Дата документу Справа № 333/7358/156-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1157/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний № 333/7358/15-к ОСОБА_1
Категорія - ст. 117 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003494 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, незаміжньої, яка місця реєстрації не має, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2016 року;

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок змінити, на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням, або передати її на поруки територіальної громади с. Благовіщенка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, яка подала відповідне клопотання, посилаючись на те, що судом не було належним чином враховано, що вона визнала свою вину та щиро розкаялася у скоєному, хоча і не пам`ятає обставини події, через втрату свідомості та перебування у шоковому стані, активно сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем роботи, де вона працювала неофіційно, виховувалася в неповній сім`ї, має постійне місце проживання, а матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу того, що смерть дитини настала із-за її умисних дій.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за ст. 117 КК України до 2 років обмеження волі. Початок строку відбуття покарання постановлено обчислювати з моменту фактичного затримання - з дня приведення вироку до виконання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції: захисник та обвинувачена, зокрема і в останньому слові, просили апеляційну скаргу задовольнити; прокурор заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнано винуватою у тому, що вона 28 липня 2015 року, приблизно о 13 годині, знаходячись у приміщенні громадської вбиральні залізничного вокзалу «Запоріжжя - 1» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 1, маючи умисел на умисне вбивство своєї новонародженої дитини, тобто умисне протиправне заподіяння смерті останній, відразу після пологів, усвідомлюючи настання наслідків у вигляді смерті, взяла останню до своїх рук та із застосуванням фізичної сили, здавила кисті рук на шиї новонародженої дитини, тим самим перекривши постачання кисню до організму останньої, в результаті чого наступила її смерть. Після чого, переконавшись в зупинці дихання дитини, ОСОБА_6 залишила її тіло у вбудованому в підлогу унітазі громадської вбиральні вокзалу «Запоріжжя - 1» обличчям до низу та намагалась покинути місце вчинення кримінального правопорушення, однак була затримана на місці працівниками вокзалу до прибуття працівників швидкої медичної допомоги та міліції.

В результаті злочинних дій ОСОБА_6 новонародженій дитині чоловічої статі, згідно з висновком експерта № 2524 від 29.07.2015 р., спричинено наступні тілесні ушкодження: внутрішньо шкіряний крововилив на правій передньобоковій поверхні шиї із саднами на її передній поверхні, інфільтрируючий крововилив в підлягаючу підшкірно-жирову клітковину в області даних ушкоджень, дрібновогнищевий крововилив в області перешийка щитовидної залози, крововилив та садна в лобній області справа, крововилив на спинці носа, крововилив на верхньому та нижньому повіках лівого ока, точкові крововиливи під його кон`юнктивальні оболонки, крововилив в м`які покрови голови в тем`яно-потиличній області зліва. Вказані тілесні ушкодження підтверджують причину смерті новонародженої дитини чоловічої статі, яка наступила від механічної асфіксії в результаті здавлення органів шиї тупими предметами та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті останньої, та відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпечності для життя в момент заподіяння.

Колегія суддів вважає, що обвинувальний вирок районного суду відносно обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до вимог частин 6, 7 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України, близькими родичами та членами сім`ї, зокрема є - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 КПК України, потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник - особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 30.09.2015 року до слідчого звернулася громадянка ОСОБА_9 про залучення її в якості представника потерпілої, оскільки усі родичі вбитої дитини є зацікавленими особами (т. 1 а.п. 26).

30.09.2015 року слідчий СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 виніс постанову про залучення ОСОБА_9 як потерпілої по даному кримінальному провадженні, оскільки вона виявила бажання представляти інтереси сторони потерпілого (т. 1 а.п. 30).

В цей же день ОСОБА_9 була допита слідчим СВ Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_10 як представник потерпілої. Із цього протоколу вбачається, що ОСОБА_9 працює головним спеціалістом в органі опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району (т. 1 а.п. 27-29).

В якості ж свідка на досудовому слідстві була допитана бабка вбитої дитини ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 55-58).

Враховуючи вимоги законів, а також вищевказане, колегія суддів приходить до висновків про те, що під час досудового слідства були порушенні вимоги кримінально-процесуального законодавства України, пов`язані з участю сторони кримінального провадження - потерпілого, оскільки в якості потерпілого була залучена ОСОБА_9 , якій кримінальним правопорушенням не було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, і між тим, не залучена в якості потерпілої ОСОБА_11 , яка є бабкою вбитої дитини, і якій завдано моральної шкоди у зв`язку з вбивством онука.

При цьому колегія суддів вважає, що не допуск в якості потерпілої ОСОБА_11 , на підставі того, що вона є «є зацікавленою особою» суперечить вимогам положень ст. 24 Конституції України та ст. 10 КПК України про те, що однією з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбаченим цим Кодексом.
Зазначені порушення, допущені органами досудового слідства, є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які не тільки залишилися поза увагою суду першої інстанції, а й були істотно порушенні також і самим районним судом.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції допитав бабку вбитої дитини ОСОБА_11 в якості свідка (т. 2 а.п. 52-53), а ОСОБА_9 , згідно журналів судових засідань, приймала участь у судовому провадженні, як потерпіла (т. 2 а.п. 155-156;174; 188-189; 193).

Між тим, в порушення вимог частин 6, 7 КПК України, районний суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_11 могла бути залучена в якості свідка тільки при обов`язковій умові, відсутності надання нею згоди у письмовій формі бути потерпілої, тобто перед тим, як її допитувати, районний суд повинен був спитати у неї, чи згодна вона бути потерпілою у цьому кримінальному провадженні, і тільки після вирішення цього питання приймати рішення про допит її в якості потерпілої чи свідка. Однак, ці вимоги закону, районний суд не виконав.

Не дивлячись на те, що ч. 5 ст. 55 КПК України не передбачені процесуальні права суду по розгляду питання по відмові у визнані особи потерпілою, колегія суддів вважає, що районний суд повинен був це зробити, виходячи з наступного.

За змістом положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, якщо районний суд під час судового розгляду встановивши, що ОСОБА_9 кримінальним правопорушенням, яка вчинила обвинувачена ОСОБА_6 , не було завдано ані моральної, ані фізичної або майнової шкоди, повинен був за власною ініціативою відмовити їй у визнанні потерпілою, адже до цього спонукають завдання кримінального провадження, вказані у ст. 2 КПК України, та необхідність дотримання засад кримінального провадження, зокрема, законність та рівність перед законом і судом.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що не може вищевказана особа бути і представником потерпілого, оскільки вона ні є захисником, а також законним представником потерпілого, оскільки згідно ч.1 ст. 59 КПК України, законний представник може бути залучений до участі в процесуальній дії, тільки разом з потерпілим, який є неповнолітнім або визнаний в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено дієздатною, тобто потерпілий повинен бути живим, чого в даному випадку немає.

За таких обставин, колегія суддів, не обговорюючи питання доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 , правильності кваліфікації її дій та призначеної їй міри покарання, вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки місцевий суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону - ч. 1 ст. 412 КПК України.
Під час нового розгляду у суді першої інстанції, необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи апеляційної скарги та постановити судове рішення у відповідності з усіма вимогами кримінального процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суддів.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: