АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/395/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України
УХВАЛА
07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- за участю секретаря ОСОБА_5 ,
- прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 1-кп/790/395/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пархомівка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-07.06.1990 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.3 ст140 КК України (в ред.1960 року) на 2 роки позбавлення волі;
-20.10.1993 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ст.17 ч.1 ст.118, ч.2 ст.144, ст.42 КК України (в ред.1960 року) на 2 роки позбавлення волі;
-09.07.1996 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.196-1, ч.2ст.206, ст.42 КК України (в ред.1960 року) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого 25.11.1998 року по відбуттю строку покарання;
-14.08.2000 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.196-1, ч.3 ст.206, ч.3 ст.142, ст.42 КК України на 8 років позбавлення волі, з конфіскацією всього особистого майна, звільненого 28.12.2005 року умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 10 днів;
-12.08.2010 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;
-21.04.2011 року Київським районним судом м Харкова за ч.3 ст.185, ст.71 КК України на 3 роки 3 місяця позбавлення волі, звільненого 21.07.2014 року по відбуттю строку покарання,-
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Як установив суд, 20 жовтня 2014 року приблизно о 17 год. 30 хвилин, знаходячись по вул.Чугуївській в м. Харкові, біля будинку № 27-А, ОСОБА_8 помітив раніше незнайомого йому ОСОБА_9 , в руках якого був мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння даним мобільним телефоном, реалізуючи який, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою наживи, обвинувачений наблизився до потерпілого та звернувся до нього з проханням дати йому гроші на алкогольний напій, однак отримав відмову. Тоді ОСОБА_8 вихопив з рук потерпілого мобільний телефон та втік з місця злочину, тим самим відкрито викрав мобільний телефон «HTC Desire SV», вартістю 2522 гривень. Після цього ОСОБА_8 був затриманий потерпілим та працівниками міліції, які вилучили в нього вказаний мобільний телефон.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати, посилаючись на неповноту судового слідства, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що матеріали провадження сфальшовані працівниками міліції, під час судового провадження не було допитано ряд свідків, не дослідженні обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, вважавшого скаргу необґрунтованою, а вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені ними відкритого викрадення належного ОСОБА_9 телефону за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.
Доводи апеляційної скарги про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у тому числі фальсифікацію доказів, неповноту судового розгляду не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування чи зміни вироку і спростовуються сукупністю доказів.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 підтвердив обставини, як про це зазначено у вироку, за яких ОСОБА_8 20 жовтня 2014 року відкрито викрав у нього телефон, після чого втік з місця злочину, однак був затриманий працівниками міліції, які вилучили у обвинуваченого викрадене.
Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілого ОСОБА_10 , матеріали кримінального провадження не містять.
Свідок ОСОБА_11 показав у суді, що 20 жовтня 2014 року приблизно о 17 год. 30 хвилин він, разом з працівником Червонозаводського РВ ХМУ УМВСУ в Харківській області ОСОБА_12 , затримали на вул. Чугуївській у м. Харкові ОСОБА_8 , який викрав мобільний телефон у ОСОБА_10 .
Зазначені показання потерпілого та свідка підтвердженні відповідною заявою від 20.10.2014 року, із змісту якої вбачається, що одразу після затримання ОСОБА_13 видав працівникам міліції наявний у нього мобільний телефон «HTC Desire SV», який він перед цим відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_10 (т.1 а.с.10).
Даними протоколу пред`явлення речей для впізнання підтверджено, що в ході його проведення потерпілий ОСОБА_10 впізнав серед інших належний йому телефон «HTC Desire SV», який ОСОБА_8 відкрито викрав у нього 20 жовтня 2014 року, а після затримання видав працівникам міліції (т.1 а.с.10-12).
Об`єктивність показань потерпілого ОСОБА_10 про обставини вчинення обвинуваченим грабежу також підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту, в ході якого ОСОБА_8 , за участю понятих, добровільно, вільно, в умовах, що виключають будь який сторонній вплив на нього, з виходом на місце злочину, розповів про обставини відкритого викрадення ним у ОСОБА_10 телефону, та продемонстрував механізм вчиненого ним грабежу, що не суперечить вищевказаним показанням потерпілого (т.1 а.с.50-55).
Порушень вимог ст.ст.104, 240, КПК України при проведенні слідчого експерименту чи вимог ст.ст.229, 231 того ж КПК при пред`явленні речей для впізнання, які б тягнули за собою визнання протоколів цих слідчих дій недопустимими доказами, матеріали кримінального провадження не містять.
Вказане свідчить про те, що фактичні дані, які містяться в протоколі проведення за участю ОСОБА_8 слідчого експерименту та протоколі пред`явлення потерпілому Груздєву речей для впізнання, були отримані органом досудового слідства у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, а тому згідно положень ч.1 ст.86 КПК України, є допустимими доказами.
Вартість викраденого у потерпілого телефону, як про це зазначено у вироку, підтверджена висновками судово-товарознавчої експертизи (т.1 а.с.20).
За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про фальсифікацію працівниками міліції матеріалів кримінального провадження стосовно доказів обвинувачення, є безпідставними.
Доводи скарги ОСОБА_8 про необґрунтоване, на його думку, залишення без задоволення його клопотань про допит як свідків працівника міліції Маляви та осіб, які були понятими на слідчому експерименті, не свідчать про неповноту судового розгляду і не є підставою для скасування вироку.
Як слідує із матеріалів провадження суд, відповідно вимог ст.94 КПК України, оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності кожен із зібраних доказів, які у свою чергу узгоджуються між собою, не викликають сумніву в їх об`єктивності та безперечно викривають ОСОБА_8 у вчиненому.
За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним відкритого викрадення у потерпілого ОСОБА_10 телефону, правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.186 КК України, так як цей висновок ґрунтується на сукупності наведених вище доказів, яких було достатньо для прийняття такого рішення.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у призначено згідно з вимогами ст.65 КК України з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, наслідків, що настали, даних про його особу, а також усіх обставин провадження, у тому числі обтяжуючої, а саме рецидив злочинів.
За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм видом і розміром є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: