Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/4614/15-к
Провадження № 1-кп/490/165/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 серпня 2016 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

його захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, здобув неповну середню освіту, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, раніше засуджувався:

-01 липня 2014 року - Вознесенським районним судом Миколаївської області - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 15 діб арешту, був звільнений 16 липня 2014 року по відбуттю строку покарання

а також

-12 червня 2015 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України - до 1 року 6 місяців обмеження волі;

-10 листопада 2015 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - до 1 року обмеження волі, а остаточно за сукупністю злочинів - до 2 років обмеження волі.

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 1 статті 189, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України,

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, здобув неповну середню освіту, виконує разові роботи, раніше засуджувався:

-09 вересня 2014 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі, був звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 104 Кримінального Кодексу України з іспитовим строком в 1 рік

а також

-23 грудня 2015 року - Корабельним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 4 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів - до 4 років позбавлення волі; був звільнений від відбуття покарання з випробуванням на підставі статей 75, 104 Кримінального Кодексу України з іспитовим строком в 2 роки

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України,

та

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, здобув неповну середню освіту, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, раніше засуджувався:

-21 серпня 2014 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, був звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 104 Кримінального Кодексу України з іспитовим строком в 2 роки;

-12 листопада 2014 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 3 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-25 березня 2015 року - Заводським районним судом міста Миколаєва /в редакції ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 27 травня 2015 року/ - за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 2 років позбавлення волі, та остаточно за сукупністю злочинів та вироків - до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

а також

-28 жовтня 2015 року - Ленінським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - до 3 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів - до 4 років позбавлення волі

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України,

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
Станом на січень 2013 року ОСОБА_4 залякав неповнолітнього ОСОБА_13 , який побоювався несприятливих наслідків через дії обвинуваченого.

Скориставшись цим, 15 січня 2013 року близько 16-00 години ОСОБА_4 , знаходячись біля загальноосвітньої середньої шкоди № 53, що розташована у будинку 154 по вулиці Потьомкінській у місті Миколаєві, пред`явив до ОСОБА_13 вимогу про передачу йому мобільного телефону "Nokia express music 5130c-2" вартістю 300 грн., та потерпілий, побоюючись обвинуваченого, передав ОСОБА_4 вказаний телефон. Отримавши телефон, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, отриманим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 300 грн.

До того ж, скориставшись вказаною обставиною, у середині січня 2013 року ОСОБА_4 , знаходячись на перетині вулиць Дзержинського та Потьомкінській у місті Миколаєві, пред`явив до ОСОБА_13 вимогу про передачу йому чоловічої куртки вартістю 300 грн. ., та потерпілий, побоюючись обвинуваченого, передав ОСОБА_4 вказану куртку. Отримавши куртку, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, отриманим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 300 грн.

11 квітня 2013 року в період часу з 09:00 до 20:00 години ОСОБА_4 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , таємно заволодів належними ОСОБА_14 :
-мобільним телефоном "Iphone 4" вартістю 2.000 гривень;

-кросівками вартістю 300 гривень;

-спортивними штанами вартістю 200 гривень;

-чоловічою зимовою курткою вартістю 500 гривень;

-грішми у сумі 400 гривень.

Після цього ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду у загальному розмірі 3.400 грн.

16 лютого 2015 року близько 00:00 годин ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , попередньо досягнувши змови про вчинення крадіжки, шляхом розбиття скла потрапили у середину розташованого у дворі будинку АДРЕСА_2 автомобіля марки "Мерседес" (державний номер НОМЕР_1 ), звідки таємно вилучили належні ОСОБА_15 :

-навігатор марки "Ріо" вартістю 980 гривень;

-мобільний телефон марки "Самсунг" вартістю 300 гривень;

-демісезонну чоловічу безрукавку вартістю 150 гривень;

-два автомобільних акумулятори за ціною по 2.000 грн. кожен загальною вартістю 4.000 грн.

Після цього ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду у загальному розмірі 5.430 грн.

23 лютого 2015 року близько 01:00 годин ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 , попередньо досягнувши змови про вчинення крадіжки, шляхом відкриття скла потрапили у середину розташованого у дворі будинку АДРЕСА_3 автомобіля марки "Мерседес Варно" (державний номер НОМЕР_2 ), звідки таємно вилучили належні ОСОБА_16 :

-чоловічу куртку-дублянку "CAMPUSCHAMP" вартістю 250 гривень;

-гідравлічний домкрат вартістю 300 гривень;

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду у загальному розмірі 550 грн.

Окрім того, ОСОБА_8 21 січня 2015 року близько 02:00 години, шляхом зриву замка з ролета, підняття ролету та розбиття скла вітрини потрапив у середину розташованого на перехресті вулиць Колодязній та Комсомольскій у місті Миколаєві продуктового ларьку, звідки таємно вилучив належні ОСОБА_17 :
-ковбасні вироби на загальну суму 1.637,20 гривень;

-гроші на загальну суму 1.762,00 гривень;

-два електрочайники "Дельфа" по ціні 140 грн. кожен загальною вартістю 280 гривень

Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду у загальному розмірі 3.679 грн. 20 коп.

28 січня 2015 року близько 03:00 години ОСОБА_8 , шляхом розрізання за допомогою спеціально підшуканих ножиць стіни потрапив у середину розташованого по АДРЕСА_4 металевого кіоску, звідки таємно вилучив належні ОСОБА_18 :
-10 піц на загальну суму 50 гривень;

-10 тісточек "Пеньок" на загальну суму 40 гривень;

- 5 тісточек "Фантазія" на загальну суму 20 гривень;

-10 кулебек з грибами на загальну суму 50 гривень;

-10 сосисок в тесті на загальну суму 50 гривень;

-10 булочок з сиром на загальну суму 35 гривень;

- 3 булочки з яблуком на загальну суму 6 гривень;

-гроші у сумі 176 гривні.

Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду у загальному розмірі 427 грн.

8 лютого 2015 року близько 02:00 години ОСОБА_8 шляхом зламу замку водійської двері за допомогою спеціально підшуканих пасатижів потрапив у середину розташованого у дворі будинку АДРЕСА_5 автомобіля марки "ВАЗ-2104", звідки таємно вилучив належні ОСОБА_19 :

-магнітолу "Піонер" вартістю 600 гривень;

-акумулятор вартістю 500 гривень;

-набір інструментів вартістю 100 гривень;

-аптечку медичну вартістю 200 гривень

Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Позиції сторін.
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у викраденні майна 16 лютого 2015 року з автомобіля "Мерседес" (державний номер НОМЕР_1 ) за вказаних вище обставин визнав повністю, підтвердив усі встановлені судом обставини та зазначив, що у содіяному покаявся.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_8 свою позицію по суті пред`явленого обвинувачення однозначно не висловили, хоча у своїх показах низьку з встановлених судом обставин підтвердили.

Захисники просили не призначати обвинуваченим суворого покарання.

Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважав вину обвинувачених доведеною, їх дії - кваліфікованими вірно, та просив призначити кожному з них покарання в межах санкції відповідних статей Кримінального Кодексу України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Щодо заволодіння майном ОСОБА_13 .
Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження фактів заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_13 не заперечував.

Так, він зазначав, що дійсно 15 січня 2013 року зустрів ОСОБА_20 біля загальноосвітньої середньої шкоди № 53. При цьому, оскільки - зі слів обвинуваченого - ОСОБА_20 некоректно поводився із мобільним телефоном, та його / ОСОБА_4 / попросили припинити таке, він зажадав, щоб потерпілий віддав йому телефон, та потерпілий так й зробив.

Що ж стосується куртки, то він дійсно зустрів ОСОБА_13 на перетині вулиць Дзержинського та Потьомкінській у місті Миколаєві; на той час ОСОБА_13 був у курточці, а він - ОСОБА_4 - у вітрівці. Оскільки було холодно, він запропонував ОСОБА_13 помінятись курточками, на що той погодився.

Окрім показів обвинуваченого, факт заволодіння ним майном ОСОБА_13 підтверджується:

-заявами ОСОБА_4 на ім`я начальника Центрального РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області про добровільну видачу ним мобільного телефону "Nokia express music 5130c-2" та куртки фірми "Адідас";

-охоронними розписками, з яких вбачається, що видані ОСОБА_4 речі належать потерпілому та були отримані його законним представником, саме як речі, вилучені ОСОБА_4 .

Посилання ОСОБА_4 , ніби вказані речі були передані йому ОСОБА_13 добровільно та без будь-якого примусу, спростовуються самим фактом звернення до правоохоронних органів цього потерпілого та його законного представника.

До того ж, вони спростовуються очевидною невигідністю умов, на яких речі були передані ОСОБА_4 .

В той же час, систематичність отримання речей ОСОБА_4 від потерпілого ОСОБА_13 на вкрай невигідних для потерпілого умовах поза розумні сумніви свідчить про те, що потерпілий у відносинах з обвинуваченим діяв під впливом страху несприятливих для його дій із боку ОСОБА_4 , тобто - під загрозою; цю загрозу сприймав реально.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину відносно ОСОБА_13 доведеною.

Щодо викрадення майна ОСОБА_14 .
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у тому, що 11 квітня 2013 року викрав майно цього потерпілого з квартири АДРЕСА_1 не заперечував.

Окрім показів самого обвинуваченого, факт заволодіння ним майном ОСОБА_14 підтверджується його заявою на ім`я начальника Центрального РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області про добровільну видачу

-мобільного телефону "Iphone 4"

-кросівок

-спортивних штанів

-чоловічої зимової куртки

а також охоронною розпискою потерпілого ОСОБА_14 , з яких вбачається, що видані ОСОБА_4 речі були отримані потерпілим, саме як речі, що належать йому та були в його викрадені.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину відносно ОСОБА_14 доведеною.

Щодо викрадення майна ОСОБА_15 .
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вилученні майна ОСОБА_15 під час судового розгляду кримінального провадження підтвердив, так само, як й перелік викраденого майна.

Покази цього обвинуваченого підтверджуються його заявою на адресу начальника Центрального РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області, якою він добровільно видав працівникам міліції демісезонну чоловічу безрукавку.

З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-протоколу огляду виданої ОСОБА_15 безрукавки від 24 березня 2015 року;

-протоколу пред`явлення речей для впізнання від 24 березня 2015 року;

-охоронної розписки потерпілого ОСОБА_15 від 24 березня 2015 року

вбачається, що видана ОСОБА_6 безрукавка належить потерпілому та була отримана ним, як вкрадена 16 лютого 2015 року з його /потерпілого/ автомобіля.

З даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 17 лютого 2015 року вбачається, що автомобіль потерпілого ОСОБА_15 був відкритий саме шляхом розбиття скла.

Сам по собі перелік викраденого майна сторонами не заперечується, вказівки на нього містяться у заяві потерпілого.

З залученого до матеріалів кримінального провадження товарного чеку від 17 лютого 2015 року, виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_21 , вбачається, що вартість, зокрема, навігатора становить 980 грн., а варість викраденого в потерпілого ОСОБА_15 мобільного телефону - 300 грн.

З показів обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що під час викрадення майна цього потерпілого він був разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження своєї провини у вчиненні цього злочину по суті не заперечував.

Власно не заперечував своєї причетності до вчинення цього злочину у своїх показах й ОСОБА_8 , хоча й висловив позицію про те, що бажає, щоб цей епізод був досліджений у повному обсязі.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину відносно ОСОБА_22 доведеною.

