АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2356/16-к Номер провадження 11-кп/786/707/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

представника БВК-16 ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляцією засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року ,-

у с т а н о в и л а :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляюючи в задоволенні клопотання місцевий суд послався на те , що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання захарактеризував себе посередньо, має вісім стягнень за порушення режиму утримання та сім заохочень, що вказує на нестабільну поведінку засудженої особи, рішенням комісії установи №7 від 30.03.2016 року йому відмовлено в направленні матеріалів до суду про умовно дострокове звільнення , оскільки він за час відбування покарання не довів свого виправлення та з того часу позитивних змін у його поведінці не відбулося. Все це в цілому свідчить про відсутність основної умови для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання доведення свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці .

Не погоджуючись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує , що ухвала місцевого суду необґрунтована та прийнята з порушенням норм чинного законодавства , тому підлягає скасуванню з постановленням нової , про задоволення його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Апеляцію обґрунтовує тим, що місцевим судом було поверхнево вивчено його особистість та прийнято помилкове рішення про відсутність доведення свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Так, під час перебування в СІЗО він мав лише 1 стягнення , яке у визначеному законом порядку погашене, заохочень не мав, оскільки будучи неповнолітнім піддався під негативний вплив інших засуджених, про що жалкує. За час перебування у виправній колонії № 16 має 8 стягнень та 7 заохочень , отримав 4 професії та повну середню освіту , що зовсім не було враховано суддею.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , засудженого в режимі відеоконференції , який просив задовольнити апеляцію з наведених у ній підстав , представника БВК-16 в режимі відеоконференції та прокурора, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого за безпідставністю, перевіривши матеріали особової справи засудженого , обговоривши доводи апеляції , колегія суддів апеляційного суду вважає , що вона не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне , обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Так, відповідно до п.2 Постанови ПВС України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_8 засуджений 05.03.2007 року Апеляційним судом Полтавської області за п.п.6,12,13, ч. 2 ст. 115 , ст. 98 ; ч. 3 ст. 15, п.п.6,12, ч. 2 ст. 115 ; ст. 98; ч. 4 ст. 187 ; ст. 98 ; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 187 ; ст. 98; ч. 2 ст. 187; ст. 98 ; ч. 3 ст. 289; ст. 98; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289; ч. 1 ст. 263 ; ч. 1 ст. 70 КК України до 13 років позбавлення волі.

Ухвалою Верховного Суду України віл 23 серпня 2007 року вирішено вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 п.п.6,12, ст. 115; 98; ч. 4 ст. 187; 98; ч. 2 ст. 187; 98; ч. 3 ст. 289; 98; ч. 1 ст. 263; ч. 1, 70 КК України.

Ухвалою Полтавського райсуду Полтавської області від 08.02.2016 року засудженому ОСОБА_8 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення в порядку ст. 72 ч. 5 КК України з 11.02.2006 року по 23.08.2007 року.

Початок строку відбування покарання: 10.02.2006 року, кінець строку відбування покарання: 27.07.2017 року.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно враховано те, що засуджений не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню.

Так , ОСОБА_8 засуджений за неодноразове вчинення ряду тяжких та особливо тяжких злочинів. За період відбування покарання він хоч і має 7 заохочень, але також має і 8 стягнень , що , як вірно зазначено в оскарженій ухвалі , свідчіть про нестабільність його поведінки. Згідно характеристики, затвердженої начальником Божковської виправної колонії УДПтС № 16, засуджений ОСОБА_8 характеризується посередньо, на заходи виховного впливу реагує повільно, активної участі у суспільному житті відділення не приймає.
За висновками адміністрації колонії, що зображений у рішенні комісії установи №7 від 30.03.2016 року, йому відмовлено в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення , оскільки він за час відбування покарання не довів свого виправлення. Та як було зазначено в судовому засіданні в режимі відеоконференції представником адміністрації колонії, з того часу позитивних змін у його поведінці не відбулося.

Все це , в цілому, як вірно було встановлено в суді першої інстанції , свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення та перевиховання, і його поведінка з дотримання вимог режиму відбування покарання, не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і на даний час не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, розглядаючи справу по суті, суд належним чином дослідив обставини, вмотивував своє рішення і правильно дійшов висновку про відсутність підстав на даний час для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .
Колегія суддів апеляційного суду вивчивши матеріали подання , особову справу засудженого, заслухавши пояснення самого апелянта та представника установи з питань виконання покарань погоджується з такими висновками суду, оскільки враховуючи тяжкість та характер вчинених злочинів ОСОБА_8 , характеристику засудженого, відсутність стабільної законослухняної поведінки під час відбування покарання та не сформованість позитивного ставлення до праці, ним не доведено його виправлення та , відповідно , право на умовно - дострокове звільнення .
Тому, з врахуванням доводів апеляційної скарги засудженого, підстав для задоволення його апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду з постановленням нової про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, апеляційний суд не вбачає.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21 червня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно- дострокове звільнення без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4