Справа № 405/1911/16-к
1-кп/405/55/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження №0000524 у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда, громадянки України, яка має середню освіту, офіційно не працює, незаміжня, не має утриманців, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима в силу ст.ст. 85, 89 КК України,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
13.01.2016 року близько 17.20 год. ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні супермаркету «Сільпо», що належить ТОВ «ФОЗЗІ - ФУД», розташованого за адресою: м. Кіровоград, вул. В.Перспективна, 53, проходячи у відділі косметики для волосся, побачила на полиці стелажу, шампунь, кондиціонер та антиприспірант, яку вирішила таємно викрасти. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів та переслідуючи мету власної наживи, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою подальшого викрадення взяла зі стелажу шампунь «Diplona Professional», об`ємом 600 мл., вартість якого складає 106,46 гривень, кондиціонер «Diplona Professional» об`ємом 600 мл., вартість якого складає 98,75 гривень, сухий антиприспірант «Gamier mineral» об`ємом 40 мл., вартість якого складає 65,95 гривень, та поклала до поліетиленового пакету, який мала при собі. Після чого, приховуючи товар, ОСОБА_4 подолала касову зону без оплати його вартості, умисно не розрахувавшись за них, чим заподіяла ТОВ «ФОЗЗІ ФУД» майнову шкоду на загальну суму 271,16 гривень та попрямувала до виходу магазину. Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину із викраденим намагалась зникнути, проте була затримана працівниками магазину за касою, таким чином ОСОБА_4 виконавши усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми протиправними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України.
Під час підготовчого судового засідання представник потерпілого та обвинувачена надали суду угоду про примирення, укладену 29.03.2016 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та представником потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .
За змістом угоди про примирення під час досудового розслідування ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України визнала повністю. Крім того, погоджена сторонами угода містить наступні положення:
1. ОСОБА_4 зобов`язується, беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому засіданні;
2. ОСОБА_4 в ході досудового розслідування відшкодувала збитки, заподіяні своїми злочинними діями представнику потерпілого ОСОБА_6 в повному обсязі;
3. представник потерпілого ОСОБА_6 від висунення вимог та претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження відмовився;
4.сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 850 грн.;
5. дії, які ОСОБА_4 повинна вчинити на користь представника потерпілого, не пов`язані з відшкодуванням шкоди, відсутні.
Сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, зокрема для обвинуваченої обмеження права оскарження вироку згідно з положенням ст.ст. 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених ч. 5 ст. 474 КПК України; для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинуваченій також роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно частини 3 статті 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному проваджені у формі приватного обвинувачення.
Суд, враховує дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка має постійне місце проживання, незаміжня, не має утриманців, характеризується за місцем проживання посередньо. Щире каяття відповідно до ст.66 КК України суд враховує обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 . Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , та в якому остання визнала себе винною, відповідно до частини 3 статті 12 КК України віднесений до категорії середньої тяжкості, а отже угода про примирення укладена відповідно до вимог закону.
Під час судового засідання обвинувачена ОСОБА_4 стверджувала, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винною, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, які їй роз`яснені судом.
Крім цього, обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КК України, вище вказана угода про примирення, укладена нею з представником потерпілого добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Представник потерпілого ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що цілком розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Вище вказана угода про примирення, укладена ним з обвинуваченою добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, обвинуваченій та представнику потерпілого роз`ясненні наслідки невиконання цієї угоди відповідно до КПК України.
Суд перевіривши угоду встановив, що вона складена відповідно до вимог ст. 471 КПК України; її умови не суперечать нормам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; взяті на себе за угодою зобов`язання обвинуваченою фактично виконані; узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтею 65 КК України.
За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченої, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції представника потерпілого, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 29.03.2016 року, укладеної між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 29.03.2016 року у кримінальному провадженні, яке внесено 14.01.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000524, яка укладена між представником потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент ухвалення вироку складає 850 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи від 04.02.2016 року за № 27 в кримінальному провадженні, в сумі 245 грн. 52 коп.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 3 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1