Справа № 127/9228/16-к
Провадження № 1-кп/127/848/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.08.2016 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Ясенівське м. Ровеньки Луганської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 31.03.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 22 січня 2016 року приблизно о 10:15 год. перебуваючи у тролейбусі № 5 сполученням «Вишенька - Залізничний вокзал», проїжджаючи від тролейбусної зупинки «Мури» до тролейбусної зупинки «Будівельний технікум», помітив раніше незнайому йому дівчину ОСОБА_5 , яка тримала на плечі свою жіночу сумочку. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , діючи умисно, переслідуючи мету наживи, з корисливих спонукань, скориставшись тиснявою у громадському транспорті, перебуваючи в притул до потерпілої, непомітно для останньої, відкрив її сумочку та витягнув гаманець, вартість якого згідно висновку експерта № 303 від 14.03.2016 складає 56 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 209 гривень, 2 долара США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на 22.01.2016 року, складає 49,04 гривень. Після заволодіння вказаним майном ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на загальну суму 314,04 гривень.
Також, ОСОБА_4 21 лютого 2015 року близько 17:00 год., перебуваючи на тролейбусній зупинці «Залізничний вокзал», сів до тролейбуса маршруту №6, сполученням «Залізничний вокзал-Водоканал». Під час того як ОСОБА_4 перебував в тролейбусі, він помітив, що в невідомої йому ОСОБА_6 у правій кишені куртки знаходиться мобільний телефон. В результаті вказаного у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи який, ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись жагою легкої наживи та незаконного збагачення, під час того як тролейбус знаходився неподалік зупинки на площі «Привокзальній», підійшов до ОСОБА_6 та переконавшись у тому, що за його діями ніхто не слідкує, таємно, витяг з правої кишені куртки мобільний телефон марки «Prestigio» s/n НОМЕР_1 , ІМEI НОМЕР_2 , ІМЕІ-2 НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 317 від 03.03.2016 року, становить 1800,90 грн. Зазначений телефон, ОСОБА_4 поклав собі до кишені, після чого покинув місце вчинення злочину, а мобільний телефон реалізував, тим самим завдавши ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнав, розкаявся та суду пояснив, що 22.01.2016 року перебуваючи в тролейбусі №5 він побачив дівчину, в якої на плечі була сумка. В цей момент у нього виник умисел на викрадення з сумки гаманця, що він в подальшому і зробив, а потім вийшов з тролейбуса на зупинці та пішов по вулиці. Через деякий час його затримали працівники поліції з викраденим гаманцем та вилучили його. У викраденому гаманці було 200 грн. та 2 долари США. По іншому епізоду обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що перебуваючи в тролейбусі, який рухався з залізничного вокзалу помітив дівчину в якої в кармані куртки виднівся мобільний телефон. В цей момент він вирішив викрасти вказаний телефон. Для цього він підійшов до потерпілої, непомітно витягнув мобільний телефон та вийшов на наступній тролейбусній зупинці. Викрадений телефон реалізував, а виручені кошти витратив на власні потреби. Заподіяну шкоду потерпілій ОСОБА_6 не відшкодував.
З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані стороною обвинувачення вбачається, що 21.01.2016 року з заявою про вчинення злочину звернулась ОСОБА_5 . Згідно вказаної заяви вона просить прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з 10:15 год. до 10:40 год., 22.01.2015 року перебуваючи у тролейбусі № 5 таємно викрала з її сумки гаманець вартістю 350 грн., в якому знаходились кошти в сумі 200 грн., купюрами по 100 грн. та 2 долара США купюрами по 1 долару США.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 23.01.2016 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Довідкою НБУ підтверджено, що станом на 22.01.2016 року еквівалент 2 доларів США становив 49,04 гривень.
Згідно висновку експерта № 303 від 14.03.2016 вартість гаманця чорного кольору, з урахування зносу, на момент проведення експертизи, могла становити 56,00 гривень.
Згідно з постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29.03.2016 року, вилучені у ОСОБА_4 гаманець чорного кольору, грошові кошти в сумі 2 долари США та 209 гривень, визнані речовими доказами у провадженні. Вказані речі повернуті потерпілій, що підтверджується її розпискою від 29.03.2016 року.
З заяви ОСОБА_7 , зареєстрованої 21.02.2016 року за №6050 слідує, що вона повідомляє правоохоронні органи про вчинення 21.02.2016 року злочину відносно неповнолітньої ОСОБА_6 , а саме викрадення 21.02.2016 року біля 17:20 год., під час проїзду в тролейбусі № 6 із зупинки «Героїв Сталінграду» до зупинки «Петроцентр» в м. Вінниці її мобільного телефону марки «Престіжіо 3501» з сім картою «Київстар» № НОМЕР_4 , вартістю 2100 грн.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 22.02.2016 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Зміст вказаної заяви в якій зазначено на дату та час вчинення злочину (21.02.2016 року), дата звернення з вказаною заявою та дата реєстрації зазначеної заяви в ЄРДР, переконують суд у тому, що подія вказаного злочину відбулась саме 21.02.2016 року, а не 21.09.2015 року, як про це зазначено в обвинувальному акті. Вказане підтверджено в судовому засіданні і обвинуваченим ОСОБА_4 , який вказав, що зазначений злочин він вчинив в лютому 2016 року, а не у вересні 2015 року. Сукупність зазначеного та те, що вказане не погіршує становище обвинуваченого, є підставою для встановлення судом факту того, що зазначений злочин був вчинений 21 лютого 2016 року.
Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 317 від 03.03.2016 року, ринкова вартість з урахуванням зносу, мобільного телефону марки «Престіжіо 3501» який придбаний 24.01.2015 року, станом на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто 21.02.2016 року, могла становити 1800,90 грн.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ними не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого та письмових доказів у справі свідчать, що винуватість ОСОБА_4 є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно він двічі в січні та лютому 2016 року викрав в громадському транспорті гаманець та мобільний телефон. При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 повідомив суду всі обставини вчинення злочинів, місце, час та спосіб заволодіння чужим майном та його перелік, зазначивши, що після вчинення крадіжки гаманця він був затриманий працівниками міліції, які вилучили в нього гаманець в якому дійсно знаходились гроші в сумі 200 гривень та 2 долари США. Такі показання обвинуваченого повністю узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме заявами про вчинення злочинів, якими підтверджено обставини (дату, час, місце) вчинення злочинів та перелік майна, яке стало предметом злочинних посягань, постановою, якою вилучені у ОСОБА_4 речі потерпілої ОСОБА_5 визнані речовими доказами, висновками експертиз, якими підтверджено вартість викраденого майна.
Вказані докази є належними та допустимими, а їх сукупність є достатньою для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складів злочинів та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує його дії за кожним з епізодів за ч.2 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, вчиненої повторно.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 28.01.2016 року № 20-0466 вбачається, що ОСОБА_4 на психіатричному обліку у вказаному закладі не перебуває.
Відповідно до довідки КЗ ВОНД «Соціотерапія» від 28.01.2016 року № 135-м вбачається, що ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку в закладі не перебуває.
Згідно характеристики директора ПП «Бокуд» від 26.01.2016 року № 20 ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 не зареєстрований, скарг від мешканців даного будинкуна ОСОБА_4 не надходило. Іншою інформацією ПП «Бокуд» не володіє.
З вимоги про судимість та копії вироків відносно ОСОБА_4 вбачається, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на даний час відбуває покарання у виді 2 років позбавлення волі за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2016 року.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, на даний час засуджений та відбуває покарання у виді позбавлення волі, вчинив умисні корисливі злочини середньої тяжкості, вину у вчиненні злочинів визнав, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів, оскільки судимість ОСОБА_4 за вироком Ровенського міського суду Луганської області від 09.12.2011 року за ч. 2 ст. 309 КК України не погашена.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, суспільної небезпеки злочинів, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Враховуючи, що ОСОБА_4 раніше судимий Вінницьким міським судом Вінницької області 31.03.2016 року та вчинив злочини до постановлення вказаного вироку, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання у відповідності до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.
Долю речових доказів у справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України та на підставі ст. 124 КПК України стягує з обвинуваченого витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. 65-67, 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів, яке визначити шляхом часткового складання призначеного покарання з покаранням за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2016 року, у виді двох років двох місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня постановлення вироку, тобто з 03.08.2016 року.
На підставі п. ґ ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.07.2016 року до набуття вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання відбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 31.03.2016 року з 23.02.2016 року по 18.07.2016 року, з яких на підставі ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 23.02.2016 року по 11.05.2016 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 792,04 гривень.
Речові докази: гаманець чорного кольору, грошові кошти в сумі 1 долар США № В 17763168 М, 1 долар США № Е 26123265 А, купюра 100 гривень ЕЕ 7012888, купюра 100 гривень № ЕЦ 6261619, купюра 5 гривень № РБ 4670295, купюра 2 гривні № СЄ 0238497, купюра 2 гривні № ЄЄ 1642932, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити у власності останньої.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Суддя: