Кримінальне провадження № 1-кп/331/76/16
ЄУН № 331/9231/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2016 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Алушта АРК, гр. України, освіта повна професійно-технічна, офіційно не працевлаштовану, не заміжню, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстровану та фактично мешкаючу за адресою: АДРЕСА_1 раніше засуджену:

1). 12.01.2015 році Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт.

2). 31.03.2015 році Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 ч. 4, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

3). 17.12.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 1 дня позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою раніше засудженою за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку на шлях виправлення та перевиховання не стала та знову вчинила умисне корисливе правопорушення, за наступних обставин:

Так, 30 вересня 2015 року, о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі магазину «Амазонія», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, буд.71, переконавшись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з метою особистого збагачення, намагалась таємно викрасти з торгової полиці майно, що належить власнику магазину «Амазонія» ОСОБА_5 , а саме поводир для собак, у кількості 1 одиниці, вартістю 272 гривні 00 копійок, без урахування ПДВ, сховавши вказаний товар до себе під одежу, направилась до виходу з приміщення магазину.

Однак, знаходячись біля вхідних дверей магазину, ОСОБА_4 була зупинена співробітницею зазначеного магазину, оскільки останній, поведінка ОСОБА_4 здалася підозрілою, внаслідок чого було виявлено вищевказаний товар, за який ОСОБА_4 не розрахувалась. Таким чином, ОСОБА_4 , виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину, щиросердно покаялася у скоєному, підтвердила вчинення кримінального правопорушення при викладених вище обставинах.

Суд, керуючись ст. 349 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обсяг доказів підлягаючих дослідженню обмежено судом допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів характеризуючих її особу.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої:

- за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, не доведена до кінця, з причин, що не залежали від волі особи, яка його вчинила.

Як пом`якшуючі відповідальність обставини суд враховує щире каяття, та активне сприяння розкриттю злочину. Обтяжуючих відповідальність обставин суд не вбачає.

При призначені покарання, обвинуваченій суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини як пом`якшуючі так і обтяжуючі покарання, особу обвинуваченої, яка раніше була засуджена, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не заміжня, має на утриманні одну неповнолітню дитину. На обліках в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває.

У зв`язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливо лише в умовах ізоляції її від суспільства.

ОСОБА_4 раніше була засуджена 17.12.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, злочин скоїла до винесення вироку Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 17.12.2015 року, тому призначаючи остаточне покарання суд керується правилами ст. 70 ч. 4 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат по справі не має.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом часткового складання покарань з урахуванням вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2015 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою в СІЗО № 10 м. Запоріжжя.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 17.12.2015 року, згідно вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час знаходження попереднього ув`язнення з 17.12.2015 року до набрання вироком законної сили із урахуванням 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Речові докази:

-поводир для собак, у кількості 1 одиниці, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити йому за належністю..

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя: