Справа № 214/2442/16-к
1-кп/214/433/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі, кримінальне провадження №0000044 щодо:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не маючого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , на посаді заступника командира патрульного взводу командира відділення, у військовому званні старшого сержанта, який учасником бойових дій не являється, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 31.10.2011 на добровільній основі уклав контракт на три роки про проходження військової служби, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №36о/c від 31.10.2011 (по особовому складу) став проходити у цій частині ( АДРЕСА_2 ) на посаді стрільця у військовому званні солдата, а з 19.03.2013 на посаді заступника командира патрульного взводу командира відділення у військовому званні старшого сержанта.

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 з 31.10.2011 ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14.01.2015, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015, відповідно до ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20, ст.112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року оголошено проведення, зокрема, на території Дніпропетровської області часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 року та ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 року особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Починаючи з 28.11.2015 ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в державній лікарні МВС України в м. Кривий Ріг (50036, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Одеська, 60б), а 02.12.2015 виписаний із вказаного лікувального закладу та згідно ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, зобов`язаний самостійно повернутися до військової частини НОМЕР_1 , доповісти безпосередньому командирові про своє прибуття і здати медичні та інші документи.

Тоді ж, ОСОБА_3 , діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог і умов укладеного контракту не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 після виписки 02.12.2015 з державної лікарні МВС України в м. Кривий Ріг у визначений час 03.12.2015 о 08год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Починаючи з 17.12.2015 ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в державній лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 25.12.2015 виписаний із вказаного лікувального закладу та згідно ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, зобов`язаний самостійно повернутися до військової частини НОМЕР_1 , доповісти безпосередньому командирові про своє прибуття і здати медичні та інші документи.

Тоді ж, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог і умов укладеного контракту не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 після виписки 25.12.2015 з державної лікарні МВС України в м. Кривий Ріг у визначений час 26.12.2015 о 08год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

Починаючи з 12.01.2016 ОСОБА_3 знаходився на лікуванні в КЗ «Криворізька центральна районна лікарня» ДОР (53003, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Новомайське, вул. Вишнева, 1а), а 22.01.2016 виписаний із вказаного лікувального закладу та згідно ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, зобов`язаний самостійно повернутися до військової частини НОМЕР_1 , доповісти безпосередньому командирові про своє прибуття і здати медичні та інші документи.

Тоді ж, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог і умов укладеного контракту не з`являтися вчасно на службу без поважних причин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 після виписки 22.01.2016 з КЗ «Криворізька центральна районна лікарня» ДОР у визначений час 23.01.2016 о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

30.03.2016 року біля 12 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, ОСОБА_3 добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 і заявив про себе.

Таким чином, ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді заступника командира патрульного взводу командира відділення у військовому званні старшого сержанта, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту про проходження військової служби, після виписки 02.12.2015 з державної лікарні МВС України в м. Кривий Ріг ( АДРЕСА_3 ) у визначений час 03.12.2015 о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього до 17.12.2015, тобто більше десяти діб, але не більше місяця;

Крім того, ОСОБА_3 ,, являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді заступника командира патрульного взводу командира відділення у військовому званні старшого сержанта, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту про проходження військової служби, після виписки 25.12.2015 з державної лікарні МВС України в м. Кривий Ріг ( АДРЕСА_3 ) у визначений час 26.12.2015 о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього до 12.01.2016, тобто більше десяти діб, але не більше місяця. Також ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (АДРЕСА_2 ) на посаді заступника командира патрульного взводу командира відділення у військовому званні старшого сержанта, продовжуючи, свою злочинну діяльність, повторно, діючи в умовах особливого періоду, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини та виконувати обов`язки військової служби, у порушення вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, та умов укладеного контракту про проходження військової служби, після виписки 22.01.2016 з КЗ «Криворізька центральна районна лікарня» ДОР (53003, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Новомайське, вул. Вишнева, 1а) у визначений час 23.01.2016 о 08 год. 00 хв. до військової частини НОМЕР_1 умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився і командуванню про своє прибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а залишився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки 30.03.2016 біля 12 год. 00 хв., тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 і заявив про себе.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав в повному обсязі, суду показав, що дійсно у період з грудня 2015 року по березень 2016 року залишав військову частину у зв`язку з тим, що хворів та перебував на стаціонарному лікуванні та хворів, перебуваючи, вдома. До кримінальної чи адміністративної відповідальності у цей період не притягувався. Усвідомивши, що своїми діями порушує закон та може бути притягненим до відповідальності 30.03.2016 з`явився до військової частини для подальшої роботи. З того часу військову частину не залишав, покладені обов`язки виконує. Свою вину у вчиненому визнає та просить суворо його не карати.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження в процесі розгляду кримінального провадження, та його дії правильно кваліфіковані за: ч. 4 ст. 407 КК України за ознаками: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 50).

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем служби характеризується посередньо (Т. 1 а.с. 33), за місцем мешкання характеризується позитивно (Т. 1 а.с. 25), раніше не судимий (Т. 2 а.с. 31), медична характеристика задовільна (Т. 2 а.с. 34), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває (Т. 2 а.с. 50).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, у вчиненому правопорушенні розкаюється, безперечно визнає свою вину.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та визнання своєї вини обвинуваченим, сприяття органам досудового слідства у розкритті злочину.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання є вчинення злочину повторно.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що сукупність обставин що пом`якшують покарання істотно знижують суспільну ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також з урахуванням особи винного, необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`яке покарання, не вказане в санкції ст. 407 ч. 4 КК України, застосувавши ст. 69 КК України призначити покарання у вигляді арешту.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (три) місяці арешту.

Відбуття арешту здійснювати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_4 .

Термін арешту рахувати з моменту затримання засудженого.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної чинності.

Апеляційні скарги можуть бути подані протягом 30 днів з дня проголошення вироку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Суддя ОСОБА_1