Справа № 369/6170/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1189/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 12.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
12 вересня 2016 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою обвинуваченої на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, раніше не судиму в силу ст. 89 КК України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік.

Цим же вироком вирішено питання про цивільний позов.
Згідно вироку, 17 травня 2016 року близько 16 години ОСОБА_7 , знаходячись в під`їзді № 3 багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу викрала дитячий трьохколісний велосипед вартістю 1045 грн., який належить ОСОБА_9 . З місця вчинення злочину зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала потерпілій майнової шкоди у вищевказаному розмірі.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині призначеного покарання, обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до неї ст.ст. 69,75,76 КК України та призначити їй більш м`яке покарання умовно.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд при призначені покарання звернув увагу лише на обставини, що обтяжують покарання та зовсім не взяв до уваги обставини що пом`якшують її вину, а саме її щире каяття в скоєнні злочину, визнання вини, стан її здоров`я, її фізичний та психоемоційний стан на момент скоєння злочину, а також той факт що вона знаходиться на лікуванні від наркотичної залежності та проходила реабілітацію. Крім того зазначає, що має двох неповнолітніх дітей ( 2006 та 2015 років народження) та батьків пенсійного віку, які потребують її допомоги. Зазначає, що жалкує про вчинене та має на меті, будучи на свободі, продовжити лікування від наркотичної залежності, щоб більше не повторювати таких вчинків, відшкодувати заподіяну шкоду, а також для того, щоб належно піклуватись про своїх дітей та батьків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 та її захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, та надавши останнє слово обвинуваченій колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що ж стосується призначеного обвинуваченій ОСОБА_7 покарання та обставин, які враховуються при його призначенні то, колегія суддів, приймаючи до уваги вимоги ст. 404 КПК України приходить до наступних висновків.

Як зазначено у вироку, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховував ступінь тяжкості та наслідки вчиненого нею діяння, характеризуючі дані її особи, ставлення до вчиненого, думку потерпілої.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховував, що злочин за ч. 1 ст. 185 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_7 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за умисний корисливий злочин, проте на момент даного злочину судимість погашена, на обліку у психіатра не знаходиться, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу опійної наркоманії, є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вихованням якого не займається, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується негативно, є наркозалежною, а тому з урахуванням викладеного, ставлення обвинуваченої до вчиненого, яка відверто не розкаялась у злочині, суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, при цьому суд призначаючи покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначені покарання ОСОБА_7 не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та призначив останній надто суворе покарання.

Так, із описової частини обвинувального вироку видно, що обвинувачена вину визнала повністю, має двох неповнолітніх дітей, шкодує про вчинене, однак щирого каяття не виявила.

Проте, в обвинувальному акті зазначено обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої , а саме її щире каяття в скоєному.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Колегія суддів вважає, що визнання обвинуваченою своєї вини, її поведінка під час досудового слідства та суду, наведені нею доводи в апеляційній скарзі свідчать про наявність пом`якшуючої обставини, а саме її щирого каяття в скоєному.

Крім того, слід звернути увагу на те, що обвинувачена має двох неповнолітніх дітей та батьків пенсійного віку, про що обґрунтовано зазначає в апеляційній скарзі.

На думку суду апеляційної інстанції, враховуючі всі обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, приписи ч. 2 ст. 50 КК України, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції її від суспільства.

Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі у пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку що вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на останню обов`язки :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, звільнити ОСОБА_7 з під варти в залі суду, негайно.

В решті вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_11