АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/639/16-к Номер провадження 11-кп/786/393/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ст.185 . 2 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000131 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 25 лютого 2016 року.

Цим вироком

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Джамбул Казахстан, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-13 жовтня 2011 року Ленінським районним судом м. Полтава за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 , ч.2 ст. 289, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;

-18 червня 2012 року Октябрським районним судом м. Полтава за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 70, ст. 71 КК України на 5 років і 6 місяців позбавлення волі. Ухвали Ленінського районного суду м. Полтава від 10 березня 2015 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на невідбутий строк позбавлення волі 1 рік 8 місяців 29 днів,-

засуджений за ч.2 ст. 185 КК України на 3 місяці арешту.

На підставі ст. 71 ч.1, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 18 червня 2012 року та остаточно визначено 1 рік 10 місяців позбавлення волі.

Одночасно обвинуваченому змінений запобіжний захід із особистого зобов`язання на тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_7 у строк покарання попереднє ув`язнення із 25 лютого 2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку - один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим, у тім що 4 січня 2016 року близько 18 години, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , повторно, шляхом вільного доступу, викрав хрест латунний висотою 50 см, вагою 6,5 кг у вигляді «Розпяття Ісуса Христа», вартістю 1028 грн.14 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.2 на ч.1 ст. 185 КК України, а також, зарахувати у строк покарання тримання його під вартою до постановлення попереднього вироку від 18 червня 2012 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 за обставин наведених у вироку доведена наявними в матеріалах провадження доказами, які в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувалися.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд обґрунтовано кваліфікував за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна, вчинене повторно, оскільки відповідно до п.1 примітки ст. 185 КК України в статтях 185, 186 та 189-191 повторним визначається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу. Оскільки ОСОБА_7 раніше засуджувався вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 18 червня 2012 року за ч.2 ст. 185 КК України, вказана судимість утворює повторність, а тому доводи апеляційної скарги про неправильність кваліфікації не обґрунтовані.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Обвинувачений погодившись на судовий розгляд в порядку ч. 3 ст. 349ПК України втратив право оскаржувати кваліфікацію його дій.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком Октябрського районного суду м. Полтава від 18 червня 2012 року не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

Оскільки на момент набрання чинності вказаним Законом ОСОБА_7 не відбував покарання за вироком Октябрського районного суду м. Полтава (звільнений 10 березня 2015 року) вказаний Закон до обвинуваченого не застосовується.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. При його обранні суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, завдані збитки, які є незначними і відшкодовані, особу обвинуваченого, який характеризується задовільно, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від покарання, а тому обґрунтовано дійшов висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 , без відбування реального покарання. При цьому враховуючи, що ОСОБА_7 до повного відбуття покарання за попереднім вироком вчинив новий злочин, суд правомірно призначив остаточне покарання за сукупністю вироків, яке за своїм видом і розміром є справедливим і достатнім для його виправлення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 25 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а обвинуваченим що тримається під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.
С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4