Номер провадження: 11-кп/785/548/16
Номер справи місцевого суду: 499/1600/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суд Одеської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі прокурора: ОСОБА_5

при секретарі: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляцію прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 на ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 09.03.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору, з підстав невідповідностей його вимогам КПК України,

ВСТАНОВИЛА:
До Іванівського районного суду Одеської області, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000068 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору, з підстав невідповідностей його вимогам КПК України.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 09.03.2016 року обвинувальний акт був повернутий прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України.

В підготовчому судовому при обговоренні питання щодо можливості призначення справи на підставі обвинувального акту до судового розгляду прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні просили повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків, вважаючи, що прокурором частково усунено недоліки обвинувального акту повернутого ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 11 лютого 2015 року (далі - ухвала від 11 лютого 2015 року), а про вчинення будь-яких процесуальних дій після постановления ухвали від 11 лютого 2015 року прокурор їх не повідомляв.
В апеляції прокурор просить ухвалу скасувати у зв`язку з необґрунтованістю вимог кримінально-процесуального кодексу України. Судом не було оголошено жодної підстави для повернення обвинувального акту, а лише оголошено резолютивну частину.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, адвоката та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

До Іванівського районного суду Одеської області, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору, з підстав невідповідностей його вимогам КПК України.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 09.03.2016 року обвинувальний акт був повернутий прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.І, 2 ст.8 КПК України).
Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч.І, 5 ст.9 КПК України).
Підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують; бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права, передбачені цим Кодексом, а також отримати їх роз`яснення; на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату (п. 1, 2, 3 ч.3 ст. 42 КПК України).
Реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування (ч.1, 2 ст.109 КПК України).
Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу (ч.4 ст.110 КПК України).
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, як передбачено ч.4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України по кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт і додані до нього документи повинні відповідати вимогам КПК України, оскільки за змістом процесуального закону, це сприяє розгляду кримінального провадження, протягом розумного строку та виконанню завдань процесуального кодексу, встановлених ст.2 КПК України, відповідно до яких одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, що кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження застосована належна правова процедура.

Проте, як вбачається з обвинувального акту по кримінальному провадженню, що розглядається не відповідає викладеним в ст. 291 КПК України.

