печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.09.2016 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 від 15.04.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 стрілець-радіотелефоніст 2 відділення 3 стрілецького взводу 22 стрілецької роти 7 стрілецького батальйону, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,-
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIIІ від 15.01.2015, відповідно до ст. ст. 106 ч. 1 п. п. 1, 17, 20; 112 Конституції України та ст. ст. 4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 оголошено проведення, зокрема, на території м. Києва часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та поставку транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.
На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань 01.05.2015 військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_4 на військову службу під час мобілізації на особливий період та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 01.05.2015 ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку з чим повинен, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які вимагають від останнього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 151 від 29.07.2015 (по стройовій частині) ОСОБА_4 переведено з військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду стрільця-радіотелефоніста 2 відділення 3 стрілецького взводу 22 стрілецької роти 7 стрілецького батальйону.
В подальшому, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1
№ 159 від 07.08.2015 (по стройовій частині) ОСОБА_4 прикомандирований до військової частини НОМЕР_3 для виконання завдання з охорони особливо-важливих об`єктів, а саме Державного авіаційного підприємства «Аеропорт Бориспіль» (08307, Київська область, м. Бориспіль-7).
06.03.2016 під час перебування за домашньою адресою у АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до Державного авіаційного підприємства «Аеропорт Бориспіль» (08307, Київська область, м. Бориспіль-7) та виконувати обов`язки військової служби, ОСОБА_4 у визначений час 06.03.2016 о 07 год. 00 хв. на службу умисно без поважних причин не з`явився, а залишився за місцем фактичного проживання у с. Усок, Ямпільського району, Сумської області, де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 чи військової частини НОМЕР_3 , або звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління.
У подальшому, ОСОБА_4 постійно перебував за домашньою адресою у с. Усок, Ямпільського району, Сумської області, поки 26.04.2016 о 23 год. 11 хв., тобто тривалістю понад один місяць після нез`явлення вчасно на службу, не був затриманий у порядку ст. 208 КПК України за адресою: м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8а.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому, критично оцінив свої дії та виразив готовність понести відповідальність за вчинене. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суд не карати його суворо.
Враховуючи те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції відсутні, заслухавши думку учасників судового розгляду та, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Оцінюючи зазначене та усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінуюєся, доведена повністю.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися самовільному залишенні місця служби, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), суд кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини справи:
-ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, при цьому суд звертає увагу на наслідки та мотиви вчинення злочину;
-особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України (не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи).
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому.
Суддя ОСОБА_1