АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 648/3943/15-к
Провадження №11кп/791/133/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: УДО Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відео конференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 24.11.2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Дар`ївської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області № 10 про звільнення від покарання за хворобою засудженого ОСОБА_7 .
Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 на заходи виховного впливу не реагує, має два стягнення, останнє з яких є діюче, та що його хвороба виникла в 2008 році, тобто не під час відбування покарання, а до вчинення злочину і постановлення вироку суду та характер захворювання не перешкоджає подальшому відбуванню покарання в умовах спеціалізованої установи.
У апеляційній скарзі ОСОБА_7 прохає скасувати ухвалу суду та вирішити питання про його повне звільнення. Посилається на те, що хворіє на тяжку хворобу, стан здоров`я погіршується, а стягнення від 24.11.2015 року є сфабрикованим та воно є недіючим,
Вислухавши головуючого по справі, засудженого ОСОБА_7 , підтримавшого свою апеляційну скаргу, прокурора, який вважав апеляційну скаргу безпідставною та прохав відмовити у її задоволенні, у судових дебатах сторони залишились на своїх міркуваннях, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до слідуючого.
Відповідно до ч.2 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 10.12.2010 року за ч.3 ст.187 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Станом на 21.10.2015 року невідбута частина покарання складає один рік 10 місяців 24 дні.
За весь період відбування покарання режим утримування порушував двічі, останнє стягнення є діючим, отримував три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Зарекомендував себе посередньо, спілкується із засудженими як позитивної так і негативної спрямованості, на заходи виховного впливу не реагує, з представниками адміністрації тактовний.
Колегія суддів вважає, що суд, відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання за вироком суду у зв`язку з тяжкою хворобою, яка перешкоджає подальшому відбуванню покарання, врахував всі необхідні обставини та належним чином мотивував своє рішення, відповідно до ст. 84 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 03.12.97 року "Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу", що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання, і суд виходив не тільки з висновку лікарської комісії, а й врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких, поведінку засудженого під час відбування покарання - має два стягнення, та захворів на тяжку хворобу у 2008 році, тобто до вчинення злочину за який засуджений та до постановлення по ньому вироку.
Доводи засудженого, що стягнення від 24.04.2015 року є погашеним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на час звернення до суду - 23.10.2015 року зазначене стягнення погашеним не було відповідно до ст. 69 КВК України, та накладення стягнень загалом свідчать про порушення дисципліни та встановленого порядку відбування покарання.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду щодо відмови у звільненні засудженого ОСОБА_7 від покарання за хворобою і підстав для скасування ухвали суду немає.
На підставі викладеного та керуючись ст.407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 листопада 2015 року про відмову у звільненні його від покарання за хворобою - без зміни.
Ухвала набуває законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Судді: (три роки)
згідно оригінала суддя ОСОБА_2 .