АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/120/2016 Категорія КК: ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0017770 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 02 березня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Павлівка, Білогірського району АР Крим, українця, громадянина України, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 14.04.2009 року Кременецьким районним судом Тернопільської області, за ч. 2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 08.06.2013 року умовно-достроково, не відбутий строк 7 місяців 14 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_8

потерпілого: ОСОБА_9

обвинуваченого: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02 березня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, та визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Судом вирішено питання щодо цивільних позовів та речових доказів у кримінальному провадженні.

Як зазначено у вироку, судом визнано доведеним, що 21.12.2014 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин ОСОБА_7 знаходився біля буд. 30-А по пр-ту Ватутіна в м. Києві, де помітив автомобіль «Део», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, а саме майна, що знаходилось в салоні вказаного автомобіля та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля. Після чого, ОСОБА_7 проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_10 , а саме авто магнітолу «Оріон», вартістю 3500 гривень; навігатор «Піонер», вартістю 895 гривень, а всього ОСОБА_7 викрав майна на загальну суму 4395 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_10 .

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того. 21.12.2014 року, приблизно о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_7 знаходився біля буд. 10 по вул. Райдужна в м. Києві, де помітив автомобіль «Опель Омега», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме майна, що знаходилось в салоні вказаного автомобіля, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля, та не проникаючи в салон автомобіля, з переднього лобового скла повторно, таємно викрав майно ОСОБА_11 , а саме: відеореєстратор «Раrkcity», вартістю 1769 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_11 .

Крім того, ОСОБА_7 22.12.2014 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин знаходився біля буд. 2/20 по вул. Тампере в м. Києві, де помітив автомобіль «Ніссан», д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля. Після чого, проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_12 , а саме навігатор «Навітел», вартістю 500 гривень, зарядний пристрій до мобільного телефону «Нокіа», вартістю 20 гривень, зарядний пристрій, вартістю 150 гривень, зарядний пристрій до відеореєстратора, вартістю 300 гривень, а всього ОСОБА_7 викрав майна на загальну суму 970 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_12 .

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 24.12.2014 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин знаходився біля буд. 2-А по вул. Харківське шосе в м. Києві, де помітив автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_13 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, а саме майна, що знаходилось в салоні вказаного автомобіля. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля. Після чого, проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_13 , а саме: авто магнітолу «Діджітал», вартістю 750 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_13 .

Крім того, ОСОБА_7 26.12.2014 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин знаходився біля буд. 3 по пр-ту Тичини в м. Києві, де помітив автомобіль «Мітсубісі Лансер», д.н.з. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_9 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_7 підійшов до вказаного автомобіля та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля, та не проникаючи в салон автомобіля з лобового скла повторно, таємно викрав майно ОСОБА_9 , а саме відеореєстратор «DOD LS 430W», вартістю 1900 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 .

Крім тото, ОСОБА_7 28.12.2014 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин знаходився біля буд. 5 по пр-ту Миру в м. Києві, де помітив автомобіль «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_14 , в цей момент у нього виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, підійшов до вказаного автомобіля та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля. Після чого, ОСОБА_7 проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_14 , а саме відеореєстратор «HP», вартістю 1222 гривні.

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_14 .

Крім того, ОСОБА_7 29.12.2014 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин знаходився біля буд. 10-А по вул. Каунаська в м. Києві, де помітив автомобіль «ВАЗ-2101», д.н.з. НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_15 та в якому була віджата кришка капоту, в цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, підійшов до вказаного автомобіля та впевнившись в тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, за допомогою фізичної сили, руками відчинив кришку капоту, звідки повторно таємно викрав акумулятор, вартістю 800 гривень.

Після чого. ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_15 .

Крім того, ОСОБА_7 30.12.2014 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин знаходився біля буд. 18/2 по вул. Шліхтера в м. Києві, де помітив автомобіль «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_16 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, а саме майна, що знаходилось в салоні вказаного автомобіля. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля. Після чого ОСОБА_7 проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_16 , а саме відеореєстратор «Фалкон 905», вартістю 1000 гривень; грошові кошти в сумі 500 гривень; зарядний пристрій до мобільного телефону «Філіпс», вартістю 50 гривень; зарядний пристрій до мобільного телефону «Айфон», вартістю 250 гривень, а всього ОСОБА_7 викрав майна нa загальну суму 1800 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_16 .

