Номер провадження: 11-кп/785/887/16
Номер справи місцевого суду: 520/7930/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційними скаргами прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000077 від 19.02.2013 року відносно -
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Григоріополь, Республіки Молдова, молдаванина, громадянина Молдови, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, до затримання працюючого водієм фірми «Євростройплюс» м. Москва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійне місце проживання: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого в Україні за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 26.11.1992року Фастівським міським судом Київської області по ч.1 ст.222 КК України (1960р.) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік 6 місяців;
- 04.11.1997року Центральним районним судом м. Одеси по ч.2 ст.142 КК України (в ред.1960р.) до 8 років позбавлення волі,
та
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дубосари, Республіки Молдова, молдаванина, громадянина Молдови, с середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , тимчасово проживаючого на території України за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 04.11.1997року Центральним районним судом м. Одеси по ч.2 ст.142 КК України (в ред.1960р.) до 7 років позбавлення волі, -
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.«а» ст.93 КК України (в ред. 1960 року), повернуто прокурору Одеської області для усунення недоліків, -
встановив:
14.08.2013 року до Київського районного суду м. Одеси з апеляційного суду Одеської області, після визначення підсудності, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 19.02.2013 року відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обвинувачених у скоєнні злочину, передбаченого п.«а» ст.93 КК України (в редакції1960 року).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2016 року обвинувальний акт було повернуто прокурору Одеської області, для усунення недоліків, як такий, що не відповідає вимогам діючого КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, послався на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому відсутнє формулювання обвинувачення.

Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала, як незаконна та винесена в порушення положень КПК України, підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор зазначає, що доводи про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є безпідставними, оскільки обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин справи та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону. Прокурор вказує, що законом не передбачено обов`язку слідчого або прокурора окремо виділяти формулювання обвинувачення із загального контексту викладених у обвинувальному акті відомостей.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалута призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування поданої скарги, вказує, що підготовче судове засіданні у даному кримінальному провадженні вже було проведено 19.03.2014 року, за результатами якого був призначений судовий розгляд обвинувального акту, який тривав з 2014 року до початку 2016 року. Але, після зміни складу присяжних суд першої інстанції, в порушення ст.1 КПК України,повторно призначив підготовче судове засідання, за результатами якого повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків обвинувального акту. Таке рішення районного суду представник потерпілого вважає незаконним, оскільки обвинувальний акт, на його думку, відповідає вимогам ст.291 КПК України. Посилається, що в оскаржуваній ухвалі районний суд не вказав, в чому полягає невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Заслухавшисуддю-доповідача; доводи прокурора, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; обвинувачених та їх захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи представника потерпілого про те, що районний суд, після заміни присяжних, незаконно повторно провів підготовче судове засідання та повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, з таких підстав.

Порядок провадження в суді присяжних визначений положеннями ст.383 КПК України.

Відбір присяжних, усунення присяжних та порядок судового розгляду кримінального провадження після усунення присяжних, регламентований положеннями ст.ст. 387, 390 КПК України.

У відповідності до вимог ч.3 ст.390 КПК України у разі усунення присяжного до складу суду включається запасний присяжний, після чого судовий розгляд продовжується, або, у разі відсутності запасного присяжного, здійснюється відбір нового присяжного в порядку, передбаченому цим параграфом, після чого судове провадження розпочинається з початку.

Згідно вимог п.24 ч.1 ст.3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Частиною 1 статті 5 КПК Українивизначено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Таким чином, системний аналіз положень п.24 ч.1 ст.3, ч.1 ст.5, ч.3 ст.390 КПК України вказує на те, що згідно вимог діючого кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності запасного присяжного та здійснення відбору нового присяжного судове провадження в суді першої інстанції розпочинається з початку, тобто зі стадії підготовчого судового засідання, в порядку ст.314 КПК України.

Згідно ухвали Київського районного суду від 13.04.2016 року та протоколу попереднього відбору присяжних від 15.04.2016 року, в зв`язку з звільненням трьох основних присяжних у кримінальному провадженні: ОСОБА_13 в зв`язку з досягненням 65 річного віку; ОСОБА_14 за станом здоров`я; ОСОБА_15 через сімейні обставини, на виконання вимог ст.ст. 35, 385, 387, 390 КПК України, автоматизованим розподілом було відібрано нових присяжних та, на виконання вимог ч.3 ст.390 КПК України,призначене підготовче судове засідання (т.5, а.с. 126, 127).

Під час проведення підготовчого судового засідання 16.05.2016 року, суд прийняв рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

За таких обставин, з урахуванням чинних норм КПК України, доводи представника потерпілого про те, що районний суд прийняв рішення про повернення обвинувального акту в порушення вимог кримінального процесуального закону, є безпідставними та необґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого про безпідставність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, то вони також є непереконливими.
У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до положень, закріплених в ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд, згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Частиною 2 статті 291 КПК України законодавством визначений вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт.
Зокрема, відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акту та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

В даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,та їх правова кваліфікація, які були встановлені органом досудового розслідування. Разом з цим, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, такі відомості становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за цим процесуальним рішенням, фактично мають статус підозрюваних.
Апеляційний суд звертає увагу прокурора та представника потерпілого, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення фактичних обставин кримінального провадження, які були встановлені слідством, з підсумком про те, що особа вчинила кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України та його структурою, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті обов`язково має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , після викладення фактичних обставин справи, фактично відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, апеляційний суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за передбаченою законом процедурою, висунуте не було.

За таких підстав, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні районний суд має право повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, встановлені районним судом під час підготовчого судового засідання порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, на думку колегії суддів, давали суду законні підстави для прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, а тому, з урахуванням положень ст. 2, п.24 ч.1 ст.3, ст.ст. 5, 7, 8, 9, 291, 314, ч.3 ст.390 КПК України, апеляційний суд визнає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу прокурора, потерпілого та його представника, що невикористання прокурором, який приймав участь в судовому провадженні в суді першої інстанції,своїх повноважень, закріплених в ст. 338 КПК України, які регламентують порядок та підстави зміни обвинувачення в суді, шляхом зміни обвинувачення (на протязідовготривалого судового розгляду) викладеного в обвинувальному акті, який не в повній мірі відповідав вимогам ст. 291 КПК України, не може бути компенсоване шляхом подачі апеляційної скарги прокурора на це рішення суду, в зв`язку з небажанням прокурора усунути недоліки акту в більш коротші терміни, ніж процедура апеляційного оскарження ухвали районного суду,з проханням скасування законного рішення районного суду про повернення обвинувального акту та фактичного «примусу» районного суду до розгляду обвинувального акту, який не відповідає вимогам.

На думку апеляційного суду, такий спосіб розгляду кримінального провадження, окрім порушення прав обвинувачених, фактично порушує права потерпілого та суперечить положенням, закріпленим в ст.2 КПК України.

Статтею 2 КПК України законодавством визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особивід кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Апеляційний суд вважає, щозабезпечення належної правової процедури, буде слугувати виконанню завдань кримінального провадження та забезпечить охорону прав, свобод та законних інтересів всіх учасників кримінального провадження, в тому числі і потерпілого, а також унеможливить створення формальних підстав, які в подальшому можуть слугувати скасуванню будь-якого рішення суду за результатами розгляду даного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 404,405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:
Апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 та представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2016 року, якою обвинувальний акт №0000077 від 19.02.2013року відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , обвинувачених у скоєнні злочину, передбаченого п.«а» ст.93 КК України (в редакції1960 року)повернутий прокурору Одеської області для усунення недоліків залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4