Провадження № 1-кп/369/71/16
В И Р О К
іменем України
18.03.2016 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Києво-Святошинського районного суду Київської області у м. Києві матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, українець, громадянина України, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, 07.05.2004 року вироком Соломянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 06.04.2005 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК Уукраїни до 4 років позбавлення волі, ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки, 11.07.2005 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК Уукраїни до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 30.04.2009 року звільнений умовно-достроково на підставі постанови Шосткинського міськрад суду Сумської області від 23.04.2009 року з невідбутим покаранням 1 рік 8 місяців 18 днів, 08.09.2010 року вироком КиєвоСвятошинського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, звільнений 08.09.2012 з Бучанської ВК № 85 Київської області у зв`язку із закінченням строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

за участю учасників кримінального провадження:

- прокурора ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
13.09.2015 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, останній раз вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.09.2010 року за ч. 2 ст. 190 КК України, перебуваючи по АДРЕСА_3 , підійшов до громадянки ОСОБА_5 , розпочав розмову стосовно її сина, в ході якої маючи прямий умисел і корисливий мотив направлений на заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення шляхом обману, повторно, під приводом необхідності зробити телефонний дзвінок для допомоги у вирішенні її проблеми, попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Samsung E 1200» чорного кольору вартістю 250 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 17 гривень.

Отримавши таким способом доступ до телефону, та не маючи на меті його повернути, ОСОБА_6 здійснив телефонний дзвінок, після чого телефон залишив у себе та зник у невідомому напрямку.

В подальшому, ОСОБА_6 розпорядився телефоном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 267 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що 13.09.2015 року близько 23 год. 30 хв. він перебував біля будинку по вул. Білогородській 27 в м. Боярка, де зустрів ОСОБА_5 в якої попросив мобільний телефон, щоб зателефонувати, маючи умисел на його привласнення. Наступного дня здав телефон у ломбард приблизно за 150 гривень.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив належні висновки зі своєї поведінки та засуджує свій ганебний вчинок, просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю, його дії кваліфікуються судом за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що злочин за ч. 2 ст. 190 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, за даними облікової документації не перебуває під наркологічним та психіатричним диспансерно-динамічним наглядом, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному злочині та готовності нести покарання за вчинений злочин.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним, призначаючи необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк в межах санкції вказаної статті.

В той же час, враховуючи дані про особу, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його щире каяття, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та відповідно до вимог ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільняє від відбуття покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки передбачені п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбуття покарання, у виді позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 (два) роки, зобов`язавши ОСОБА_3 відповідно до вимог п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 376 КПК України копію негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1