солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , детектива ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 захисника підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000064, в порядку ч.1 ст.303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат звернувся до слідчого судді із вищезазначеною скаргою, в якій просив визнати незаконною бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) ОСОБА_4 , яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які детектив, за переконанням адвоката, зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а саме повідомити адвоката та його підзахисного про всі вчинені процесуальні дії детектива в рамках даного провадження, а також на майбутнє зобов`язати детектива повідомляти їх кожного разу про кожну заплановану до проведення процесуальну дію, скасувати постанову детектива, якою фактично відмовлено в задоволенні клопотання адвоката за тими вимогами, що наведені в даній скарзі.

В обґрунтування своїх вимог адвокат ОСОБА_3 посилається на ст.111 КПК України, якою, на його думку, встановлено імперативне правило для детектива здійснювати повідомлення адвоката та його підзахисного про кожну процесуальну дію, участь в якій не є обов`язковою для підозрюваного із зазначенням в такому повідомленні відомостей, які наведені в ст.112 КПК України.

Адвокат визнає, що КПК України в цій частині може бути недосконалим, проте зважаючи на саме таке його (закону) формулювання, вважає наявними всі підстави для задоволення скарги.

В свою чергу, детектив ОСОБА_4 категорично заперечував проти задоволення скарги, зазначав про те, що за логікою адвоката в разі задоволення скарги та покладення на нього обов`язку повідомляти підозрюваного та його захисника про всі процесуальні дії, які планується вчиняти під час досудового розслідування, нівелюється сама стадія досудового розслідування і вбачається неможливим взагалі робота детектива по провадженню як в аспекті збереження таємниці досудового розслідування, так і дотримання гарантій щодо нерозповсюдження добутої інформації, а також в частині вчинення будь-яких дій детективом чи прийняття ним рішень, оскільки останній буде зайнятий виключно створенням таких повідомлень і направленням їх учасникам кримінального провадження. Просив звернути увагу на те, що діючим КПК України не визначено що таке є процесуальна дія, а саме по собі повідомлення є також процесуальною дією, про що зазначено в ч.1 ст.111 КПК України. Крім того, детектив вважав, що ст.111 КПК України є загальною нормою, і обов`язок здійснювати такі повідомлення виникає у нього виключно в тих випадках, коли це передбачається тим же КПК України, про це свідчить і саме викладення даної норми, де мова йде про повідомлення «певного» учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію, і про наявність конкретних визначених КПК України випадків, наприклад, ч.2 ст.220 КПК України здійснення повідомлення про результати розгляду клопотання особі, яка заявила клопотання, чи то ч.3 ст.237 КПК України запрошення детективом потерпілого, підозрюваного чи захисника, законного представника та інших учасників кримінального провадження для участі в огляді тощо.

Саме з цих підстав було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 за аналогічних мотивів. Крім того, детектив вважав, що хоча по суті і відмовлено в задоволенні клопотання адвоката в цій частині, сама постанова має назву «про часткову відмову», яка за змістом положень ст.303 КПК України не може бути предметом оскарження слідчому судді.

Підсумовуючи свій виступ адвокат ОСОБА_3 звернув також увагу слідчого судді на те, що оскаржувана постанова нічим не відмінна від іншої постанови, яка раніше виносилася детективом ОСОБА_4 , і яка до речі була вже предметом аналізу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , відтак по даній скарзі був переконаний, що повинно бути аналогічне рішення.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування слідчому судді може бути оскаржена, в тому числі бездіяльність детектива, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

В свою чергу, слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи детектива в тій частині, що стаття 111 КПК України, якою передбачено що таке є повідомлення в кримінальному провадженні, є загальною нормою і її не слід тлумачити як обов`язок в даному випадку для детектива повідомляти конкретно підозрюваного та його захисника про всі процесуальні дії, прийняті рішення, в яких участь таких осіб не є обов`язковою, незважаючи на передбачене ч.9 ст.42 КПК України право підозрюваного приймати участь в процесуальних діях, бо саме повідомлення детективом також є процесуальною дією))

Дійсно, ч.3 ст.111 КПК України передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених КПК України.

Так, згідно ч.2 ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Строк на прийняття рішення за клопотанням встановлено в 3 дні.

Також, згідно ч.3 ст.237 КПК України детектив може повідомити потерпілого, підозрюваного, захисника, законного представника та інших учасників кримінального провадження про здійснення огляду і запросити останніх для участі в ньому.

Крім того, наприклад, ч.2 ст.174 КПК України також передбачена необхідність (обов`язок) повідомлення особи, яка заявила клопотання про скасування арешту майна, та особи, за клопотанням якої арешт накладено слідчим суддею при умові встановленого строку розгляду клопотання 3 дні з моменту його надходження до суду.

Наведений перелік випадків, коли такий обов`язок у слідчого/детектива, прокурора чи слідчого судді на стадії досудового розслідування виникає не є вичерпним, але слід підкреслити, що тільки в разі чітко передбаченого такого випадку у в даному випадку підозрюваного виникає можливість скористатися своїх правом, передбаченим ч.9 ст.42 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про те, що доводи адвоката ОСОБА_3 про оскарження бездіяльності детектива ОСОБА_4 за п.1 ч.1 ст.303 КПК України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовані обґрунтованою позиціює сторони обвинувачення.

Статтею 40 КПК України серед іншого до повноважень слідчого/детектива віднесено також вчинення інших повноважень, проте чітко передбачених КПК України.

Жодна норма, яка встановлює обов`язок доводити до відома стороною обвинувачення сторону захисту про все те, що відбувається в кримінальному провадженні до моменту відкриття цих матеріалів, стороною захисту наведена не була, а посилання на ухвалу слідчого судді ОСОБА_6 слідчий суддя вважає неспроможним, оскільки суть наданої ухвали стосується обов`язків детектива, передбачених ст.220 КПК України.

Щодо посилань детектива на те, що постанова про часткову відмову в задоволенні клопотання адвоката оскарженню в порядку ст.303 КПК України не підлягає, то слідчий суддя частково погоджується, але лише в тій частині, що оскаржена може бути виключно постанова (рішення детектива) про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, НРСД за п.7 ч.1 ст.303 КПК України, а нездійснення повідомлення чи здійснення такового не є слідчою дією, отже скасування такого рішення детектива є взагалі неможливим.

На підставі викладеного та керуючись ст.303-306 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 захисника підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000064, в порядку ч.1 ст.303 КПК України, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1