Щодо викрадення майна ОСОБА_16 .
З заяви потерпілого ОСОБА_16 вбачається, що в його були викрадені дублянка та домкрат

З показів обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження вбачається, що вони /як ОСОБА_8 , так й ОСОБА_4 / принаймні зберігали свої речі у підвалі будинку АДРЕСА_3 .

Цю обставину жодні докази не спростовують, її неодноразово під час судового розгляду кримінального провадження підтверджував, зокрема, обвинувачений ОСОБА_8 .

З протоколу огляду місця події - підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 - вбачається, що під час огляду цього приміщення було виявлено, зокрема, чоловічу куртку - дублянку.

З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-протоколу огляду вилученої під час огляду вказаного підвального приміщення дублянки від 24 березня 2015 року;

-протоколу пред`явлення речей для впізнання від 25 березня 2015 року;

-охоронної розписки потерпілого ОСОБА_16

вбачається, що вилучена під час огляду вказаного підвального приміщення дублянка належить потерпілому та була отримана ним, як вкрадена 23 лютого 2015 року з його /потерпілого/ автомобіля.

До того ж, з протоколу обшуку від 7 травня 2015 року вбачається, що домкрат був виявлений у домоволодінні АДРЕСА_6 ; з протоколів пред`явлення осіб для впізнання вбачається, що ці речі приносив, зокрема, ОСОБА_4 .

З даних, що містяться у заяві потерпілого від 21 березня 2015 року, вбачається, що автомобіль потерпілого ОСОБА_16 був відкритий саме шляхом відкриття вікна водійської двері..

З залученого до матеріалів кримінального провадження товарного чеку від 23 лютого 2015 року, виданого фізичною особою-підприємцем ОСОБА_23 , вбачається, що вартість, зокрема, гідравлічного домкрату, становить не більше 320 грн.

У своїх показах обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вказаного злочину заперечували.

Разом із цих, пояснень із приводу того, яким чином вказана дублянка опинилась серед речей, що належать їм, вони не надали; навіть доводів на спростування обвинувачення у цій частині не навели, так само, як й доводів чи доказів на спростування сукупності доказів, що наведені вище.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину відносно ОСОБА_16 доведеною.

Щодо викрадення майна ОСОБА_17 .
З заяви потерпілої ОСОБА_17 вбачається, що в неї були викрадені, зокрема, два електрочайники "Делфа".

З матеріалів справи вбачається, що викрадений в ОСОБА_17 електрочайник був проданий ОСОБА_24 .

З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-протоколу огляду отриманого в ОСОБА_24 електрочаника від 23 березня 2015 року;

-протоколу пред`явлення речей для впізнання від 23 березня 2015 року;

вбачається, що отриманий від ОСОБА_24 електрочайник належить потерпілій та був вкрадений 21 січня 2015 року з її ларька.

З залученого до матеріалів кримінального провадження протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20 березня 2015 року вбачається, що цей чайник ОСОБА_24 передав ОСОБА_4 .

З показів обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження вбачається, що вони /як ОСОБА_8 , так й ОСОБА_4 / спільно зберігали свої речі.

З показів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_4 до вилучення цього чайника не причетний, чайник був вилучений саме ОСОБА_8 та лише був взятий ОСОБА_4 з місця спільного зберігання речей; доказів на спростування такого суду не надано.

З даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 21 січня 2015 року вбачається, що ларьок ОСОБА_17 був відкритий саме шляхом зриву замка з ролета, підняття ролету та розбиття скла вітрини.

Перелік та вартість викраденого майна підтверджується заявою потерпілої та товарним чеком від 21 січня 2015 року.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину відносно ОСОБА_17 доведеною.
Обвинувачення ж ОСОБА_4 в участі у вчиненні цього злочину не пред`явлене, вийти за межі пред`явленого обвинувачення суд не вправі.

Щодо викрадення майна ОСОБА_18 .
З заяви потерпілої ОСОБА_18 вбачається, що в неї, окрім кондитерських виробів та грошей, була вилучена книжка "Жиган".

