Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3350/15-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2016 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець питання щодо продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000505 від 24.09.2015 року щодо обвинуваченого за ч.3 ст.186 та ч.1 ст.187 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, -

встановив:
В провадженні Сторожинецького районного суду, Чернівецької області, перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000505 від 24.09.2015 року щодо вчинення ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.3 ст.186 та ч.1 ст.187 КК України, обвинувальний акт по якому надійшов до суду 05.11.2015 року.

В ході здійснення судового розгляду вказаного кримінального провадження було встановлено, що ухвалою слідчого судді Сторожинецького районного суду від 12.10.2015 року, підозрюваному на той час ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 10.12.2015 року.

Ухвалою Сторожинецького районного суду від 04.12.2015 року, постановленою під час підготовчого судового засідання, ОСОБА_4 було продовжено строк тримання під вартою у Чернівецькому СІЗО № 33, на два місяці, до 08 лютого 2016 року включно до 15 години.

З підготовчого судового засідання, в ході якого було призначено обвинуваченому захисника з числа адвокатів Чернівецького обласного центру з надання безоплатної вторинної допомоги, розгляд провадження призначався на 10.12.2015 року. Однак внаслідок не доставки конвоєм обвинуваченого до суду та за клопотанням захисника розгляд справи відкладено до 25.12.2015 року, та цього числа відкладено до 12.01.2016 року через неявку до суду потерпілої особи, а в подальшому до 03.02.2016 року в зв`язку з необхідністю допиту свідків і цього ж числа через поломку спеціального автомобіля «Автозак» в розгляді справи оголошено перерву до 11.02.2016 року. Ухвалою суду від 03.02.2016 року ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою у Чернівецькому СІЗО № 33 на два місяці до 08.04.2016 року. До вказаної дати судовий розгляд не завершено по об`єктивних причинах, а тому строк тримання під вартою ухвалою від 04.04.2016 року було продовжено до 08.06.2016 року

30 травня 2016 року внаслідок раптової хвороби адвоката розгляд справи відкладено. При цьому прокурор ініціював питання щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись, при цьому на незмінність всіх умов і підстав, які служили підставою обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Частиною 3 статті 331 КПК України визначено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування запобіжного заходу і може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглянувши вказане питання, ініційоване прокурором під час судового засідання та враховуючи думку інших учасників судового провадження які з`явилися для участі в судовому розгляді, суд приходить до наступних висновків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Оцінюючи в сукупності встановлені в судовому засіданні обставини доцільності тримання обвинуваченого під вартою, встановлені в ст.178 КПК України, на які посилається прокурор суд вважає, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , під час провадження справи в суді є оправданим і таким, що ґрунтується на вимогах кримінально-процесуального законодавства України та не порушує норми, правила і вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року і практику Європейського суду з прав людини.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох умисних злочинів, які передбачені ч.3 ст.186 та ч.1 ст.187 КК України і класифікуються, як тяжкі злочини, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Ініціюючи продовження строку тримання під вартою, прокурор зазначає, що ризики які існували на час обрання та продовження ОСОБА_4 строку тримання його під вартою, передбачені п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, не змінилися, не припинилися і є наявними.

Суд погоджується із вказаними доводами, оскільки ризик щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, доводиться тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, які вчинив в різні періоди часу і між цими періодами, обвинувачений не з`являвся до правоохоронних органів та не повідомляв про вчинений злочин, а натомість вчиняв інший, тобто переховувався від органів досудового слідства. Суд вважає, що переховуючись від правоохоронних органів, обвинувачений буде так само переховуватись і від судових органів, що є ризиком передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, що в суді знайшло своє доказове підтвердження, виходячи із невизнання обвинуваченим своєї вини в частині застосування ножа до потерпілої ОСОБА_7 , а також може вчинювати інші кримінальні правопорушення, що підтверджено його неодноразовими судимостями.

Обвинувачений офіційно ніде не працює, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, бвинувачується у вчиненні злочинів, які класифікуються як тяжкі злочини, а тому суд знаходить, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , опинившись на волі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявний суспільний інтерес в даному випадку, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Зважаючи на норми зазначені в ч.3 ст.183 КПК України, суд на виконання свого обов`язку щодо визначення розміру застави та виходячи із норм зазначених в ч.4 ст.183 КПК України, не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки розглядуване клопотання стосується злочинів, які пов`язані із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Продовжити тримання обвинуваченого за ч.3 ст.186 та ч.1 ст.187 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під вартою у Чернівецькому СІЗО № 33, на два місяці, до 08 серпня 2016 року включно, до 15 години.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя :