УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" липня 2016 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП м. Києва ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей і документів в рамках кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 25.12.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:
До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором прокуратури Дніпровського району м. Києва про надання тимчасового доступу до документів, стосовно інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо у період вчинення кримінального правопорушення (злочину), у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у вказаному провадженні.

У судовому засіданні, слідчий заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, на підставі положень ч. 4 ст. 163 КПК України, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі прокурора та представника особи у володінні, якої знаходяться речі і документи.

Тож, слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

У випадку необхідності отримання інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України, становить охоронювану законом таємницю, сторона кримінального провадження має право, згідно положень ст. 160 КПК України, звернутись до слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Як убачається з клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 07.09.2007 року ОСОБА_4 Дніпровського районного суду м. Києва було призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також опікуном над її майном. 23 січня 2009 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (який є сином ОСОБА_5 ). 06.07.2012 року ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно розпорядження №291 було надано дозвіл на приватизацію квартири за адресою АДРЕСА_1 , де частина належатиме не дієздатній особі. 17.07.2012 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було видано свідоцтво про право власності на житло, згідноякого квартира за адресою АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності в рівних долях належить ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
Згідно інформаційноїдовідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 21.09.2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 Київського міського нотаріального округу було посвідчено договір дарування 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 , згідно якого вказана частина квартири була подарована ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_2 . Крім того 21.10.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 Київського міського нотаріального округу було посвідчено договір дарування 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 , згідно якого вказана частина квартири була подарована ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою АДРЕСА_2 .
Одночасно встановлено, що ОСОБА_4 отримала право власності на 1/3 частину квартир за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини квартири, від 17.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , згідно якого ОСОБА_10 подарувала, а ОСОБА_4 прийняла в дар 1/3 частини квартири, що належить на праві власності ОСОБА_10 .
Відповідно до ст. 71 ЦК України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню, та державній реєстрації, в тому числі щодо поділу, обміну, відчуження житлового будинку (квартири).Крім того , відповідно до ч. 1 ст. 68 ЦК України опікун його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у без оплатне користування за договором позички. На даний час встановлено, що ОСОБА_4 буловідчужено 2/3 частини квартири, в тому числі 1/3 частини квартири, що належить її підопічній не дієздатній ОСОБА_5 .
Згідно інформації,отриманої від директора комунального закладу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де на даний час знаходиться недієздатна ОСОБА_5 ,остання поступила до вказаного закладу 28.05.2008 року на повне державне забезпечення. З 28.05.2008 року по даний час недієздатна ОСОБА_5 з інтернату не вибувала жодного разу, зокрема і 17.09.2015 року( в день укладення договору дарування) до м. Києва не виїздила та межі закладу не покидала. Зі своїм опікуном ОСОБА_4 будь-яких стосунків не підтримує.
Так на даний час місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено. Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_4 2/3 частини квартири подарувала йому з особистих міркувань, мотивів вчинку остатньої не знає. Проте зазначив, що він особисто знайшов нотаріуса, який мав посвідчити договір дарування, а саме нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 . Крім того ОСОБА_8 зазначив, що в день укладення договору дарування 1/3 частини квартири між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , що був укладений 17.09.2015 року він приїздив до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_9 , проте до офісу не заходив, хто був присутній під час укладання вказаного договору сказати не може.
З ОСОБА_4 спілкується час від часу, проте контактний номер її телефону надати відмовився,а також відмовився повідомити дані про можливе місце знаходження останньої. Відповідно у слідства існують підстави вважати, що вказаний злочин ОСОБА_4 було вчинено у співучасті з ОСОБА_8 , та останній знав про те,що ОСОБА_4 набула права власності на 1/3 частину квартири, що належить недієздатній ОСОБА_5 шляхом обману.
Так, встановлено, що ОСОБА_8 біля 10 років користується мобільним номером НОМЕР_1 ,та вказаний номер телефону він використовував до зв`язку з ОСОБА_4 .
Дані обставини, на думку автора клопотання, підтверджують необхідність надання тимчасового доступу, з метою встановлення відомостей визначених ст. 91 КПК України, у даному кримінальному провадженні та виконання завдань визначних ст. 2 КПК України.