З показів обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження вбачається, що вони /як ОСОБА_8 , так й ОСОБА_4 / принаймні зберігали свої речі у підвалі будинку АДРЕСА_3 .

Цю обставину жодні докази не спростовують, її неодноразово під час судового розгляду кримінального провадження підтверджував, зокрема, обвинувачений ОСОБА_8 .

З протоколу огляду місця події - підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 - вбачається, що під час огляду цього приміщення було виявлено, зокрема, книжку "Жиган"; з інших матеріалів кримінального провадження вбачається, що вилучена таким чином книжка була викрадена з кіоску, що належить потерпілій.

З даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 23 березня 2015 року вбачається, що кіоск ОСОБА_18 був відкритий саме шляхом розрізання стінки.

Перелік та вартість викраденого майна підтверджується заявою потерпілої та накладною № 140.

У своїх показах обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні вказаного злочину не заперечував.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину відносно ОСОБА_18 доведеною.

Щодо викрадення майна ОСОБА_19 .
З заяви потерпілого ОСОБА_19 вбачається, що в його була викрадена, зокрема, аптечка.

З показів обвинувачених під час судового розгляду кримінального провадження вбачається, що вони /як ОСОБА_8 , так й ОСОБА_4 / принаймні зберігали свої речі у підвалі будинку АДРЕСА_3 .

Цю обставину жодні докази не спростовують, її неодноразово під час судового розгляду кримінального провадження підтверджував, зокрема, обвинувачений ОСОБА_8 .

З протоколу огляду місця події - підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 - вбачається, що під час огляду цього приміщення було виявлено, зокрема, аптечку.

З залучених до матеріалів кримінального провадження:

-протоколу огляду вилученої під час огляду вказаного підвального приміщення аптечки від 23 березня 2015 року;

-протоколу пред`явлення речей для впізнання від 25 березня 2015 року;

-охоронної розписки потерпілого ОСОБА_19

вбачається, що вилучена під час огляду вказаного підвального приміщення аптечка належить потерпілому та була отримана ним, як вкрадена 8 лютого 2015 року з його /потерпілого/ автомобіля.

У своїх показах обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував належність виявленої в підвальному приміщенні аптечки йому / ОСОБА_8 /, але стверджував, ніби цю аптечку зібрав сам.

Проте, ці посилання обвинуваченого спростовуються наведеними вище доказами.

Оцінюючи наведені докази у їх сукупності, суд вважає вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину відносно ОСОБА_19 доведеною.
З залучених до матеріалів кримінального провадження довідки № 43 -12042016/48001 та копії вироку Ленінського районного суду міста Миколаєва від 9 вересня 2014 року вбачається, що 9 вересня 2014 року ОСОБА_6 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, судимість за вчинення цього злочину не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

З залучених до матеріалів кримінального провадження довідок № 285 -18032015/48001 та № 42 -12042016/48001 та копій вироків Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 серпня 2014 року, Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2014 року вбачається, що ОСОБА_8 засуджувався:

- 21 серпня 2014 року - за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

- 12 листопада 2014 року - за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

- 25 березня 2015 року - за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України;

За таких обставин суд вважає вину ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин доведеною.

Державне обвинувачення вважало, що вартість викраденого в ОСОБА_15 майна є більшою за встановлену судом.

Але ці посилання суперечать доказам, що були наведені вище, зокрема - отриманим судом відомостям про вартість викраденого майна.

За такого при ухваленні вироку по суті справи суд вважає за необхідне зменшити розмір заподіяної цьому потерпілому шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження вказував про те, що під час досудового розслідування до його застосовувались недозволені методи ведення слідства.

Але ці посилання обвинуваченого не дають підстав для сумнівів у допустимості доказів, що були наведені вище та на яких власно й базується вирок.

Враховуючи ж, що наведені вище докази є достатніми для висновку про винність обвинуваченого, ці доводи ОСОБА_4 не можуть бути ані покладеними у підґрунтя судового рішення, ані використаними під час прийняття рішення по суті справи.

