Справа № 638/7160/ 16-к
1-кс/638/ 1800/2016
УХВАЛА
12 липня 2016 року м.Харків
Скарга обґрунтована тим, що скаржник звернувся до правоохоронних органів з метою належного досудового розслідування за його заявою, проте на його звернення ніхто не реагує, слідство не проводиться належним чином, він, як потерпілий не допитаний належним чином, протокол його допиту не можливо прочитати. Більш того ОСОБА_4 взагалі не допитаний. Жодних дій для установлення істини у справі не проведено.
В судовому засіданні скаржник наполягав на задоволенні скарги.
Прокурор заперечувала проти задоволення вказаної скарги, послалась на її необґрунтованість.
Вислухавши пояснення ОСОБА_3 , прокурора, оцінивши надані суду матеріали кримінального провадження, та дослідивши обставини, на які посилаються скаржник, слідчий суддя встановив наступне.
Главою 26 КПК України встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.
Частиною 1 ст.304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Скаржник довів суду, що звернувся до суду в строки вказані в чинному законодавстві.
В ст. 7 ч. 1 КПК України закріплено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; недоторканність житла чи іншого володіння особи; недоторканність права власності; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до ст. 9 ч. 1 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
В ч. 6 тієї ж статті КПК України вказано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 25 КПК України, слідчий зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені ст. 91 КПК України.
Встановлення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення в діяннях особи можливе виключно шляхом проведення слідчих(розшукових дій), вичерпний перелік яких визначений КПК України.
З оскаржуваної постанови вбачається, що слідчим всі можливі слідчі дії не проведені, що потягло за собою постановлення незаконної та необґрунтованої постанови про закриття кримінального провадження.
Зі змісту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що підставою для закриття кримінального провадження є та обставина, що слідчий не допитав ОСОБА_4 , так як той був відсутній за місцем свого мешкання. Жодних інших обставин, які б свідчили про встановлення під час досудового розслідування відсутності у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, з оскаржуваної постанови не вбачається.
Під час досудового розслідування слідчим не проводились слідчі дії, за результатами яких могли бути отримані об`єктивні фактичні дані щодо наявності або відсутності у діях ОСОБА_4 , причетних до вказаних подій, складу зазначеного кримінального правопорушення, зокрема результатів відповідних експертиз. Натомість в матеріалах кримінального провадження містяться копії певних процесуальних дій, які жодним чином не можуть свідчити про відсутність складу кримінального правопорушення.
Слідчим не вжито заходів щодо належної перевірки доводів ОСОБА_3 .
Матеріли провадження містять безліч запитів та відповідей на них, рапортів, які не несуть доказового навантаження. А лише після допиту ОСОБА_3 , зроблено висновок про закриття провадження. Інші дії не буди вчинені.
Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, зокрема, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови.
В постанові про закриття кримінального провадження відомості про зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, відсутні.
Згідно із п. 2 ч. 5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, зокрема, мотивувальна частина постанова слідчого повинна містити мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
В постанові про закриття кримінального провадження відсутні передбачені КПК України мотиви її прийняття.
Згідно із п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно із ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення слідчого, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
ОСОБА_3 довів, що копій вказаної постанови йому не направлялись, а тому суд вважає, що строки оскарження постанови не пропущені.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.
На підставі викладеного , у відповідності до п. 1 ст. 25, ст. 91, п. 2 ч. 5 ст. 110, п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304, ч. 3 ст. 306, п.1 ч.2 ст. 307 КПК України, -
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .