УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора

на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого

2016 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя того

АДРЕСА_1 такого, що немає судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК до покарання у виді штрафу в розмірі

300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.
Постановлено стягнути на користь ОСОБА_5 : із засудженого ОСОБА_4 у рахунок відшкодування майнової шкоди 10 475, 31 грн та моральної шкоди 10 000 грн; із ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» у рахунок відшкодування майнової шкоди 50 000 грн.
Вирішено питання про долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за те, що він 10 жовтня 2014 року о 00.37 год., керуючи мотоциклом марки YAMAHA DRAG STAR 400 (реєстр. № НОМЕР_1 ) та рухаючись по другій смузі проїзної частини просп. 40-річчя Жовтня у м. Києві з боку площі «Одеська» в напрямку площі «Голосіївської», порушив вимоги пунктів 1.5, 2.3 б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху й допустив зіткнення з мотоциклом марки Suzuki Bolivar C50T (реєстр. № НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_5 який рухався в попутному напрямку та зменшив швидкість на перехресті вул. Героїв Оборони з метою виконання маневру розвороту.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, які потягли за собою тривалий розлад здоров`я.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня

2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 в частині вирішення цивільного позову змінено. Постановлено стягнути із засудженого

ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування майнової шкоди 60 475, 31 грн та моральної шкоди 10 000 грн, а всього

70 475,31 грн. В решті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_4 , просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 судові рішення і призначити новий розгляду у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості у зв`язку з не призначенням ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Доведеності винуватості засудженого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, кримінально-правової оцінки його дій

за ч. 1 ст. 286 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряла, оскільки законність та обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржуються.
Наведені в касаційній скарзі прокурора доводи про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості, у зв`язку з не призначенням ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів вважає не обґрунтованими.
Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з долучених до касаційної скарги судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_4 , згідно з указаною нормою закону врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу засудженого (раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей), пом`якшуючі покарання обставини (визнання вини, часткове відшкодування завданих збитків) та відсутність обставин які обтяжують покарання.
За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених Кримінальним кодексом України, і дійшов правильного висновку про призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті за якою його засуджено без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Своє рішення місцевий суд належним чином обґрунтував.
Як вбачається зі змісту касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, аналогічні доводи наведені в касаційній скарзі про м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання у зв`язку з не призначенням останньому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, висловлював прокурор в своїй апеляційній скарзі, які апеляційний суд обґрунтовано залишив без задоволення, вмотивувавши свої висновки належним чином. Із огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що висновки суддів першої та апеляційної інстанцій щодо призначення ОСОБА_4 покарання є законним та обґрунтованим, а тому підстав вважати таке покарання м`яким та явно несправедливим у колегії суддів немає.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, із касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року щодо ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3