За такого заява цього обвинуваченого щодо застосування відносно його недозволених методів судом скеровується до прокуратури Миколаївської області для прийняття відповідного рішення, а викладені у заяві обставини, як такі, що не мають значення для прийняття рішення по справі, не аналізуються.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 наполягав на обов`язковій участі у судових засіданнях потерпілих.

Проте, обвинувачений не вказав, задля якої мети потерпілі мають бути присутніми у суді та які власно обставини вони мають спростувати або підтвердити; не вказував війн й про те, яким саме чином участь цих осіб може підтвердити його невинуватість.

За такого, а також враховуючи, що вина обвинуваченого є доведеною наведеними вище допустимими та достовірними доказами, у задоволенні цього клопотання судом було відмовлено.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені
Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати:
-за частиною 1 статті 189 Кримінального Кодексу України - як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим;

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб

Державне обвинувачення кваліфікувало кожен епізод таємного викрадення майна ОСОБА_4 окремо.

Але таке суперечить вимогам абзацу 2 пункту 7 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки", відповідно до яких: "Якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК . У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів".

Отже, повторні вказівки на ту ж саму кваліфікацію крадіжок, вчинених цим обвинуваченим, з пред`явленого йому обвинувачення слід виключити.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати:

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

-за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, з проникненням у інше приміщення.

Державне обвинувачення кваліфікувало кожен епізод таємного викрадення майна ОСОБА_8 окремо

Але таке суперечить наведеним вище вимогам абзацу 2 пункту 7 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки"

Отже, повторні вказівки на ту ж саму кваліфікацію крадіжок, вчинених цим обвинуваченим, з пред`явленого йому обвинувачення слід виключити.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно кожного з обвинувачених, суд, керуючись приписами статей 65 - 67, 103 Кримінального Кодексу України, враховує ступень суспільної небезпеки вчинених кожним з них правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують їх відповідальність, а також їх вік, умови їх життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи кожного з них.

В зв`язку із цим суд враховує наступне.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Оцінюючи характер та ступінь тяжкості вчиненого цим обвинуваченим злочину відносно потерпілого ОСОБА_20 , суд враховує, що цей злочин віднесений законом до категорії злочинів середнього ступеню тяжкості. Суд враховує також, що цей злочин внаслідок незначної вартості викраденого майна та інших характерних ознак /зокрема - елементів зверхнього ставлення до більш слабкої особи, яка є більш матеріально забезпеченою/ має очевидні ознаки дитячих пустощів.

Оцінюючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ОСОБА_4 крадіжок, суд враховує що вони законом віднесені до злочинів середнього ступеню тяжкості. Суд також враховує також, що усі ці злочини є вчиненими аналогічним способом, разом із злочином, за який ОСОБА_4 був засуджений вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 листопада 2015 року, з урахуванням їх кількості та періодичності, утворюють систему, що в свою чергу свідчить про те, що з січня 2015 року подібна злочинна поведінка є типовою для обвинуваченого. Ця обставина певною мірою підвищує суспільну небезпеку вчинених злочинів.

Оцінка інших обставин, що впливають на призначення покарання цьому обвинуваченому свідчить про те, що передумовами його протиправної поведінки є легковажність, гедоністичні цінності орієнтації, схильність до легких розваг без вольових зусиль при труднощах /висновок судово-психіатричної експертизи № 180 від 21 квітня 2015 року/.

Як обставини, які пом`якшують покарання цього обвинуваченого суд враховує вчинення ним частини злочинів в неповнолітньому віці.

При цьому суд не може вважати обставиною, що пом`якшує його покарання, вчинення ним злочину внаслідок збігу тяжких обставин, як то - проживання на вулиці, адже на період вчинення злочинів такі умови проживання, як свідчать долучені до матеріалів кримінального провадження висновки судово-психіатричних експертиз, є викликані нічим іншим, ніж ставленням самого обвинуваченого до життя, його небажанням долати труднощі.

Обставин, які обтяжують покарання цього обвинуваченого, суд не вбачає.

Оцінюючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкцій відповідних статей Кримінального Кодексу України.

При цьому враховуючи, що раніше відносно ОСОБА_4 в зв`язку із вчиненням ним крадіжок застосовувалось покарання, пов`язане із нетривалою ізоляцією від суспільства, але належних висновків для себе він не зробив, суд вважає, що відносно обвинуваченого слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі.

До того ж з огляду на наведені вище обставини та спрямованість особистості обвинуваченого суд вважає, що підстави вважати, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно його покарання, є відсутніми.

При цьому на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України покарання за сукупністю цих злочинів та злочинів, за які обвинувачений був засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 червня 2015 року та Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 листопада 2015 року слід призначити за правилами призначення покарань за сукупністю злочинів. Враховуючи же, що усі вказані злочини є проявом одного чинника - способу життя обвинуваченого - остаточне покарання йому слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

у строк відбуття покарання слід зарахувати:

-на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України - відбуту частину покарання за попередніми вироками;

-на підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України строк попереднього ув`язнення - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
Оцінюючи характер та ступінь тяжкості вчиненого цим обвинуваченим злочину, суд враховує, що він законом віднесений до злочинів середнього ступеню тяжкості.

Оцінка інших обставин, що впливають на призначення покарання цьому обвинуваченому свідчить про те, що за місцем проживання негативної характеристики він не має, на обліках в Миколаївському обласному наркологічному диспансері та Миколаївській обласній психіатричній лікарні не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, на момент розгляду справи працює.

Як обставини, які пом`якшують покарання цього обвинуваченого суд враховує вчинення ним злочину в неповнолітньому віці, а також його щире каяття, визнання ним своєї вини, сприяння суду та слідству у встановленні обставин справи.

Обставин, які обтяжують покарання цього обвинуваченого, суд не вбачає.

Оцінюючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкції частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

При цьому з огляду на те, що цей злочини був вчинений ним під час іспитового строку, підстави вважати, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно його покарання, є відсутніми.

Отже, відносно цього обвинуваченого слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому відповідно до абзацу 6 пункту 25 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" покарання йому слід призначити із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК:

-спочатку - за злочин, вчинений до постановлення першого вироку /воно є призначеним вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 грудня 2015 року/;

-після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК /воно є призначеним вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 грудня 2015 року/;

-потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку

-остаточно - за сукупністю вироків.

Отже, до призначеного за цим вироком покарання зрештою слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 грудня 2015 року.

При цьому на підставі на підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України у строк відбуття покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Оцінюючи характер та ступінь тяжкості вчинених цим обвинуваченим злочинів, суд враховує, що частина цих злочинів законом віднесена до категорії тяжких.

Суд також враховує також, що усі ці злочини є вчиненими аналогічним способом, разом із злочином, за які ОСОБА_8 засуджувався раніше, з урахуванням їх кількості та періодичності, утворюють систему, що в свою чергу свідчить про те, що подібна злочинна поведінка є типовою для обвинуваченого. Ця обставина певною мірою підвищує суспільну небезпеку вчинених злочинів.

Оцінка інших обставин, що впливають на призначення покарання цьому обвинуваченому свідчить про те, що передумовами його протиправної поведінки є легковажність, зневага до почуттів інших, відсутність почуття провини та невміння отримувати досвід з минулого, гедоністичні цінності орієнтації, відсутність вольових зусиль при труднощах /висновок судово-психіатричної експертизи № 179 від 21 квітня 2015 року/.

Як обставини, які пом`якшують покарання цього обвинуваченого суд враховує вчинення ним злочинів в неповнолітньому віці.

