Справа № 346/2057/16-к
Провадження № 1-кс/346/453/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд зобов`язати першого заступника прокурора Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області молодшого радника юстиції ОСОБА_6 невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення колишнім слідчим Коломийської міської прокуратури ОСОБА_7 злочину, передбаченого ст.372 ч.1 КК України.

Скаргу мотивовано тим, що 01 квітня 2016 року ним подано заяву до Коломийської місцевої прокуратури про вчинення слідчим дій, що містять ознаки вищевказаного злочину. В даній заяві вказував, що у 2008 році був засуджений Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за злочин, який не вчиняв, а вирок щодо нього винесено на підставі доказів сфальсифікованих слідчим прокуратури про допити неіснуючих підприємців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які ніби вказували про отримання ним від вказаних осіб коштів за виконані роботи з повірки засобів вимірювальної техніки у належних їм магазинах «Гурман» та «Купідон», що у м. Косів та ресторані «Купідон» у с. Старий Косів Косівського району. Вказані вище протоколи допитів та довідка за підписом головного бухгалтера ДП «Івано Франківськстандартметрологія» ОСОБА_12 , яка наявна в матеріалах справи і в якій ОСОБА_12 вказала, що він перерахував в ДП кошти в розмірі 316.44 грн., послужили доказами його вини і засудження за ч.2 ст.191 КК України.

Стосовно останнього документу, то він не відповідає вимогам закону, що ставляться перед таким документом, так як не містить ні номера, ні дати видачі та підпису генерального директора підприємства.

Також вважає, що слідчий маючи в матеріалах справи довідку Коломийського відділення ВАТ «ПЛЮС БАНК» від 21 січня 2009 року та доданий до неї реєстр відповідно до якого перечислення готівкових коштів на рахунок ДП «Івано Франківськстандартметрологія» 12 березня 2007 року проводилося 11 жителями Коломийського району, повинен був їх допитати, перевірити чи були ними написані заяви про проведення у них повірки ЗВТ, витребувати у них оригінал чи копію договорів. Не зробивши цього слідчий прокуратури вчинив злочин передбачений ст. 372 ч.1 КК України.

Однак отримавши його заяву про вказане прокурор жодних дій, спрямованих на внесення наданих відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства даним органом досудового слідства не вчиняв, чим всупереч ст. 214 КПК України допустив бездіяльність.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав, просить її задовольнити і вказав, що відповідь від прокурора отримав 04 квітня 2016 року, проте з нею не погоджується. Також просить суд додатково витребувати від ДП «Івано Франківськстандартметрологія» довідку, чи видавалася у проміжок часу з 01 січня по 21 липня 2008 року підприємством за підписом головного бухгалтера вищевказана довідка та оригінали договорів з №№ 82-92 за 2007 рік з приводу з`ясування обставин хто їх заключав і хто відзвітував за виконану роботу.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, пославшись на її безпідставність, оскільки в ній відсутні будь-які об`єктивні дані про вчинення слідчим злочину за конкретних обставин, а наведені власні міркування та припущення щодо вчинення, на думку ОСОБА_4 , злочину, не можуть бути підставами для реєстрації його заяви у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Вважає, що під час розгляду кримінальної справи про обвинувачення Дрогомирецького судами були досліджені всі дійсні обставини і всім письмовим та усним доказам дана належна оцінка і останнього було визнано винним за ст. 191 ч.2 КК України, а тому в діях слідчого жодних ознак злочинних дій не вбачають.

Також заперечив на задоволенні клопотань заявника стосовно витребування вказаних ним документів, оскільки вважає, що таким чином слідчий суддя вийде за межі процесуальних повноважень при розгляді даної скарги.

Вивчивши матеріали скарги, заслухавши думку скаржника та прокурора суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 214 ч. 1, 4 КПК України сідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги частин 3, 4 і 5 ст. 214 КПК, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, викладається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) Закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.

Підставами вважати заяву чи повідомлення такими, що вказують на вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Судом встановлено, що 01 квітня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Коломийської місцевої прокуратури із заявою про вчинення колишнім слідчим Коломийської міської прокуратури ОСОБА_7 неправомірних дій під час проведення слідства по кримінальній справі по обвинуваченню скаржника.

Листом заступника керівника Коломийської місцевої прокуратури Івано-Франківської області радником юстиції ОСОБА_13 від 01 квітня 2016 року № 80-57-14 заявникові роз`яснено порядок внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань стосовно вчинення колишнім слідчим прокуратури ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ст. 372 ч.1 КК України та відмовлено в реєстрації з посиланням на відсутність в заяві будь-яких об`єктивних даних про вчинення слідчим ОСОБА_7 злочину за вказаних обставин.

Також встановлено, що вироком Коломийського міськрайонного суду від 21 липня 2008 року ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст.191 КК України і ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2009 року вказаний вирок залишено без змін.

Обидва вищевказані судові рішення, залишені без змін ухвалою Верховного суду України від 15 квітня 2010 року, за касаційною скаргою ОСОБА_4 .

Вирок Коломийського міськрайонного суду від 21 липня 2008 року вступив в законну силу.

Оскільки, законність висновків суду першої інстанції була перевірена у апеляційному та касаційному порядку, а зазначені у заяві ОСОБА_4 від 01 квітня 2016 року доводи не містять будь-яких об`єктивних даних про вчинення колишнім слідчим прокуратури м. Коломия ОСОБА_7 злочину передбаченого ч.1 ст.372 КК України, натомість наведені власні міркування скаржника, то у задоволенні скарги слід відмовити.

Суд виходячи із порядку дослідження доказів по скарзі на бездіяльність прокурора та беручи до уваги наявність письмових доказів у матеріалах кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_4 , де містяться вказані скаржником документи, не вважає доцільним та можливим витребування інших зазначених у його клопотаннях.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303-309 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні скарги на бездіяльність Коломийської місцевої прокуратури у невнесеннї відомостей про вчинення колишнім слідчим прокуратури м. Коломия ОСОБА_7 неправомірних дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.372 КК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1