Провадження № 11-кп/780/229/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 23.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
23 березня 2016 року м. Київ. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, прож.: АДРЕСА_1 ,

- засуджено за ст. 121 ч.1 КК України - 5 років позбавлення волі; за ст. 185 ч.2 КК України -2 роки позбавленні волі; за ст. 309 ч.2 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк - 6 років.

Постановлено стягнути із ОСОБА_7 на користь держави - 798 грн. 24 коп. за залучення експерта.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно із вироком, 23 червня 2015 р. близько 03 години у м. Біла Церква Київської області в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_2 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, виникла розмова, в ході якої останній почав на адресу ОСОБА_7 висловлюватись брутальною лайкою та ображати його. ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, будучи обуреним такими діями та словами ОСОБА_9 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, взяв у руку кухонний ніж та умисно наніс ним удар в черевну порожнину ОСОБА_9 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої плевральної порожнини та живота, ушкодження селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, лівобічного пневмотораксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

11 липня 2015 р. близько 12 години, ОСОБА_7 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, вчинив крадіжку мобільного телефону «Nokia 206», належного ОСОБА_9 вартістю 600 грн. чим заподіяв потерпілому майнову шкоду у розмірі 600 грн.

Після вчинення злочину ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

15 липня 2015 р. близько 18 години, ОСОБА_7 , перебуваючи біля шкірно-венерологічного диспансеру, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на землі знайшов поліетиленовий пакунок з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, по зовнішнім ознакам визначивши, що вказана речовина є наркотичним засобом- канабіс, який залишив зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

16 липня 2015 р. близько 11 години, на залізничному вокзалі м. Біла Церква Київської області працівниками міліції ЛВ на ст. Біла Церква у ОСОБА_7 в ході особистого обшуку у присутності понятих виявлено та з правої кишені куртки вилучено поліетиленовий пакунок з подрібненою речовиною рослинного походження зеленого кольору, а саме: є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 9,77 г., яку ОСОБА_7 повторно незаконно придбав, зберігав при собі з метою власного вживання, без мети збуту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 мінімальну міру покарання, оскільки вирок суду не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому є занадто суворим та таким, що за своїм видом та розміром є явно несправедливим.

Вважає, що з врахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, визнання обвинуваченим своєї вини, надання медичної допомоги потерпілому, а також того, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітнього сина та є потерпілою особою 4 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС, думку потерпілого ОСОБА_9 , який пробачив обвинуваченого, не пред`являв до нього претензій матеріального та морального характеру та не просив для обвинуваченого суворої міри покарання, тому вважає за можливе призначити ОСОБА_7 мінімальну міру покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити йому більш м`яке покарання, а саме: менше меншого ніж передбачено законом. Крім того, просить застосувати до нього ст. ст. 66, 69 КК України та врахувати пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, позитивну характеристику, а також те, що він раніше не судимий, має неповнолітню дитину, сам викликав швидку медичну допомогу для потерпілого, сприяв розкриттю правопорушення, потерпілий не має до нього претензій та просив призначити йому більш м`яке покарання ніж передбачено законом.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, захисника ОСОБА_6 , яка підтримала свою та обвинуваченого апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному, у зв`язку з чим судове слідство, за згодою учасників процесу, проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Кваліфікації його дій за 121 ч.1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння; за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ст. 309 ч.2 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно є вірною, що апелянтами не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК, України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд першої інстанції належним чином врахував суспільну небезпечність, характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого.

Також, судом вірно віднесено до пом`якшуючих обставин, щире каяття, те, що обвинувачений має на утриманні дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС - 4 категорія. На обліку у лікаря психіатра не перебуває.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд вірно відніс вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до довідки ДІМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 характеризується негативно, за місцем проживання - задовільно, перебуває під диспансерним наглядом лікаря нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2010 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що покарання, призначене обвинуваченому за ст. 121 ч.1, ст. 185 ч.2, ст. 309 ч.2 КК України за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого, є домірним скоєному та ґрунтується на вимогах ст.ст. 50, 65 КК України.

Виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням йому покарання у виді позбавлення волі.

Тому, доводи, викладені в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого щодо пом`якшення покарання є необґрунтованими.

З огляду на викладене, вирок суду відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає вирок без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Головуючий

Судді