При цьому суд не може вважати обставиною, що пом`якшує його покарання, вчинення ним злочину внаслідок збігу тяжких обставин, як то - проживання на вулиці, адже на період вчинення злочинів такі умови проживання, як свідчать долучені до матеріалів кримінального провадження висновки судово-психіатричної експертизи, є викликані нічим іншим, ніж ставленням самого обвинуваченого до життя, його небажанням долати труднощі.

Обставин, які обтяжують покарання цього обвинуваченого, суд не вбачає.

Оцінюючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у межах санкцій відповідних статей Кримінального Кодексу України.

При цьому з огляду на те, що цей злочини був вчинений ним під час іспитового строку, підстави вважати, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно його покарання, є відсутніми.

Отже, відносно цього обвинуваченого слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому відповідно до абзацу 6 пункту 25 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" покарання йому слід призначити із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК:

-спочатку - за злочин, вчинений до постановлення першого вироку /воно є призначеним вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2014 року/;

-після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК /воно є призначеним вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2014 року/;

-потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку

-остаточно - за сукупністю вироків.

При цьому на підставі на підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України у строк відбуття покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а на підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України - відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 березня 2015 року з розрахунку один день позбавлення волі за один день покарання.

Речові докази у справі - викрадені обвинуваченими речі - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути потерпілим.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 1 статті 189 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання:

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років позбавлення волі;

-за частиною 1 статті 189 Кримінального Кодексу України - у вигляді одного року позбавлення волі..

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цих злочинів та злочинів, за вчинення яких ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 червня 2015 року та вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 10 листопада 2015 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обраховувати з моменту набрання вироком чинності.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення (з 7 квітня 2015 року до моменту набрання чинності цим вироком) - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України часткового приєднати до цього покарання невідбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду міста Миколаєва від 23 грудня 2015 року та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 3 /трьох/ місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання обраховувати з моменту затримання ОСОБА_6 .

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення (з 7 квітня 2015 року до 19 травня 2016 року) - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ПРИЩЕПУ ОСОБА_25 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання:

-за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді 4 років позбавлення волі;

-за частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України - у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю цих злочинів призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю цих злочинів та злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, за вчинення якого ОСОБА_8 засуджений вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 березня 2015 року призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 Кримінального Кодексу України до цього покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироками Центрального районного суду міста Миколаєва від 21 серпня 2014 року та вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 листопада 2014 року та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_26 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років 6 /шість/ місяців.
Строк відбуття покарання обраховувати з моменту набрання чинності цим вироком.

На підставі частини 5 статті 72 Кримінального Кодексу України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення (з 27 лютого 2015 року до 27 травня 2015 року; з 16 червня 2015 року до 1 грудня 2015 року та з 18 лютого 2016 року до моменту набрання чинності цим вироком) - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 відбуту частину покарання за вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 25 березня 2015 року - з 28 травня 2015 року до 15 червня 2015 року та з 2 грудня 2015 року до 17 лютого 2016 року - з розрахунку один день відбутого покарання за один день позбавлення волі.

Речовий доказ у справі - електричний чайник - повернути потерпілій ОСОБА_17 ..

Речовий доказ у справі - мобільний телефон "Nokia express music 5130c-2" - повернути власнику ОСОБА_27 .

Речовий доказ у справі - куртку чоловічу "Адідас" - повернути власнику ОСОБА_28 .

Речові докази у справі - мобільний телефон "Iphone 4", кросівки "Adidas", штани спортивні"ВІККЕ, чоловічу зимову куртку - повернути потерпілому ОСОБА_14 .

Речовий доказ у справі - книжку "Жиган" - повернути потерпілій ОСОБА_18 .

Речовий доказ у справі - аптечку - повернути потерпілому ОСОБА_19 .

Речовий доказ у справі - чоловічу безрукавку - повернути потерпілому ОСОБА_15 .

Речовий доказ у справі - дублянку - повернути потерпілому ОСОБА_16 .

Речовий доказ у справі - боксерські рукавиці - повернути власнику ОСОБА_29 .

Вирок може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_30 =

01.08.2016