Застосовуючи зазначенні в ухвалі норми процесуального права, беручи до уваги доводи сторін, повертаючи обвинувальний акт суд виходив з таких мотивів.
Слід констатувати, що норма п.3 ч.3 ст.314 КПК України надає право суду приймати рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу. При цьому зазначена норма не пов`язує застосування судом такого права з можливим подальшим впливом або відсутністю такого впливу на право обвинуваченого, потерпілого чи на подальший розгляд обвинувального акту.
Таким чином, за нормою п.3 ч.3 ст.314 КПК України право суду на повернення обвинувального акту прокурору обумовлено лише встановленням фактичних обставин не відповідності дій вимогам КПК України, вчинених стороною обвинувачення, в тому числі проведення відповідної процесуальної дії, прийняття процесуального рішення чи їх нездійснення.
Оскільки, відповідність обвинувального акту вимогам КПК України можливо встановити не тільки шляхом перевірки відповідностей, що містяться в обвинувальному акті, айв результаті здійснення оцінки документів, які повинні додаватись до обвинувального акту (реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки, тощо), тому суд має перевіряти виконання вимог процесуального законодавства, які повинні бути додержанні перед прийняттям рішення про складання обвинувального акту та направлення його до суду.
До обвинувального акту, в порядку визначеному ч. 1 ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, не додано реєстр матеріалів досудового розслідування (далі - Реєстр), який би відповідав вимогам ч. 2 ст. 109 КПК України.
З положень ст.ст.109, 291 КПК України вбачається, що реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту, так як додається до обвинувального акту, які надаються до суду разом.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому, в ньому обов`язково повинні міститися: в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування її номер, найменування та час проведення (дата і часовий відрізок), зокрема, письмового підтвердження факту надання сторонам доступу до матеріалів кримінального провадження із зазначенням найменування таких матеріалів (ст.290 КПК України); зазначення в певній послідовності про прийняті під час досудового розслідування рішення.
Реєстр не містить даних про внесення прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування, що свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування, як обов`язкової стадії кримінального провадження.
З доданих до обвинувального акту цивільних позовів вбачається, що цивільними відповідачами по даним позовним заявам визначені обвинувачений, автогосподарство МВС України, Департамент державної автомобільної інспекції МВС України, Міністерство внутрішніх справ України (далі - цивільні відповідачі).
Проте, в порядку визначеному п.4 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільними відповідачами копії цивільного позову не додані.
Частини 1, 2 ст. 91 КПК України встановлюють обов`язкові обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.
Правова кваліфікація дій обвинуваченого в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі об`єктивної сторони, умислу.
Виходячи з наведеного слід прийти до висновку, що в описово-мотивувальній частині повинно бути повно викладено: обставини справи, як вони були встановлені на попередньому слідстві; спосіб вчинення злочину, інші його обставини; шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діями обвинуваченого та наслідками, які настали; характер суб`єктивної сторони; місце, час, мотиви злочину; показання підозрюваного по суті повідомлення про підозру; доводи, наведені ним на свій захист, і результати їх перевірки; відомості, які характеризують особистість обвинуваченого; виявлені пом`якшувальні та обтяжувальні його відповідальність обставини.
Тобто описова частина, повинна починатися з викладу всього обсягу вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його юридичної оцінки, а вже потім повинні викладатися окремі епізоди у хронологічному або системному порядку.
Проте, з тексту обвинувального акту вбачається лише наявність викладу певних обставин, а не фактичних обставин кримінального правопорушення. Не вказане суб`єктивне відношення обвинуваченого до наслідків кримінального правопорушення, не розкрита коректно форма вини та обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого. При тому, що є незрозумілим в чому полягає прямий умисел обвинуваченого, якщо швидкість автомобіля безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою в обвинувальному акті не визначена, стан проїзної частини не зазначений.
Крім того, з реєстру не вбачається проведення під час досудового слідства відтворення обстановки та обставин події, авто-технічної експертизи на предмет визначення швидкості руху автомобіля обвинуваченого, як взагалі, так і безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою.
Захист обвинуваченого здійснює адвокат ОСОБА_8 . Однак реєстр не містить взагалі відомостей щодо залучення адвоката у якості захисника обвинуваченого, та те, що обвинувачений був допитаний, і йому пред`явлено підозру за участі його захисника, що виходячи зі ст.87 КПК України є істотним порушенням прав людини і основних свобод.
Відсутність в обвинувальному акті вказаних фактичних обставин або даних про неможливість їх встановити позбавляє суд прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, виходячи навіть з того, що є неможливим з огляду на зміст даного обвинувального акта вирішити питання про визначення ступеня відповідальності обвинуваченого, а будь-яке конкретне уточнення з цього приводу у подальшому виходитиме за межі такого поверхового і неконкретного обвинувачення. Така неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України).
Перевіряючи доводи прокурора викладені в апеляції колегія суддів не змогла з ними погодитись, так як вони не знайшли свого підтвердження при аналізі обставин на які посилається суд першої інстанції приймаючи рішення про повернення обвинувального акту.

Редакція обвинувального акту і освітлення обставин правопорушень в якому обвинувачується ОСОБА_7 на надало суду першої інстанції прийняти і розглянути справу згідно вимог діючого законодавства. Суд першої інстанції ретельно виклав всі підстави які потягли повернення обвинувального акту і при аналізі доводів апеляції були перевірені і знайшли своє підтвердження.

Крім того, посилання прокурора на те, що по справі пройшов строк притягнення до відповідальності і провадження по справі необхідно закривати, на думку колегії суддів не дає підстави для скасування ухвали суду, а дає можливість розглянути дане питання в стадії досудового слідства

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки обвинувальний акт з додатками не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора та скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Іванівського районного суду Одеської області від 09.03.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000068 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору, з підстав невідповідностей його вимогам КПК України без змін.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2