Справа № 160/173/15-к Провадження №11-кп/773/312/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 121 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2016 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000208 від 09.12.2014 року за апеляційними скаргами заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 02 червня 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, неодружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працює, військовозобов`язаний, раніше судимий вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 6 грудня 2010 року за ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 321 КК України до 4 років позбавлення волі, 25 січня 2013 року Володимирецьким районним судом Рівненської області невідбуту частину покарання замінено виправними роботами на строк один рік 10 місяців 11 днів, 17 липня 2014 року Локачинським районним судом звільнений умовно-достроково від відбування покарання, -

засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України на 6 (шість) років позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взято його під варту в залі судового засідання.

Вироком вирішено долю речових доказів та цивільних позовів у кримінальному провадженні.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області,

В С Т А Н О В И Л А :
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 9 грудня 2014 року біля 1 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в житловому будинку по АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_12 численні удари ногами по голові та тулубу, в результаті чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у виді важкої черепно-мозкової травми, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
У своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, яке призвело до невідповідності призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 06.12.2010 року, яке замінено ухвалою Локачинського районного суду від 17.07.2014 року, з врахуванням положень ст. 72 КК України, та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 6 (шести) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий, яким виправдати останнього у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення з підстав недоведеності його вини. Посилається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, а також не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема, згідно показань обвинуваченого ОСОБА_8 , удар в область голови ОСОБА_12 наніс ОСОБА_13 . В будинку сварились усі присутні, сам ОСОБА_8 мав словесний конфлікт з ОСОБА_12 , проте ударів їй не наносив. Під час перебування в будинку бачив як ОСОБА_12 впала, але через декілька хвилин він пішов додому і що в даному будинку пізніше відбувалось не знає.
Разом з тим суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 про те, що саме ОСОБА_8 наносив удари потерпілій ОСОБА_12 . Вважає, що показання даного свідка є нелогічні, непослідовні та суперечать протоколу слідчого експерименту від 09.12.2014 року, проведеного з його участю, а також іншим доказам в кримінальному провадженні.
Так, згідно висновку експерта № 48 Бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Волинської облдержадміністрації, виявлена у ОСОБА_12 черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, а решта синців, садин відноситься до легких тілесних ушкоджень. Важкі наслідки черепно-мозкової травми у ОСОБА_12 спричинені наявністю в останньої внутрішнього, підчерепного крововиливу.
Згідно показань в судовому засіданні експерта ОСОБА_14 субдуральні гематоми в більшості випадків виникають внаслідок черепно-мозкових травм, викликаних падінням. Період з моменту травмування і початку формування даної гематоми до моменту втрати свідомості може бути тривалим від кількох годин до кількох днів. Особа в такий період жодним чином не виявляє ознак травмування.
Крім того, експерт пояснив, що тілесне ушкодження у ОСОБА_12 , що за ознаками небезпеки для життя кваліфіковане як тяжке, найбільш ймовірно спричинена не ударом, а падінням потерпілої з висоти власного зросту.
Хоча суд звернув увагу на такі показання експерта в судовому засіданні, проте безпідставно не взяв їх до уваги та не спростував у вироку.
Таким чином, досудовим слідством та судом не доведений факт нанесення саме ОСОБА_8 тілесного ушкодження ОСОБА_12 , що спричинило їй важку черепно-мозкову травму.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , які підтримували апеляційну скаргу захисника та заперечували апеляційну скаргу прокурора, прокурора, який просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий, яким обрати ОСОБА_8 більш суворе покарання, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого та прокурора підлягає до задоволення частково.

Згідно з ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В ході судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції вказаних вимог Закону не виконав.

Об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України утворюють: діяння (дія або бездіяльність); наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і причинний зв`язок між зазначеними діяннями й наслідками.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Таке рішення суд обґрунтував тим, що шкідливі наслідки які настали для здоров`я потерпілої, перебувають у прямому причинному зв`язку з діями ОСОБА_8 .

Між тим, як убачається з наявного у матеріалах провадження висновку судово-медичної експертизи від 19 січня 2015 року № 48, тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_12 виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо в час, вказаний в історії хвороби, за ступенем тяжкості важка закрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, гематома навколо правого ока та множинні забої садна м`яких тканин голови, тулуба, кінцівок за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно показань експерта ОСОБА_14 в судовому засіданні, забій головного мозку з утворенням гематоми теоретично можливий і при падінні ОСОБА_12 з висоти власного зросту при наданні тілу прискорення.

Жодних даних, які би вказували на можливий механізм утворення виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень ніж той, що зазначено у висновку експертизи, у справі немає. Питання щодо можливості отримання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 у зв`язку з нанесенням їй ударів за обставин, встановлених судом (численні удари ногами по голові), суд належним чином не з`ясував та не обґрунтував у вироку.

Переконливих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_8 завдавав потерпілій ОСОБА_12 удари ногами по голові, що стало наслідком заподіяння їй умисного тяжкого тілесного ушкодження, у вироку суду не наведено.

Крім того, як убачається з вироку суду першої інстанції, він визнав таким, що не може бути використаний як доказ, протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 , оскільки його проведено з порушенням норм КПК України. Зокрема, свідок ОСОБА_15 та інші не зазначені в протоколі особи були присутні при проведенні слідчого експерименту з свідком ОСОБА_16 .

Між тим протокол слідчого експерименту від 9 грудня 2014 року з свідком ОСОБА_16 використаний судом як доказ у цьому провадженні, хоча проведений цей експеримент з тими ж порушеннями кримінального процесуального законодавства. Зокрема, присутні були при його проведенні обидва свідки і, як пояснювала в суді свідок ОСОБА_17 (а.к.п. 179), кивали головою, стверджуючи те, про що розповідали працівники міліції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, не надав належної правової оцінки наявним в матеріалах кримінального провадження доказам, без достатніх підстав надав перевагу одним доказам над іншими, що перешкодило йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а також унеможливлює перевірку цих обставин судом апеляційної інстанції.

Тому колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції згідно з ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не перевіряє і вони підлягають дослідженню при новому розгляді.

Під час нового розгляду суду першої інстанції слід врахувати зазначені вище обставини та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року встановлено строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, судова колегія вважає за необхідне до 14 червня 2016 року залишити йому раніше обраний запобіжний захід тримання під вартою.
Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 410, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Локачинського районного суду Волинської області від 02 червня 2015 року щодо ОСОБА_18 скасувати та призначити новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 залишити раніше обрану тримання під вартою до 14 червня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2