Дата документу 28.03.2016 Справа № 334/8326/15-к
Провадження № 1-кп/334/52/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2016 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. ВільнянськаЗапорізької області, громадянина України, Приватний підприємець, який має середньо-спеціальну освіту, розлученого, який має 2-х неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст..89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.286 КК України,

В С Т А НО В И В :
21.07.2015 року, приблизно о 17 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем «ШевролетЛачетти», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух по проїжджій частині вул..М.Чуйкова, рухаючись з боку вул..Медична в напрямку вул..Бородинськау м.Запоріжжі.

В цей же час, ОСОБА_6 , діючи в якості пішохода, здійснювала перетин проїжджої частини вул..Бородинська, біля будинку 11, в районі перехрестя з вул.. М.Чуйкова, рухаючись по позначеними дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульованому переході з ліва направо заходом руху водія ОСОБА_5 .

На перехресті вул..М.Чуйкова із вул..Бородинська, водій ОСОБА_5 ,здійснюючи поворот праворуч, за ходом свого руху, маючи об`єктивну здатність виявити нерегульований пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину, в порушення вимог пп.16.2,18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими

« На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку».

Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до зупинки не застосував , дорогу пішоходу ОСОБА_6 не надав, в результаті чого допустив наїзд на останню передньою центральною частиною кузова керованого ним автомобіля.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №3260МД від 12.08.2015 року , пішоходу ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому потиличної кістки з розповсюдження на основу черепа, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження небезпечне в момент заподіяння. Закритий компресійно-осколковий перелом дванадцятого грудного хребця , забої і садна м`яких тканин спини (за даними медичної документації) у гр.. ОСОБА_6 в сукупності кваліфікуються як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечні для життя , але які потягли за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Забої м`яких тканин, підшкірні крововиливи м`яких тканин зовнішньої поверхні правого колінного суглоба (за даними медичної документації) у гр.. ОСОБА_6 самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчинені злочину визнав в повному обсязі, цивільний позовяк в частині матеріальної шкоди та к і моральної визнав частково. При цьому пояснив, що подія ДТП сталася через те, що він відволікся від керування своїм автомобілемна іншого водія, і тому коли побачив потерпілу на пішохідному переході вже зупинитися не зміг. Пояснив, що надавав кошти на оплату операції, після чого оплачував ліки. У вчиненому розкаюється.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що поверталася додому, переходила дорогу на пішохідному переході і її збив автомобіль, як з`ясувалось пізніше водієм ОСОБА_5 . Підтримала цивільний позов, який подала в судовому засіданні про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 22515,15 грн. та моральної в розмірі 60000 грн. Просила строго його не наказувати.

Провина обвинуваченого у вчинені злочину підтверджується також письмовими доказами:

Висновком судової автотехнічної експертизи № 448/15 від 13.08.2015 року, відповідно до якої, в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_5 не відповідають вимогам п.п.16.2,18.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної події.

Отримавши показання обвинуваченого та потерпілої, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, які визнаються усіма учасниками судового провадження.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.
При вирішені цивільного позову суд виходить з наступного.
Потерпілою на відшкодування матеріальної шкоди заявлено суму 22515,15 грн, які складаються з витрат на лікування 5640,67грн. у лікарні та після виписки 2614,46 грн;, витрат на пальне 2296,62 грн. та 747,15 грн., а також сума неотриманого доходу в розмірі 11216,25 грн.
Витрати, пов`язані з отриманням ліків та лікування підтверджені чеками, та підлягають стягненню з ОСОБА_5 в повному обсязі в розмірі 8254,82 грн.
Витрати на пальне, яке витрачено на поїздки матері та потерпілої до лікарні на приватному транспорті в розмірі 2296,62 грн. та 747,15 грн. відповідно задоволенню не підлягають, через відсутність доказів необхідності для цього, а також відсутності належних доказів того, що саме така кількість пального необхідна для кожної поїздки, кількість яких потерпілою не визначена.
Вимоги щодо відшкодування потерпілій 11216,15 грн. неотриманого доходу в зв`язку з зниженням навантаження на роботі. Так, по-перше наданий потерпілою розрахунок вирахуваний без врахування коштів, отриманих внаслідок знаходження на лікарняному, які їй сплачувалися, проти чого вона не заперечувала, а по-друге належних доказів того, що потерпіла могла б в інших умовах отримати навантаження більш однієї ставки нею не надано, тому в цій частині позову повинно бути відмовлено.
Що стосується вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то з урахування тяжкості заподіяних травм, значного часу перебування у лікарні, отримання в зв`язку з цим фізичного болю та моральних страждань, та встановлення 3-ї групи інвалідності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення його в повній мірі в розмірі 60000 грн.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд ураховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який не є тяжким, але результатом якого стало потерпілої тяжкого тілесного ушкодження,думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також особу обвинуваченого, який у вчиненому кається, провину визнав у повному обсязі, частково відшкодував матеріальну шкоду, має на утриманні двох дітей, один з яких є інвалідом дитинства, в зв`язку з чим, суд вважає за можливе призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі,без позбавлення права керування транспортним засобом, що буде відповідати вимогам ст..65 КК України і необхідним для виправлення ОСОБА_5 . Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст..100 КПК України.

У відповідності до вимог ст..124 КПК України з ОСОБА_5 підлягає стягненню витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в розмірі 736,56 грн.

На підставі викладеного, керуючисьст.286 ч.2 КК України, ст. ст. 368-370,373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст..75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнити з випробувальним терміном на 2 роки.

Відповідно до ст..76 п.п.3,4КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання , роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну чинність ОСОБА_5 залишити особисте зобов`язання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8254,82 грн. та моральної шкоди в розмірі 60000 грн.
Речові докази:автомобіль «ШевролетЛачетти», р.н. НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 вважати йому повернутим.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати в розмірі 736,56 грн., пов`язані з проведенням судово-криміналістичних експертиз НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізький області.

На вирок може бути подана апеляція в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1