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 31.12.2014 року, приблизно о 05 годині 30 хвилин знаходився біля буд. 6 по пр-ту Возз`єднання в м. Києві, де помітив автомобіль «ВАЗ-21063» , д.н.з. НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_17 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на повторне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, а саме майна, що знаходилось в салоні вказаного автомобіля. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля. Після чого ОСОБА_7 проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_17 , а саме мобільний телефон «Нокіа С-5», вартістю 500 гривень, в якому знаходилася сім-картка оператора «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 40 гривень, страховий поліс на автомобіль «BA3-21063», д.н.з. НОМЕР_9 , а всього ОСОБА_7 викрав майна на загальну суму 565 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_17 .

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 02.01.2015 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин знаходився біля буд. 3 по бул. Давидова в м. Києві, де помітив автомобіль «Ягуар», д.н.з. НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_18 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, а саме майна, що знаходилось в салоні вказаного автомобіля. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля. Після чого ОСОБА_7 проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_18 , а саме відеореєстратор «Гейзер», вартістю 1000 гривень, GPS навігатор, вартістю 1000 гривень, а всього ОСОБА_7 викрав майна на загальну суму 2000 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_18 .

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 03.01.2015 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин знаходився біля буд. 16 по вул. Шліхтера в м. Києві, де помітив автомобіль «»Міцубісі Лансер», д.н.з. НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_19 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, а саме майна, що знаходилось в салоні вказаного автомобіля. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля. Після чого ОСОБА_7 проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_19 , а саме: пилосос «Зелмер», вартістю 5000 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_19 .

Крім того, ОСОБА_7 04.01.2015 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин знаходився біля буд. 10 по вул. Березняківська в м. Києві, де помітив автомобіль «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_12 , який належить ОСОБА_20 , в цей момент у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, а саме майна, що знаходилось в салоні вказаного автомобіля. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою каменю, який знайшов неподалік, розбив скло в салоні автомобіля. Після чого ОСОБА_7 проник в салон автомобіля, звідки повторно, таємно викрав майно ОСОБА_20 , а саме: телевізор «Соні», вартістю 1500 гривень; DVD плеер, вартістю 1500 гривень; DVD диски, в кількості 10 штук, вартістю 20 гривень кожний, а всього на загальну суму 200 гривень; аптечку з медикаментами, вартістю 250 гривень; домкрат, вартістю 350 гривень, а всього ОСОБА_7 викрав майна на загальну суму 4000 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_20 .

Після чого, ОСОБА_7 з місця кримінального правопорушення зник та викраденим майном рядився на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_7 05.01.2015 року, приблизно о 13 годині 25 хвилин знаходячись неподалік благодійного фонду «Стефанія», розташованого по вул. Лобачевського 8-А в м. Києві, побачив ОСОБА_21 , який тримав в руках мобільний телефон, в цей момент у нього виник злочинний умисел на повторне, відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на повторне, відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, під вигаданим приводом, а саме здійснення телефонного дзвінка, попросив в останнього мобільний телефон. ОСОБА_21 , будучи впевненим у добросовісності ОСОБА_7 , виходячи з довіри до останнього та не підозрюючи його злочинних намірів, передав ОСОБА_7 свій мобільний телефон «Самсунг», вартістю 100 гривень, в якому знаходилися сім-картка оператора «Лайф», вартістю 25 гривень, на рахунку якої знаходилися кошти в сумі 2 гривні, та картка пам`яті на 1 Гб, вартістю 40 гривень, при цьому повідомивши йому, що в нього відсутні грошові кошти на мобільному телефоні. ОСОБА_7 , отримавши телефон та не маючи наміру в подальшому його повертати, перевірив рахунок на мобільному телефоні та впевнившись в тому, що грошові кошти в телефоні є, повідомив ОСОБА_21 , що мобільний телефон йому не поверне.

ОСОБА_21 попросив ОСОБА_7 повернути йому мобільний телефон, але останній на зауваження не реагував та утримуючи при собі викрадений мобільний телефон наказав ОСОБА_21 розстібнути куртку, в яку він був одягнений.

