобілю. Після чого, свідок ОСОБА_39 натиснув на правих пасажирських дверях кнопку автоматичного закриття вікон та кнопку блокування замків дверей. Після чого свідок ОСОБА_39 продемонстрував механізм переміщення чоловіка на прізвисько « ОСОБА_21 », а саме: відчинивши двері автомобілю «Штанга» побіг у напрямку автомобіля «Хамер Н3» та продемонстрував механізм здійснення пострілу. Після чого свідок ОСОБА_39 за допомогою статиста продемонстрував положення в автомобілі потерпілого ОСОБА_16 до пострілу та після пострілу. Про що свідчить стенограма до протоколу слідчого експерименту від 25.09.2014 та оглянутий в судовому засіданні відеозапис до протоколу слідчого експерименту (т.3 арк.с.12-21)

Як свідчить стенограма до протоколу пред`явлення особи до впізнання особи по фотознімкам від 24.09.2014 свідок ОСОБА_39 впізнав ОСОБА_6 на прізвисько « ОСОБА_21 » як особу, яка 23.09.2014 здійснила постріли зі зброї у водійські дверцята автомобіля «Хамер Н3» (т.3 арк.с.24-27)

З протоколу огляду диску з інформацією з`єднання та інтенсивності дзвінків абоненту НОМЕР_6 потерпілого ОСОБА_16 за період з 01 липня по 07 жовтня 2014 року від 17.02.2015 вбачається, що з абонентським номерами, які належать підозрюваному ОСОБА_6 за витребуваний період з`єднання відсутні (т.3 арк.с.93-96).

З протоколу огляду предметів від 22.02.2015 під час якого був оглянутий диск з інформацією з`єднання та інтенсивності дзвінків абоненту НОМЕР_7 підозрюваного ОСОБА_6 , за 23.09.2014 абонентський номер ОСОБА_6 починає фіксуватися базовими станціями о 10.11 годині і перестає фіксуватися о 17.50. За вказаний період часу абонентський номер ОСОБА_6 працює лише в одному районі м.Запоріжжя. Після 17.50 години абонентський номер ОСОБА_6 23.09.2014 у мережі не працює та відповідно базовими станціями м.Запоріжжя не обслуговується. Наступне з`єднання відбувається 24.09.2014 о 13.59 під з час з`єднання з абонентським номером НОМЕР_8 , який належить невстановленій особі (т.3 арк.с.120-125);

З протоколу огляду диску з інформацією з`єднання та інтенсивності дзвінків абоненту НОМЕР_9 свідка ОСОБА_42 від 21.02.2015 слідує, що 23 вересня 2014 року в період скоєння нападу було здійснено о 21.11 та 21.20 годині два з`єднання з абонентським номером НОМЕР_10 , який належить невстановленій особі, та п`ять з`єднань о 21.29, 21.31, 21.32, 21.34, 21.37 з абонентом НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_15 (т.3 арк.с.156-161).

Судом також досліджувалися зібрані під час судового слідства докази, а саме: лист відділу управління превентивної діяльності НП в Запорізькій області від 13.11.2015 за №10/6-5128, яким засвідчено відсутність відео фіксації транспортних засобів із розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх розшукових реєстрах «Відеоконтроль-Рубіж» автомобіль DAEWOO LANOS TF 69Y, номерний знак НОМЕР_12 у період з 22.09.2014 по 24.09.2014 на території Запорізької області під керування свідка ОСОБА_47 зафіксовано не було, а також лист ФОП ОСОБА_48 за №11 від 12.11.2015 щодо відсутності інформації про замовлення, виконані ОСОБА_49 за період з 22.09.2014 по 24.09.2014. (т.3 арк.с. 67, 69)

З протоколів тимчасового доступу до речей та документів від 30.11.2015 та від 02.12.2015 вбачається отримання інформації щодо вхідних вихідних дзвінків абонентського номеру НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_18 та до інформації вхідних вихідних дзвінків абонентського номеру НОМЕР_14 , який належить ОСОБА_50 (т.3 арк.с.71-72, 78-79)

Суд, проаналізувавши надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази, встановив відсутність доказів в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_16 , виходячи з наступного.

Обвинувачення ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України фактично ґрунтується на показах свідка ОСОБА_42 , до якого досудовим розслідуванням були застосовані заходи безпеки згідно з Законом України «Про забезпеченні безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», показаннях свідка ОСОБА_26 .

Враховуючи вимоги ст..23, чч..1,4,5 ст.225 КПК України судом був безпосередньо допитаний свідок ОСОБА_39 , до якого застосовані заходи безпеки осіб, який суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_6 не знає та ніколи не бачив, на місці пригоди нікого не бачив. Прокурором не спростовані дані покази свідка та не усунуті розбіжності з його показами наданими під час досудового розслідування. А відтак, докази, які ґрунтуються на поясненнях свідка ОСОБА_51 , а саме: огляд місця події, слідчий експеримент та пред`явлення особи для впізнання, судом не приймаються до уваги через те, що свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні не підтвердив ті обставини, на які він вказував під час проведення слідчих дій за його участю. Прокурором також не доведено, що саме обвинувачений ОСОБА_6 мав прізвисько „ ОСОБА_21 .

З цих же підстав судом не приймаються до уваги пояснення свідка ОСОБА_26 , який вказував на те, що зі слів ОСОБА_29 йому відомо, що стріляв чоловік на прізвисько « ОСОБА_21 », які є показами з чужих слів, а саме зі слів свідка ОСОБА_42 , який як встановлено судом є однією ж тією особою оскільки під час судового слідства даний свідок відмовився від раніше наданих свідчень. Крім того, ці покази не підтверджуються іншими допустимими доказами та в силу ч.6 ст.97 КПК України є недопустимими.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно з ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Пунктом 3 ч.1 ст. 99 КПК України встановлено, що до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Протокол огляду транспортного засобу автомобілю «Хамер Н3», державний номер НОМЕР_1 від 25.09.2014, який відбувався за участю водія ОСОБА_52 . Однак ця слідча дія виконана в порушення ч.1 ст.233 КПК України без дозволу та без участі власника автомобіля, тому не є допустимим доказом.

Враховуючи вимоги ст.ст.104, 105 КПК України, суд визнає недопустимим докази надані стороною обвинувачення, а саме: стенограму до протоколу огляду від 25.09.2014 з відеозаписом слідчої дії, стенограму слідчого експерименту від 25.09.2014 з відеозаписом та стенограму до протоколу пред`явлення особи до впізнання особи по фотознімкам від 24.09.2014, з тих підстав, що прокурором на суду не були надані оригінали протоколів, а лише додатки у вигляді стенограм, фото таблиць та відеозапису слідчої дії.

Отже, судом не приймаються до уваги як належні та допустимі докази стенограма до протоколу огляду від 25.09.2014 з відеозаписом слідчої дії, стенограма слідчого експерименту від 25.09.2014 з відеозаписом та стенограма до протоколу пред`явлення особи до впізнання особи по фотознімкам від 24.09.2014, із зазначених вище підстав, через те, що стороною обвинувачення надано лише додатки до протоколів слідчих дій, а самі оригінали протоколів не надані.

Позиція сторони обвинувачення про ненадання оригіналів протоколів у зв`язку з забезпеченням безпеки свідка є неспроможною, оскільки як передбачено ч.5 ст.290 КПК України, у документах, які надіються для ознайомлення можуть бути видалені відомості, які не будуть розголошені під час судового розгляду.

Враховуючи те, що протокол огляду від 25.09.2014, протокол слідчого експерименту від 25.09.2014 та протокол пред`явлення особи для впізнання від 24.09.2014 стороні захисту не надавався, то відповідно до ч.12 ст.290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в ньому, як доказ.

Також досліджений в судовому засіданні відеозапис на лазерному диску містить видалені фрагменти відеозапису, де зазначені дійсні анкетні дані свідка, а також затемнені елементи обличчя свідка. Відповідно до супровідного листа від 20.02.2015 року для здійснення монтажу відеозапису слідчого експерименту від 25.09.2014 року було надано диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_42 від 25.09.2014 року. В матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про носій інформації на який здійснювався відеозапис слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_42 від 25.09.2014 року, відсутня інформація про огляд такого носія, відсутня інформація про запис (створення) диску для лазерних систем зчитування з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_42 від 25.09.2014 року для подальшого направлення до ВЗГ ГУМВС України в Запорізькій області для створення відеозапису з монтажем.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що свідок ОСОБА_39 безпосередньо в судовому засіданні пояснив, що не знає та ніколи не бачив ОСОБА_6 , то суд ставить під сумнів, що слідчі дії огляду місця події та слідчого експерименту та відеозапис до протоколу слідчого експерименту, здійснено за участю саме свідка ОСОБА_51 .

Суд, з огляду на позицію визначеною частиною 10 ст.101 КПК України, не погоджується з висновком судово-балістичної експертизи №112-ЗТ від 19.02.2015, про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_16 могли бути завдані при обставинах та умовах вказаних ОСОБА_46 , в ході його допиту в якості свідка, додаткового допиту, огляду та слідчого експерименту за його участю оскільки такий висновок зроблено на підставі доказів, а саме: додатків до протоколів огляду та слідчого експерименту, які судом визнано недопустимими.

З показів потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , свідків обвинувачення ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_23 та ОСОБА_22 не випливає те, що саме ОСОБА_6 позбавив життя ОСОБА_16 . Показання цих свідків не мають значення для предмету доказування, оскільки вказані особи не були на місці події.

Стороною обвинувачення також не доведено те, що саме зі зброї, вилученої з автомобіля та за місцем проживання ОСОБА_6 , було здійснено постріл у ОСОБА_16 .

Частиною 2 ст. 62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України, передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77). У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (Заява N 387/03) 20 вересня 2012 року, Європейським судом зверталася увага на фактах неможливості встановити "поза розумним сумнівом" причетність до вчинення злочину, відтак констатовано порушення ст. 14 у поєднанні з ст. 2 Конвенції в її процесуальному аспекті, у зв`язку з не проведенням державними органами розслідування можливих інших мотивів.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, в їх сукупності, вважає що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Пунктом 2 ч.1 ст..373 КПК України передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне провадження вчинене обвинуваченим.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_53 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_54 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставі ч.3 ст.129 КПК України слід залишити без розгляду.

Судові витрати за проведення експертиз слід віднести на рахунок держави.

Доля речових доказів вирішується на підставі ст..100 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Запобіжний захід домашній арешт, застосований щодо ОСОБА_6 , до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_13 про стягнення з ОСОБА_6 250000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_6 200000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_6 225000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_6 11657,29 грн. компенсації матеріальної шкоди та 200000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази по провадженню:

- пара шкарпеток білого кольору, труси потерпілого ОСОБА_16 , які вилучені 23.09.2014 та перебувають на зберіганні в камері схову речових доказів Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області знищити;

- автомобіль «Хамер Н3», державний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_15 залишити за приналежністю;

- куртка, футболка, брюки, пара кросівок потерпілого ОСОБА_16 , які вилучені 23.09.2014, серветки, марлевий тампон з контрольним змивом з поверхні водійського сидіння та зразки крові потерпілого ОСОБА_16 та перебувають на зберіганні в камері схову речових доказів ГУМВС України в Запорізькій області знищити;

- диск для лазерних систем зчитування з інформацією про вхідні та вихідні дзвінки абонентського номеру НОМЕР_9 , яким користується свідок ОСОБА_39 , який зберігається в - матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- 67 патронів, гладко ствольна рушниця «Т.М. Yilmaz 12/70» моделі «ТS 870», 12 калібру, мисливський карабін «Сайга-МК» № НОМЕР_15 , калібру 12 мм та револьвер «SCHMEISSER АЕ № КО 000398», калібру 9 мм, вилучені 24.09.2014 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , та автомобіля «Шевролет Епіка», державний номер НОМЕР_2 , які зберігаються на складі управління матеріально-технічного забезпечення ГУМВС України в Запорізькій області повернути за належністю;

- розкладний ніж, вилучений 23.09.2014 під час проведення огляду речей потерпілого у приміщенні приймального відділення КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя», який зберігається в камері схову речових доказів ГУМВС України в Запорізькій області знищити;

Судові витрати за проведення судової балістичної експертизи № 19-ЗТ від 19.01.2015 року - вартістю 589,68 гривень; комплексної судової хімічної експертизи № 471 від 21.10.2014 року - вартістю 737,88 гривень; судової дактилоскопічної експертизи № 361 від 10.12.2014 року - вартістю 884,52 гривень; судової компьютерно-технічної експертизи № 3-КТ від 14.01.2015, вартістю 368,94 гривень; комплексної судово хімічної експертизи продуктів пострілу №493 від 10.02.2015, вартістю 368,94 гривень; комплексної судово хімічної експертизи волокон та волокнистих матеріалів №475 від 06.10.2014 - вартістю 122,98 гривень; комплексної судово хімічної експертизи волокон та волокнистих матеріалів та продуктів пострілу №477 від 21.10.2014 - вартістю 737,98 гривень; судової молекулярно-генетичної експертизи № 36 від 29.01.2015, вартістю 2956,80 гривень; судової балістичної експертизи №112-ЗТ від 19.02.2015 вартістю 1475,76 гривень; судової балістичної експертизи №15-ЗТ від 15.01.2015 вартістю 589,68 гривень; судової балістичної експертизи №18-ЗТ від 15.01.2015 вартістю 589,68 гривень; судової експертизи холодної зброї №295 від 03.10.2014 вартістю 737,10 гривень; судової компьютерно-технічної експертизи №2-КТ від 12.01.2015 вартістю 1572,48 гривень; судової авто товарознавчої експертизи №361 від 20.02.2015 вартістю 797,94 гривень - віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Запорізької області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3