При цьому, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання доступу до речей і документів за умови, що сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що вони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 5 та ч. 6 ст. 163 КПК України).

У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання органу досудового розслідування за своєю суттю в цілому відповідає вимогам ч. 6 ст. 132, ст. 160 КПК України, обставин, регламентованих п. п. 1-3 ч. 3 ст. 132, ст. 161 та абз. 2 ч. 6 ст. 163 КПК України, не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Порушень вимог Глави 10 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування та Глави 15 КПК України - тимчасовий доступ до речей і документів, у судовому засіданні, слідчим суддею не виявлено.

За таких обставин, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи та безпосередньо саме кримінальне провадження в оригіналі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи, та інші) свідчать про те, що слідчим у судовому засіданні, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, надано ґрунтовні докази, які дають змогу прийти до висновку про неможливість іншим способом, на даному етапі, довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ч. 4 ст. 132, ч. 6 ст. 163 КПК України), забезпечити повноту, всебічність та неупередженість розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, отримати відомості, що є необхідними для з`ясування всіх важливих обставин у їх сукупності, кореспондуються з вимогами ст. 132 КПК України, а тому воно підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя, враховуючи положення ст.ст. 3, 131, 132, Глави 15 КПК України, те, що ст. 41 - оперативні підрозділи цього Кодексу входить до § 2 - сторона обвинувачення Глави 3, на підставі норм ч. 6 ст. 9 даного Кодексу, виходячи з загальних засад кримінального провадження визначених його сьомою статтею, вважає за можливе надати доступ вказаним у цьому клопотанні оперуповноваженим УП, за умови наявності у них доручення слідчого, який звернувся з клопотанням, яке буде сформоване у порядку ст.ст. 40, 41 вказаного Кодексу.
Керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 159-166, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.

Надати розпорядження (забезпечити) слідчому Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 та/або за дорученням старшому оперуповноваженому Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_11 , старшому оперуповноваженому Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_12 право тимчасового доступу до речей і документів ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , роздруківок телефонних дзвінків,щодо дати, часу та тривалості вхідних та вихідних телефонних з`єднань абонентського номеру НОМЕР_1 з посиланням а ретранслятор та прив`язку до базових станцій,їх адресу, а також адресу місцеперебування абонентів зазначених телефонних номерів в момент кожного вихідного та вихідного телефонного з`єднання із зазначенням з`єднання, ідентифікатора (IMEI та IMSI) та зміст вхідних та вихідних SMS повідомлень і інформацію про GPRS - трафік, з урахуванням нульових дзвінків вказаного номеру телефону за період часу з 00 годин 00 хвилин 01.08.2015 року по 00 години 00 хвилин 01.10.2015 року, а також за період часу з 00 години 00 хвилин 01.05.2016 року по 00 години 00 хвилин 01.07.2016 року, а також надати інформацію чи обслуговується вказаний номер та яка його форма обслуговування (передплата чи договір), із зазначенням кому належить, якщо телекомунікаційні послуги надаються з оформленням договірних відносин. року по теперішній час.

Строк дії ухвали, не може перевищувати одного місяця з дня її постановлення.

Роз`яснити, особі, яка зазначена в ухвалі слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, як володілець речей або документів, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії, з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Особа, яка зазначена в даній ухвалі слідчого судді, як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених речей і документів вказаній особі за умови пред`явлення копії цього судового рішення.
Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, зобов`язана залишити володільцю речей і документів опис речей і документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, або ж на вимогу останнього залишено копію вилучених документів.
У разі невиконання даної ухвали слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до інформації, яка міститься в оператора та провайдера телекомунікацій, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України.

Інформація про приватне життя особи, отримана в порядку виконання даного судового рішення, не може бути використана інакше як для виконання завдань кримінального провадження.

Кожен, кому наданий доступ до інформації про приватне життя особи, в порядку виконання даного судового рішення, зобов`язаний запобігати розголошенню такої інформації.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1