В подальшому ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_21 та повторно, відкрито викрав в останнього, а саме зірвав з плечей чоловічу куртку, вартістю 100 гривень, в якій в кишені знаходився зарядний пристрій до мобільного телефону «Самсунг», вартістю 10 гривень, а всього ОСОБА_7 повторно, відкрито викрав майна на загальну суму 277 гривень, чим спричинив матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_21 .

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, з урахуванням обтяжуючої обставини - рецидив злочинів, за яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України - 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити у виді 6 років позбавлення волі. У решті вирок суду залишити без змін.

Вважає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність і допущено невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Посилаючись на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, суд першої інстанції призначив покарання хоч і в межах санкцій статей, але в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією відповідної правової норми. Проте, з мотивувальної частини вироку не вбачається жодних ознак щирого каяття у вчиненому особливо небезпечному кримінальному правопорушенні. Посткримінальна поведінка ОСОБА_7 свідчить лише про явне небажання вести добропорядний спосіб життя.

Окрім цього, судом не взято до уваги кількість та обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень. Так, відповідно до мотивувальної частини вироку, останнім вчинено 10 епізодів таємного викрадення чужого майна та відкрите викрадення чужого майна. Судом не надано належної оцінки й тому факту, що ОСОБА_7 раніше судимий 14.04.2009 Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 08.06.2013 умовно-достроково, не відбутий строк 7 місяців 14 днів. Таким чином, в даному випадку наявна обтяжуюча обставина - рецидив злочинів, передбачена п.1 ч. 1 ст. 67 КК України, про що у оскаржуваному вироку суду не зазначено в порушення вимог ст. 374 КПК України.

Суд першої інстанції проігнорував дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого та вчинених ним кримінальних правопорушень. Непрацюючий обвинувачений, що має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, якому 18.08.2014 СВ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві оголошено про підозру у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, виявляючи наполегливе бажання вести злочинний спосіб життя, вирішив здобувати кошти для власного існування шляхом вчинення корисливих злочинів.

Отже, суд першої інстанції помилково і безпідставно ухвалив незаконний вирок, яким призначив ОСОБА_7 покарання, яке явно не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив призначити обвинуваченому покарання на розгляд суду, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, розглянувши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку, з наступних підстав.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ч. 2 ст. 409, ст. 414 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, і призначенні йому покарання не дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого в цій частині рішення у кримінальному провадженні.

Так, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання неповно врахував фактичні обставини провадження, зокрема характер дій та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, кількість епізодів кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий, його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, та дійшов необґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання, хоч і в межах санкцій статей, але в розмірі, наближеному до мінімального за ч. 2 ст. 185 КК України та в мінімальному розмірі за ч. 2 ст. 186 КК України, мотивувавши своє рішення лише щирим каяттям обвинуваченого, яке не підтверджено належними доказами.

При цьому, суд першої інстанції не врахував під час призначення покарання обвинуваченому наявність обставини, яка його обтяжує - рецидив злочинів. Так, ОСОБА_7 раніше судимий 14 квітня 2009 Кременецьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 08 червня 2013 умовно-достроково, не відбутий строк 7 місяців 14 днів, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку.

За таких обставин суд першої інстанції належним чином не мотивував підстави прийнятого рішення, не навів переконливих та достатніх доказів призначення обвинуваченому покарання в розмірі, наближеному до мінімального за ч. 2 ст. 185 КК України та мінімальному розмірі за ч. 2 ст. 186 КК України, що призвело також до призначення обвинуваченому остаточного покарання, яке не відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

А тому, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості з урахуванням фактичних обставин провадження, кількості епізодів злочинної діяльності та наявності обтяжуючої обставини рецидив злочинів, є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, оскільки призначення покарання обвинуваченому в максимальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, не відповідає тяжкості вказаного правопорушення, вчиненого обвинуваченим, фактичним обставинам кримінального провадження, розміру заподіяної шкоди та особі обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового вироку.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення підлягає задоволенню на підставі ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України скасувати в частині покарання, призначеного обвинуваченому.

Призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_7 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05 січня 2015 року по 03 березня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Апеляційного суду м. Києва може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Судді:

__________________ ________________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4