Справа № 606/1006/16-к
І м е н е м У к р а ї н и
22 червня 2016 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської обл.
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
ч. 1 ст. 125 КК України,-
16 травня 2016 року приблизно о 12 годині на території господарства ОСОБА_5 , що в с. Нова Могильниця, Теребовлянського району між ОСОБА_4 та його колишньою дружиною ОСОБА_4 на грунті особистих неприязних відносин розпочався конфлікт та сварка.
В ході даного конфлікту, ОСОБА_4 знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи цілеспрямовано, реалізуючи свій злочинний намір на заподіяння тілесних ушкоджень, долонею руки наніс один удар в праву частину обличчя ОСОБА_4 , після чого схопив правою рукою за волосся і светр та почав шарпати в різні сторони, вдаряючи до стіни та металевого паркану та на цьому вказаний конфлікт закінчився.
В результаті вищевказаних ударів ОСОБА_4 , ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді садни чола, носа, шиї, а також синця із садном та тлі на лівій кисті, які відповідно до плі. 2.3.5 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (наказ № 6 МОЗ України, Київ, 1995) належать до легких.
ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаюється, погоджується з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування, які доводять його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду, та дав показанння, що дійсно 16 травня 2016 року в господарстві ОСОБА_5 , що в с. Н.Могильниця Теребовлянського району Тернопільської області завдав своїй колишній дружині ОСОБА_4 тілесні ушкодження у чому розкаюється та вину свою визнає.
За таких обставин, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, переконавшись в істинності та добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову у дослідженні доказів, його правильному розумінні недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та позбавлення права на оскарження фактичних обставин вчинених ним кримінального правопорушення, вважає визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і що його дії кваліфіковано правильно, як і що його дії кваліфіковано правильно як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання, необхідного й достатнього для виправлення ОСОБА_4 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його позитивну характеристику, а також те, що він раніше несудимий, відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, всебічне сприяння органу досудового слідства у розслідуванні злочину, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 349, 374-376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в гривневому еквіваленті становить 850 грн., в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд протягом тридцяти днів.
ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_6