Справа № 735/1109/16-кр.
1-кп/735/107/2016р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 рокусмт. Короп

Коропський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому кримінальному провадженні № 0000016 від 05 лютого 2016 року в залі суду по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого у ФОП « ОСОБА_3 », раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

за участю військового прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

18 березня 2014 року, солдата ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 було призвано на військову службу за мобілізацією та, у подальшому, наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 № 109 від 28 травня 2014 року солдата ОСОБА_3 направлено для проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни та забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

За період проходження військової служби солдат ОСОБА_3 за рахунок держави отримував грошове та інші види забезпечення, виконував обов`язки військової служби та мав додержуватись встановлено порядку її проходження.

Разом з тим, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_3 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, за відсутності жодного дозволу 05.06.2014 року, близько 08 год. 00 хв., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 діючи з особистих мотивів, з прямим умислом, направленим на тимчасове ухилення від проходження військової служби, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та не прибув для проходження служби до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Не прибувши до вказаного місця проходження служби 05.06.2014 року солдат ОСОБА_3 виїхав за кордон до Російської Федерації.

У період з 05.06.2014 року по 29.06.2016 року солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, переважно перебуваючи за місцем свого проживання АДРЕСА_1 .

30.06.2016 року солдат ОСОБА_3 добровільно повернувся до виконання обов`язків військової служби та був звільнений на підставі п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Такі дії ОСОБА_3 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України.

13 жовтня 2016 року між військовим прокурором Чернігівського гарнізону ОСОБА_6 якому надані повноваження у кримінальному провадженні № 0000016 від 05 лютого 2016 року відповідно ст. 37 КПК України та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КПК України в обсязі підозри і зобов`язався: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Угодою узгоджено покарання у виді 2 роки позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 476 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Розглядаючи угоду про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, яке відповідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Під час перевірки угоди про визнання винуватості між ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 13.10.2016 року, встановлено її відповідність вимогам кримінально процесуального кодексу України.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені в п. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження судом угоди.

Обвинувачений в судовому засіданні беззастережно визнав свою вину та надав згоду судові на затвердження угоди та призначення узгодженого покарання.

Суд дійшов до висновку, що угода укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання судом згідно з вимогами ст. 65 КК України суд враховує ступінь покарання. ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, осудний, на обліку у лікаря нарколога психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

На підставі вищенаведеного, розглянувши в підготовчому судовому провадженні угоду, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання. Міра покарання є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначеного покарання, не є такою, що не може бути застосована до обвинуваченого.

Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати та речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ст.ст. 371, 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 жовтня 2016 року укладену між військовим прокурором Чернігівського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати. Вирок набирає законної сили через 30 днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області, через Коропський районний суд Чернігівської області, шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені у ч.1 ст. 473 КПК України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1