Справа №718/1232/16-к
Провадження №1-кп/718/76/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000288 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянка України, із середньою освітою, не одруженої, не працюючої, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимої Кіцманським районним судом від 06 квітня 2016 року за ч. 3 ст. ст. 185 КК України та звільненої від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст. 75, 76 КК України; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

19 квітня 2016 року, біля 18:00 години ОСОБА_3 за місцем проживання по АДРЕСА_1 , в ході словесної суперечки зі своєю мамою ОСОБА_6 , яка виникла на побутовому ґрунті, штовхнула руками останню за плечі, внаслідок чого ОСОБА_6 впала та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці зі зміщенням відламків, закритого перелому шиловидного відростка правої ліктьової кістки, які відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 128 КК України, - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачена ОСОБА_3 визнала повністю, та показала суду, що у ході словесної суперечки зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , вона штовхнула останню, внаслідок чого вона упала.

Потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що дійсно під час словесної суперечки з дочкою, остання штовхнула її і вона упала.

За згодою учасників судового провадження, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, оцінюючи в сукупності дослідженні в судовому засіданні всі докази по справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, суд вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ст. 128 КК України, необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_3 відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставинами, які відповідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченої до скоєного, зокрема те, що вона свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала, а також дані про особу обвинуваченої: яка має на утриманні малолітню дочку, однак по місцю проживання характеризується негативно, не працює, тобто не має постійного джерела доходів, перебуває на обліку у психіатра та нарколога, раніше судима та вчинила злочин під час іспитового строку.

Згідно ч. 3 . ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу

У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначене, що, виходячи з положень кримінального закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Тому, враховуючи дані про особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе лише в місцях обмеження волі і вважає необхідним призначити їй покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України в межах строку, передбаченого санкцією вказаної норми кримінального закону.

Оскільки інкриміноване за ст. 128 КК України ОСОБА_3 кримінальне правопорушення скоєне нею під час іспитового строку, призначеного Кіцманським районним судом Чернівецької області згідно вироку від 06 квітня 2016 року, суд при вирішенні питання про призначення їй покарання за сукупністю вироків, вважає необхідним застосувати правила ч. 1 ст. 71 КК України, тобто невідбута частина покарання за попереднім вироком суду підлягає приєднанню частково до покарання, призначеного за новим вироком.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченої, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Враховуючи те, що на утриманні у підсудної ОСОБА_3 знаходиться малолітня ОСОБА_7 , 2005 року народження, яка на даний час проживає разом з матір`ю, суд вважає повідомити Службу у справах дітей Кіцманської РДА, про необхідність вирішення питання щодо опіки малолітньої ОСОБА_7 .

Обвинуваченій запобіжний захід не застосовувався.

Судових витрат по кримінальному провадженню немає.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винною в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та невідбутої частини покарання за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 06 квітня 2016 року, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши її під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто, з 20 вересня 2016 року 10 год. 30 хв.

Службі у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області вирішити питання, щодо опіки ОСОБА_7 , 2005 року народження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1