АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1207/16 Головуючий 1-ої інстанції ОСОБА_1
Справа №641/180/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
Іменем України
31 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 03.03.2016р. стосовно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, одружений, має малолітню дитину 2014р.н., з неповною середньою освітою, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-27.09.2006р. вироком Київського районного суду м. Харків за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

-20.03.2008р. вироком Ленінського районного суду м. Харків за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

засуджений за: - ч.2 ст.186 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі;

-ч.3 ст.185 КК України до 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 5(п`ять) років позбавлення волі.

Поряд з цим, частино задоволений цивільний позов потерпілого.

Згідно вироку, 19.08.2014р. о 21год. у ОСОБА_8 виник умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 .

Для реалізації свого умислу, ОСОБА_8 прийшов до квартири ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрів останнього та повалив на сходи обличчям до низу, завдавши йому біль і тим самим подавив його волю. ОСОБА_8 розуміючи свою перевагу над ОСОБА_9 , сів на нього зверху і повторно відкрито заволодів грошима в сумі 4568грн., що знаходились у задньому кармані його штанів.

Після того, ОСОБА_8 вибіг з під`їзду з грошима, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 11.08.2015 року у ОСОБА_8 виник умисел на крадіжку майна ОСОБА_10 , яка у цей день направилась до лікарні, залишив житло за адресою: АДРЕСА_3 , без нагляду.

Для реалізації свого умисла, того ж дня о 20 годині, ОСОБА_8 протиправно без дозволу ОСОБА_10 , яка є його тещею та перебувала з ним у неприязнених стосунках, зайшов на територію домоволодіння за вказаною вище адресою. ОСОБА_8 шляхом проникнення у житловий будинок ОСОБА_10 повторно таємно викрав телевізор « TV LCD 32 HONDA HD 325» вартістю 3990грн., спричинив їй майнову шкоду на вказану суму.

Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд здав у ломбард за 1000грн., які витратив на власні потреби.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений, не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію, просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання застосувавши положення ст.69 КК України оскільки вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував пом`якшуючи обставини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони захисту, в підтримку апеляційної скарги, з`ясувавши позицію прокурора, який вважав, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши апеляційні доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку суду (т.1 а.с.218-222) фактичні обставини встановлені на підставі досліджених в установленому порядку доказів при частковому визнанні їх обвинуваченим.

Дії обвинуваченого, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, вірно кваліфіковані за 2 ст. 309 КК України, як і таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, вчинене повторно, за ч.3 ст.185 КК України.

Звідси, колегія суддів перевіряє вирок, який оскаржується лише в частині призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених ним злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше двічі судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується як особа, відносно якої не має компрометуючих даних, одружений, має малолітню дитину, за відсутності обтяжуючих обставин, пом`якшуючою обставиною є каяття.

На підставі наведеного, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання призначене в межах санкції ч.2 ст.186, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Зі змісту ст.69 КК України випливає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При цьому, як зазначено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

З огляду на наведене, колегія суддів, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжких злочинів, особи винного, який раніше вже неодноразово судимий за вчинення аналогічного злочину і відбував реальне покарання та не встав на шлях виправлення, не вбачає можливим застосувати положення ст.69 КК України навіть за умови врахування тих обставин на які вказує обвинувачений у своїй апеляції.

Разом з цим, приймаючи до уваги ті доводи, які наводить апелянт у своїй скарзі, з урахуванням призначеного покарання за ч.2 ст.186 КК України, санкція якої передбачає покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, а також конкретних обставин вчинення злочинів, колегія суддів приходить до висновку проте, що ОСОБА_8 можливо пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання, яке неможна визнати справедливим відповідно ст.414 КПК України через суворість.

Звідси вирок суду підлягає зміні з підстави зазначеної у ч.2 ст.409 КПК України з урахуванням ч.2 ст.404 КПК України, яка наділяє суд апеляційної інстанції правом вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Таким чином, з враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляцію обвинуваченого слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 405, 407, ч.2 ст.409, ст.414, ст.419, КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити частково.

Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 03.03.2016р. стосовно ОСОБА_8 в частині призначення покарання змінити пом`якшивши призначене йому покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

-за ч.2 ст.186 КК України 4(чотири) роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України 3(три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання 4(чотири) роки позбавлення волі.

В решті вирок районного суду залишити без змін.

Крім того, згідно ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 03.03.2016р. по 31.05.2016р. в строк відбування покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді