В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.07.2016 Справа №607/5891/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0001201 від 01 квітня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, на утримані малолітній син ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16 листопада 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

16 листопада 2015 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та засуджено до 80 годин громадських робіт.

17 лютого 2016 року старшим інспектором Тернопільського міськрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Тернопільській області ОСОБА_6 , засудженому ОСОБА_3 , роз`яснено порядок та умови відбуття покарання та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт за ст. 389 КК України. Незважаючи на попередження його про кримінальну відповідальність для періодичної реєстрації та за надісланими викликами без поважної на те причини, ОСОБА_3 , 02 березня 2016 року не з`явився в Тернопільський міськрайонний відділ кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ в Тернопільській області. З 18 лютого 2016 року по 12 травня 2016 року, згідно виданого ОСОБА_3 , направлення від 17 лютого 2016 року для відбування призначеного покарання у вигляді громадських робіт та письмового попередження останній на об`єкт в КП «Об`єднання парків культури та відпочинку» не з`явився та не приступив до виконання призначеного йому покарання у вигляді громадських робіт. Порушивши умови відбуття покарання, що виразилось в тому, що ОСОБА_3 , не відпрацював на визначеному для нього об`єкті у встановлений судом строк громадських робіт, не з`явився за викликом до КВІ, та не з`являвся на періодичну реєстрацію до КВІ, своїми діями ОСОБА_3 , порушив вимоги ст. 37, 40 КВК України, чим ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, погодившись з усіма обставинами викладеними в обвинувальному акті, пояснивши, що він будучи засуджений вироком суду до покарання у вигляді громадських робіт на визначений об`єкт для відбування покарання не з`явився та не приступив до виконання громадських робіт. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаюється та просить суд, суворо його не карати, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні злочину, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер та наслідки його вчинення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, його вік, на утриманні в нього малолітній син, конкретні обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які б обтяжували покарання та підстав для застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити обвинуваченого та попередити вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд, взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, розкаявшись у вчиненому, сприяв розкриттю злочину.

Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1