Номер провадження: 11-кп/785/1107/16
Номер справи місцевого суду: 508/222/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

в залі суду апеляційні скарги прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.06.2016 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000347 від 20.12.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ісаєве Миколаївського району Одеської області, громадянин України, освіта середньотехнічна, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений:

-за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за п. п. 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Тримається під вартою з 20.12.2015 року.

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_9 засуджений за те, що 19.12.2015 року, приблизно о 22:00 год., умисно, з метою таємного викрадення майна ОСОБА_11 , взявши з собою заздалегідь заготовлену сокиру та металевий штир, проник на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та, шляхом пошкодження вхідних дверей за допомогою сокири, які зачинялися на навісний замок зсередини, проник в будинок.

Увійшовши до спальної кімнати ОСОБА_9 побачив ОСОБА_11 , яка спала на дивані. Знаючи, що ОСОБА_11 має вади слуху, є особою похилого віку та отримує пенсію, ОСОБА_9 , залишив праворуч від дверей в кімнаті сокиру та металевий штир, розпочав пошук грошових коштів. Однак, не знайшов грошей, вирішив викрасти плазмовий телевізор, який був увімкнений та стояв поруч із диваном, на якому спала ОСОБА_11 .

В той час, коли ОСОБА_9 викрадав телевізор ОСОБА_11 прокинулася та, побачивши його, почала з ним розмову. Продовжуючи свої злочинні дії і побоюючись, що ОСОБА_11 зможе його впізнати, викрити, розповівши про злочин, який він вчинив та перешкодити у досягненні кінцевої мети, ОСОБА_9 умисно, з корисливих мотивів, вирішив довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя особи з метою подальшого заволодіння викраденим майном та приховування вчиненого злочинного діяння у вигляді незаконного заволодіння чужим майном.

З цією метою, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_9 , взявши раніше принесений металевий штир та будучи впевненим, що за його допомогою зможе заподіяти смерть потерпілій, наніс ОСОБА_11 багаточисленні удари металевим штирем в життєво-важливий орган - голову, спричинивши забійно-рублені рани голови, розтрощення черепу, склепіння та основи черепу, крововиливи над та під оболонки мозку, які, згідно висновку експерта № 121/Е від 15.01.2016 року, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя (пункт 2.1.3. а/, б/, в/, г «Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень»), від яких ОСОБА_11 померла на протязі не більше 30 хвилин.

Після цього ОСОБА_9 заволодів особистим майном ОСОБА_11 на загальну суму 3365 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання в зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особі засудженого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за п.п. 6,9 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна,посилаючись на те, що призначене покарання є занадто м`яким, не відповідає тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особі засудженого, суд при призначені покарання не врахував, що ОСОБА_9 вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів та з метою приховування іншого злочину. Також суд безпідставно не призначив додаткове покарання, так як санкціями ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.6,9 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке є обов`язковим.
В апеляційній скарзі потерпіла не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_9 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за п.п. 6,9 ч. 2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 70 КК України, остаточно призначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна,посилаючись на те, що призначене покарання є занадто м`яким, не відповідає тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та особі засудженого, суд при призначені покарання не врахував, що ОСОБА_9 вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів та з метою приховування іншого особливо тяжкого злочину. Також суд безпідставно призначив покарання ОСОБА_9 без конфіскації майна, так як санкціями ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.6,9 КК України передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке є обов`язковим. Суд у вироку врахував тільки обставини, які пом`якшують покарання, однак, не навів підстав для висновку про наявність широго каяття обвинуваченого ОСОБА_9 .. Суд не врахував наявність обтяжуючої обставини, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, а також спосіб вчинення злочину з використанням заздалегідь заготовлених предметів, характер наслідків злочину. та не врахував, що останній не працює та не навчається
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій у вироку суду, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та призначити більш м`яке покарання, так як він вину визнав, щиро кається та має на утриманні матір, яка не працює та не отримує пенсії.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та частково підтримав апеляційну скаргу потерпілої, а також заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; потерпілу, яка підтримала та уточнила свою апеляційну скаргу, просила призначити покарання обвинуваченому у вигляді 15 років позбавлення волі, частково підтримала апеляційну скаргу прокурора, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 в вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6,9 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, як вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з корисливих мотивів, з метою приховування іншого злочину; а також, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, встановлена судом першої інстанції на підставі показань обвинуваченого ОСОБА_9 , який послідовно, в повному обсязі визнавав обвинувачення, в зв`язку з чим суд 1-ї інстанції визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, та розглянув кримінальне провадження у спрощеному порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України

В апеляційних скаргах прокурор, потерпілий та обвинувачений, як зазначалось, не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, встановлені у вироку суду, а також доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 .

Разом з тим, в апеляційних скаргах прокурор та потерпіла просять вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю покарання, призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_9 яке, на їх думку, є явно несправедливим через м`якість, а також в зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, так як суд безпідставно не призначив додаткове покарання, передбачене санкціями ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.6,9 КК України, як обов`язкове.
Обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання на більш м`яке покарання, посилаючись, що суд не врахував визнання вини, щире каяття, сімейний стан.
Апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають задоволенню частково, вирок суду першої інстанції має бути скасований в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки у вироку неправильно застосований Закон України про кримінальну відповідальність, а саме не призначене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке є власністю обвинуваченого ОСОБА_9 , передбачене санкціями ст.ст. 187 ч. 4, 115 ч. 2 п.6,9 КК України, як обов`язкове, з винесенням нового вироку в цій частині, з врахуванням вимог ст. 374 ч. 3 п. 2, ч. 4 п.2, 409, 413 КПК України.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що апеляційні скаргипрокурора та потерпілої щодо скасування вироку та призначення більш суворого покарання, а також апеляційна скарга обвинуваченого щодо зміни вироку та призначення більш м`якого покарання, задоволенню не підлягають, оскільки зазначені в них доводи підтвердження не знайшли.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

З вироку суду вбачається, що, у відповідності до вимог ч. 1 п. 3 ст.65 КК України, ст. 374 ч. 2 п. 4, ч. 3 п. 3 КПК України, на підставі досліджених доказів та документів, наявних в матеріалах кримінального провадження, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та встановив та врахував данні про особу обвинуваченого, а саме, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Відповідно до ст. 66 КК України, врахував обставину, що пом`якшує покарання, зокрема, щире каяття обвинуваченого, який за час досудового розслідування та судового розгляду послідовно визнавав вину у вчинених злочинах. Також, обґрунтовано суд визнав та врахував обставину, яка, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_9 - скоєння кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Таким чином, зазначені в апеляційних скаргах доводи щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого є необґрунтованими, основне покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на строк 11 років 6 місяців, призначено з врахуванням зазначених вимог кримінального та кримінального процесуального Закону.

Крім того, під час судового розгляду та при апеляційному розгляді обвинувачений та захисник не надали суду відповідних доказів щодо утримання обвинуваченим своєї матері, а також щодо наявності у обвинуваченого джерел доходів для такого утримання, підстав для встановлення зазначених обставин та визнання їх такими, що пом`якшують покарання, не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. 409, 420 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають частковому задоволенню, вирок суду має бути скасований в частині призначення покарання та ухвалений новий вирок в цій частині, з урахуванням зазначених вимог закону та встановлених обставин, передбачених ст. 65 КК України, ст. 374 КПК України. Передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого не вбачається.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_9 з 16.06.2016 року по 25.10.2016 року з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 405, 409, 413, 420 КПК України апеляційний суд
ухвалив:
Апеляційні скарги прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.06.2016 року, яким ОСОБА_9 засуджений за ст.ст. ч. 4 ст. 187, п. 6, 9 ч. 2 ст. 115, 70 КК України, до 11 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. скасувати в частині призначеного покарання.

-Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 вважати засудженим за:

-ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

-за п. п. 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_9 засудженим до остаточного покарання у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

В решті вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 16.06.2016 року залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_9 з 16.06.2016 року по 25.10.2016 року з розрахунку день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок вступає в силу з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання ним законної сили.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3

(підпис) (підпис) (підпис)

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного

суду Одеської області ОСОБА_2