Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 484/1044/16-к
Провадження: № 1-кп/484/92/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2016р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000339 по обвинуваченню:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, українця, громадянина України, що має неповну середню освіту, учня 10 класу Первмайської ЗОШ №12, не одруженого, на утриманні осіб не має, не працюючого, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України;

за участю учасників судового провадження

прокурора: - ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

обвинуваченого: - ОСОБА_3

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

захисника: - адвоката ОСОБА_7

представника Первомайського ВП ГУНП України в Миколаївській області - ОСОБА_8

представника управління у справах дітей Первомайської міської ради ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

03.02.2016р. близько 20:00 год. ОСОБА_3 знаходився біля магазину «АТБ-маркет», розташованого по вул.. Первомайській,115 в с.Мигія Первомайського району Миколаївської області. В цей час з магазину вийшов візуально знайомий обвинуваченому ОСОБА_5 . Між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулася словесна суперечка, під час якої ОСОБА_3 умисно наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя потерпілого. Після цього вони відійшли за приміщення магазину, де обвинувачений наніс ОСОБА_5 ще два удари кулаком правої руки в область обличчя.

В результаті дій ОСОБА_3 потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді переламу нижньої щелепи ліворуч, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №77 від 08.02.2016р. відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Потерпілий в судовому засіданні заявив цивільний позов, в якому просив стягнути з батьків обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_10 вартість лікарських препаратів та матеріалів медичного призначення в сумі 874грн. та 10 000грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Зізнаючись у вчиненому, обвинувачений пояснив, що дійсно 03.02.2016р. близько 20:00 год. біля магазину «АТБ-маркет», розташованого по вул.. Первомайській,115 в с.Мигія Первомайського району Миколаївської області, він наніс чотири удари кулаком правої руки в область обличчя потерпілого. У вчиненому щиро розкаявся. Просив вибачення у потерпілого за свої дії, вказавши, що його батьки розрахувалися з ОСОБА_5 за проведення операції та надавали йому допомогу. Цивільний позов визнав частково.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 заявлений потерпілим цивільний позов визнала частково та не заперечувала проти стягнення витрат на придбання лікарських препаратів. Просила зменшити розмір моральної шкоди до 1000грн., вказуючи, що на теперішній час їхня сім`я перебуває у складному матеріальному становищі, оскільки її чоловік хворий на онкологічне захворювання та змушений щомісяця проходити стаціонарне лікування.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що обвинувачений 03.02.2016р. близько 20:00год. біля магазину «АТБ-маркет», розташованого по вул.. Первомайській,115 в с.Мигія Первомайського району Миколаївської області, наніс йому декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя, спричинивши йому перелам нижньої щелепи з лівого боку. З цього приводу він перебував на лікуванні у Первомайській міській багатопрофільній лікарні, де було проведено хірургічне втручання шинування щелепи. Під час лікування за власний рахунок він придбав лікарські засоби та матеріали медичного призначення на загальну суму 614грн. Також, ним понесені витрати на рентгенографію в сумі 260грн. Крім того, в результаті дій обвинуваченого йому було завдано моральну шкоду. Так під час проведення операції, у післяопераційний період та період реабілітації він зазнав стресу, відчував нервову завантаженість, біль, дискомфорт. На теперішній час він продовжує лікування та проходить медичні обстеження, однак за повідомленням лікаря ушкоджена щелепа не повернеться у свій нормальний фізіологічний стан, прикус буде неправильним все його життя. Після отримання тілесних ушкоджень у нього часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратливість, збудливість, від чого страждає не лише він, а й оточуючі люди. Вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди батьки обвинуваченого повинні сплатити йому 10000грн. Крім того, він не заперечував, що батьки ОСОБА_3 розрахувались за проведення йому операції.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування за обставин, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, законного представника обвинуваченого, потерпілого, дослідженням письмових доказів та оголошенням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, в апеляційному порядку.

Фактичні обставини свідчать про те, що обвинувачений 03.02.2016р. близько 20:00 год. біля магазину «АТБ-маркет», розташованого по вул.. Первомайській,115 в с.Мигія Первомайського району Миколаївської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_5 , спричинивши йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, у вигляді переламу нижньої щелепи ліворуч.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, як особа за місцем навчання характеризується посередньо, а за місцем проживання - позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає повне визнання своєї вини та щире каяття у скоєному, часткове добровільне відшкодування завданої майнової шкоди, його неповнолітній вік, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, стан здоров`я його батька, яких хворіє на онкологічне захворювання.

Представники Первомайського ВП ГУНП України в Миколаївській області ОСОБА_8 , та управління у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області ОСОБА_9 зазначили, що обвинувачений до вчинення кримінального правопорушення на облік до служб не потрапляв. Вважали, що ОСОБА_3 може виправитися та не потребує призначення суворого покарання.

Згідно звіту про неповнолітнього обвинуваченого, наданого управлінням у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області ОСОБА_3 проживає разом із батьками, має задовільний стан здоров`я, є імпульсивним, займається спортом. Стосунки в сім`ї дружні, доброзичливі. Батьки відповідально ставляться до виховання сина.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї для ОСОБА_3 створені всі необхідні умови для життя.

На думку суду обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, незважаючи на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дають підстави для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, з випробуванням відповідно до ст.. 104, 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до вимог статей 58,59,60 ЦПК України обставини, які законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть вважатись встановленими у цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При цьому обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положеннями ст.. 1179 ЦК України визначено, що неповнолітня особа відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Потерпілий, мотивуючи свої позовні вимоги, просив стягнути з батьків обвинуваченого витрати на придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення для лікування на загальну суму 614грн.

Однак, на підтвердження таких вимог надав чеки на придбання в ТОВ «АТБ-Маркет» продуктів харчування, які не можуть буди прийняті судом як належний доказ понесених потерпілим витрат на лікування.

Крім того, ОСОБА_5 просив стягнути витрати на рентгенографію в сумі 260грн., однак жодного платіжного документа на підтвердження вказаного не надав.

Таким чином, цивільний позов у зазначеній частині підлягає частковому задоволенню на суму 306грн. 35коп., до якої входять витрати на придбання медичних препаратів за чеками № 400239 від 04.02.2016, №197838 від 05.02.2016р., від 28.02.2016р. та №201655 від 03.03.2016р.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, кожен має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно п.3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вище викладене суд, визнає доведеною наявність моральної шкоди, спричиненої потерпілому даним кримінальним правопорушенням, оскільки він через перелам щелепи відчував сильний фізичний біль, був змушений перенести хірургічне втручання, пройти курс лікування у зв`язку з цим. Дійсно змушений був змінити свій життєвий уклад та докласти додаткові зусилля для організації свого життя, пережив стрес, зазнав хвилювання.
Однак, враховуючи вище викладене, вимоги ч.2 ст.1193 ЦК України, суд вважає, що розмір моральної шкоди, визначений позивачем в розмірі 10 000грн., є завищеним, отже позовні вимоги, з урахуванням матеріального становища сім`ї обвинуваченого, в цій частині підлягають частковому задоволенню на суму 5 000 грн., що відповідає принципу розумності і справедливості.

Враховуючи, що обвинувачений є неповнолітнім, не працює, будь-якого майна у власності немає, суд вважає за необхідне стягнути завдану майнову та моральну шкоду з батьків ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 104, 75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік з покладанням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію відповідно до п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов, заявлений потерпілим, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди 306грн. 35коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн., всього 5306грн. 35коп. До досягнення ОСОБА_3 повноліття або з`явлення у нього майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, стягнення проводити з його батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в рівних частках.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Миколаївської області протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

СУДДЯ: