АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1533/16 Справа № 191/2056/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001947 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, працюючого охоронцем в ПП «Магістр», не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що 09 жовтня 2015 року приблизно о 23-55 годині, знаходячись в приміщенні кафе «Тет-а-Тет» за адресою: Дніпропетровська обл., м.Синельникове, вул. Миру, 37, в ході раптово виниклої сварки, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 та, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, наніс йому спочатку один удар кулаком лівої руки в область обличчя в район щелепи зліва, а після цього - ще один удар кулаком правої руки в область обличчя в район щелепи по центру, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник. В результаті цих умисних дій ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого двобічного перелому нижньої щелепи в області кута справа та ментального зліва зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 71 від 21 березня 2016 року відповідають категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року було звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею особи на поруки, та було передано ОСОБА_8 на поруки трудовому колективу філії Приватного підприємства «Магістр» строком на один рік, за умови, якщо він протягом цього строку з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України було закрито.

Своє рішення суд першої інстанції обгрунтував тим, що обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності раніше жодного разу не притягувався, вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з 26 травня 2016 року працевлаштований охоронцем у філії ПП «Магістр», надав згоду на закриття щодо нього кримінальної справи за даною нереабілітуючою підставою.
Не погодившись з цією ухвалою, прокурор Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд вказану вище ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої апеляційні вимоги він обгрунтовує тим, що, судом першої інстанції при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності не враховано низку факторів, а саме: недоліки у клопотанні трудового колективу про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, час перебування ОСОБА_8 у трудових відносинах, поведінку підозрюваного на досудовому зозслідуванні та під час судового розгляду.
Так, при розгляді клопотання трудового колективу ПП «Магістр» судом залишено поза увагою, те що обвинувачений перебував у трудових відносинах з ПП «Магістр» дуже короткий проміжок часу. Відповідно до запису в трудовій снижці, ОСОБА_8 26.05.2016 року прийнятий на роботу до ПП «Магістр» на посаду охоронця. Так, в клопотанні трудового колективу зазначено, що ОСОБА_8 сумлінним ставленням до праці, відсутністю порушень трудового розпорядку заслугував довіру трудового колективу та підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. Але суд належним чином не оцінив вказані твердження, адже фактично ОСОБА_8 прийнятий на роботу 26.05.2016 року, а трудовий колектив звернувся з клопотанням до суду вже 06.06.2016 року, тобто через 2 тижні.
Судом не враховано також той факт, що обвинувачений хоча і визнав свою вину в повному обсязі, але взагалі не відшкодував потерпілому завдані збитки, пов`язані з його лікуванням. Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_8 визнав лише частково. Вказане свідчить про те, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та про небажання усунути негативні наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення.
Судом першої інстанції проігнорований той факт, що рішення загальних зборів не оформлено належним чином, а саме, у вказаному рішенні відсутні конкретні заходи виховного характеру, які будуть застосовані до обвинуваченого, тобто вказане рішення зборів трудового колективу не відповідає вимогам закону.
Жодним чином в рішенні суду не враховано та не надано належної оцінки думці потерпілого, який заперечував проти звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, та те, що обвинувачений навіть частково не відшкодував збитки потерпілому.
Заслухавши: суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію прокурора; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляції та просили суд залишити ухвалу без змін, - перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, - колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні.
Обгрунтованість ухвали або вироку означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст.91 КПК).
Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримав. Оскаржувану ухвалу щодо ОСОБА_8 суд прийняв з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обгрунтоване судове рішення, про що справедливо йдеться в апеляційній скарзі потерпілого.
Як убачається з ухвали, суд, застосовуючи щодо ОСОБА_8 ст. 47 КК України, послався на такі дані, як учинення обвинуваченим злочину середньої тяжкості, раніше не судимий, щиро розкаявся за вчинене, має постійне місце роботи, де характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з 26 травня 2016 року працевлаштований охоронцем у філії ПП «Магістр», надав згоду на закриття щодо нього кримінальної справи за даною нереабілітуючою підставою.
Однак, ці висновки суду першої інстанції не повністю відповідають дійсності.
Відповідно до вимог ст.66 КК щире каяття має місце в тих випадках, коли особа повністю визнає свою вину у вчиненому злочині, дає своїй поведінці належну оцінку, відшкодувала заподіяну шкоду і дійсно готова нести передбачену законом відповідальність
За думкою колегії суддів, ОСОБА_8 , формально розкаявшись у скоєному, фактично не відшкодував потерпілому повністю заподіяну йому шкоду, що свідчить про те, що його розкаяння не є щирим.
Крім того, відповідно до вимог ст. 47 КК України, особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням… Перевіркою ж матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що підставою для подачі філією ПП «Магістр» клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу філії ПП «Магістр» був протокол загальних зборів трудового колективу цієї філії, згідно з яким на загальних зборах після виступу начальника служби безпеки та двох охоронців, які позитивно характеризували ОСОБА_8 , що пропрацював у цьому трудовому колективі всього два тижні, було прийняте рішення про клопотання перед судом про звільнення його від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективу.
У судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений визнав, що дійсно став до роботи у цьому підприємству тільки за два тижні до загальних зборів. За думкою судової колегії за такий короткий термін роботи обвинувачений не міг належним чином себе зарекомендувати так, як про це вказано у клопотанні трудового колективу, а суд першої інстанції не міг обгрунтовувати таким документом свої висновки щодо наявності підстав для застосування положень ст.47 КК відносно ОСОБА_8 ..
Далі. Умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки стаття 47 КК України ставить належну поведінку цієї особи, а саме: якщо вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Але в клопотанні трудового колективу філії ПП «Магістр» про передачу ОСОБА_8 на поруки не вказано, які ж саме заходи виховного характеру будуть застосовані до нього, що за думкою колегії суддів суттєво порушує права самого обвинуваченого, який не знає, які саме заходи виховного характеру будуть застосовані до нього трудовим колективом у разі задоволення клопотання трудового колективу.
Таким чином, суд першої інстанції не навів в оскаржуваній ухвалі жодних обгрунтованих міркувань про наявність в матеріалах кримінального провадження зазначених у ч.1 ст.47 КК підстав для вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки колективу.
Виходячи з наведеного можна зробити висновок про те, що суд належним чином не вмотивував своє рішення щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності й передачі його на поруки трудовому колективу.
З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що рішення суду про закриття провадження щодо ОСОБА_8 за ст.122 ч.1 КК України і звільнення його від кримінальної відповідальності з передачею на поруки на підставі ст.47 КК України не може бути визнане законним і обгрунтованим, оскільки суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема статей 410 і 412 КПК України, що суттєво вплинуло на правильність прийняття рішення, тому відповідно до ч.1 ст.409 КПК ці порушення закону є підставою для скасування ухвали суду.
В силу ст. 407 ч.1 п.4 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю або частково та ухвалити нову ухвалу.
Але, розглядаючи клопотання філії ПП «Магістр» щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.47 КК України колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст.47 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро покаялася може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Отже при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду у кримінальному провадженні повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені ст.47 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 у ході досудового та судового слідства в суді першої інстанції та в судовому засіданні апеляційної інстанції повністю визнав свою вину у тому, що він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.1 КК України. Але, оцінюючи всі досліджені в ході апеляційного розгляду та вказані вище обставини та документи колегія суддів приходить до висновку, що умов та підстав для звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудовому колективу немає. Та обставина, що ОСОБА_8 за місцем роботи та місцем проживання характеризується позитивно, сама по собі не є підставою для застосування щодо нього ст. 47 КК України.
В силу ст. 288 ч.4 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду. Але судом першої інстанції цього не було зроблено.

Тому з оглядом на те, що у разі скасування апеляційним судом оскаржуваної ухвали суду першої інстанції продовження розгляду справи є прерогативою суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що справа повинна бути повернута до суду першої інстанції з призначенням нового судового розгляду.
Керуючись ст. ст. 404-407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 червня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001947 щодо звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження щодо нього скасувати.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, направити до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, призначивши новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Судді:

--------------- ------------------ --------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4