Справа № 442/6739/15-к
Провадження № 1-кп/442/232/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001968 від 04.09.2016 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Добрівляни, Дрогобицького району, Львівської області, українки, громадяники України, з середньо-спеціальною освітою, мати одиночка, приватний підприємець, раніше не судимої, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 ,. перебуваючи на посаді голови дільничної виборчої комісії № 461727, згідно договору від 13.10.2014 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного витрачення бюджетних коштів на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , всупереч розділу II Порядку нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України, затвердженого Постановою ЦВК № 108 від 12.07.2012 року, не провівши засідання членів комісії ДВК № 461727 та, всупереч ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про вибори народних депутатів України», не склавши відповідного протоколу засідання членів комісії, шляхом подання у листопаді 2014 року, в невстановлений досудовим розслідуванням день у бухгалтерію окружної* виборчої комісії одномандатного виборчого округу № 121, що знаходилась за адресою Львівська область, місто Дрогобич, вул. 22 січня, буд. 37, постанови № 9 від 03.11.2014 року «Про виплату одноразової грошової винагороди членам ДВК», незаконно надала одноразову грошову винагороду ОСОБА_6 у сумі 1100 гривень, та ОСОБА_7 у сумі 200 гривень, чим здійснила розтрату бюджетних коштів на загальну суму 1300 гривень.

Крім цього, ОСОБА_5 перебуваючи на посаді голови дільничної виборчої комісії № 461727, згідно договору від 13.10.2014 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність являючись службовою особою, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного витрачення бюджетних коштів на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вчинила службове підроблення, а саме у листопаді 2014 року, в невстановлений досудовим розслідуванням день, в місті Дрогобич у невстановленому місці власноручно склала постанову № 9 від 03.11.2014 року «Про виплату одноразової грошової винагороди членам ДВК», підписала її від свого імені та імені секретаря дільничної виборчої комісії № 461727 ОСОБА_8 , та поставила відтиск круглої печатки ДВК № 461727, яку в подальшому представила в бухгалтерію окружної виборчої комісії одномандатного виборчого округу № 121, на підставі чого незаконно надала одноразову грошову винагороду ОСОБА_6 у сумі 1100 гривень, та ОСОБА_7 у сумі 200 гривень. На підставі, даної постанови № 9 від 03.11.2014 року «Про виплату одноразової грошової винагороди членам ДВК», вищевказані особи безпідставно отримали грошову винагороду, чим ОСОБА_5 , спричинила збитки державному бюджету на суму 1300 гривень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 послідовно та в повній мірі підтвердила обставини вчиненого нею злочину. У вчиненому злочині щиро розкаюється, визнає та просить суд суворо її не карати. Завдані збитки державі повністю відшкодувала.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченою ОСОБА_5 , її винуватість у вчиненні інкримінованого їй правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При таких обставинах суд вважає, що ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями внесла до офіційного документу завідомо неправдиві відомості, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, та своїми умисними протиправними діями розтратила чуже майно шляхом зловживання своїм службовим становищем, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 К України.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, суд враховує її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, являється матір`ю одиночкою та утриманні має малолітню дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її незадовільний стан здоров`я, що стверджується представленими медичними документами.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд враховуєступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, раніше не судимої, визнала себе винною повністю, щиросердечно розкаюється, у лікаря психіатра та у лікаря нарколога на обліку не знаходиться те що шкода державі відшкодована, є особою молодого віку, та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не може бути застосовано до обвинуваченої, оскільки вона має на утриманні дитину віком до чотирнадцяти років.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 24.10.2003 № 7 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 10.12.2004), вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Сама по собі тяжкість інкримінованого злочину, при відсутності інших об`єктивних та суб`єктивних обставин, які в сукупності не створюють обґрунтованої впевненості судді в обов`язковій ізоляції підсудного від суспільства, необхідності обрання обвинуваченому більш тяжкого виду покарання, не може свідчити за його беззастережним обранням, оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Суд дійшов до переконання, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини, яких є більше ніж дві та дані про особу обвинуваченої істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину і впливають на можливість пом`якшення їй покарання, а тому є можливість призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ч.1, ч.2 ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст. 191 та ч.1 ст. 366 КК України, яке буде необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а саме у вигляді штрафу з врахуванням змісту ст. 53 КК України, не менше 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з врахуванням завданої майнової шкоди в сумі 1300 грн.
Судових витрат немає.
З речовими доказами слід поступити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст.191 КК України та обрати їй покарання:

- за ч.1 ст. 366 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 850 (вісімсот п`ятдесять) гривень;

- за ч.2 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю.

Речовий доказ:

- договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 13.10.2014 р., постанову №9 «Про виплату одноразової грошової винагороди членам ДВК від 03.11.2014 р», які знаходяться при матеріалах справи залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1