Іллінецький районний суд Вінницької області
ПОСТАНОВА

5 червня 2013 року Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Дєдова М.С.

при секретарі Тетерук Т.В.

з участю прокурора Папроцького В.А.

та адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 127, ч.2 ст. 122 КК України

ВСТАНОВИВ:

Під час судового слідства захисником підсудного ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_2 заявлено клопотання про повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

В письмовому клопотанні захисник ОСОБА_2зазначив слідуючі підстави повернення справи на додаткове розслідування.

Він вказав, що на розгляді в Іллінецькому районному суді Вінницької області перебуває кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 122 та ч.2 ст. 127 КК України.

Згідно обвинувального висновку ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 24.11.2008р. в період часу з 18 до 20 год. в кабінеті № 27 приміщення Оратівського РВ УМВС, працюючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Оратівського РВ УМВС, являючись службовою особою, діючи умисно, в особистих інтересах, використовуючи своє службове становище, спільно з оперуповноваженим СКР ОСОБА_6 та оперуповноваженим по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Оратівського РВ УМВС ОСОБА_7, з метою отримати зізнання від жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 про вчинення ним крадіжки грошей в сумі 1500 грн. з будинку жительки цього села ОСОБА_9 скоїли злочини за наступних обставин.

24.11.2008р. оперуповноважений СКР Оратівського РВ УМВС ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4, начальнику СКР ОСОБА_10 та заступнику начальника Оратівського РВ УМВС ОСОБА_11М, що йому надійшло усне повідомлення від жительки с. Лопатинка ОСОБА_12, в якої він свого часу наймав житлову кімнату, що з її будинку, за невідомих обставин зникли гроші в сумі 1500 грн.. Після цього, вищевказаними особами без реєстрації у встановленому законом порядку повідомлення ОСОБА_12, було вирішено виїхати в с. Лопатинку до останньої, для зясування на місці обставин за яких зникли грошові кошти.

Прибувши до ОСОБА_9, остання підтвердила факт зникнення в неї з будинку грошей в сумі 1500 грн. і повідомила, що незадовго до виявлення пропажі грошей до неї додому приходив житель с. Лопатинка ОСОБА_8 і на її думку він міг викрасти вказані грошові кошти.

Вислухавши ОСОБА_9, вищевказані працівники міліції вирішили повертатись в Оратівський РВ УМВС. Рухаючись по дорозі в напрямку виїзду з с.Лопатинка, вони зустріли жителів с.Лопатинка, ОСОБА_8, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, зупинившись біля них, вийшовши з автомобіля, після розмови з ОСОБА_8 та ОСОБА_13 було вирішено останніх доставити в райвідділ для складання відносно них протоколів про адміністративне правопорушення за ст.178 КУпАП, оскільки зовнішні ознаки вказували на те, що ОСОБА_13 та ОСОБА_8 знаходились в стані алкогольного спяніння.

Прибувши в Оратівський РВ УМВС, ОСОБА_4 завів до себе в кабінет № 27 ОСОБА_8, де відносно останнього склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 178 КУпАП - поява в громадських місцях в пяному вигляді вчинене повторно протягом року.

Склавши протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_8, ОСОБА_4 почав зясовувати за яких обставин він викрав гроші з будинку ОСОБА_9 ОСОБА_8 факт викрадення грошових коштів заперечував. Після цього, в період часу з 17 год. 30 хв. до 17 год. 50 хв. в райвідділ була доставлена ОСОБА_9 з метою усунення розбіжностей в сказаному нею та ОСОБА_8. В присутності ОСОБА_9 ОСОБА_8 знову заперечив факт крадіжки грошей, після чого ОСОБА_9 близько 18 год. залишила кабінет ОСОБА_4.

Після цього, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, використовуючи своє службове становище, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою отримати від ОСОБА_8 зізнання про вчинення ним крадіжки грошей з будинку ОСОБА_9 в сумі 1500 грн., на протязі 2-х годин, з переривами 10-15 хвилин, багаторазово наносили ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла, в ході чого завдавали йому сильного фізичного болю та згідно висновку судово-медичного експерта № 327 від 24.02.2009 р. спричинили тілесні ушкодження - «закриті переломи 8 та 9 ребер зліва по задньо- підпахвинній лінії, перелом нижньо-суглобового відростка 5-го шийного хребця, підвивих правої ключиці зі зміщенням її донизу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоровя, понад 21 день, сім синців на задній поверхні грудної клітки, синець в правій ключичній та підключичній ділянках, садно в ділянці спинки носу, синець в ділянці лівого плеча, синець в поперековій ділянці зліва, два синці в ділянках обох стегон, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Всі вище вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи - 24.11.2008р.. Характер, локалізація та кількість вище вказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 виключають можливість їх утворення внаслідок співударяння при падінні на площину з вертикального чи близько до нього положення».

Таким чином, ОСОБА_4 будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, умисно заподіюючи сильного фізичного болю потерпілому ОСОБА_8, шляхом нанесення побоїв, з метою отримати від нього зізнання у вчиненні крадіжки грошей в сумі 1500 грн. з будинку ОСОБА_12, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 127 КК України - катування вчинене службовою особою з використанням свого службового становища.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується і в тому, що він 24.11.2008р. в період часу з 18 до 20 години в кабінеті № 27 приміщення Оратівського РВ УМВС, що розташоване в смт. Оратів вул. І.Франка-2, працюючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Оратівського РВ УМВС, спільно з оперуповноваженим СКР ОСОБА_6 та оперуповноваженим по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Оратівського РВ УМВС ОСОБА_7, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою примусити ОСОБА_8 жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 зізнатись у вчинені крадіжки грошей з будинку жительки цього ж села ОСОБА_9 в сумі 1500 грн., на протязі 2-х годин, з переривами 10-15 хв. багаторазово наносили ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла в результаті чого, згідно висновку судово-медичного експерта за № 327 від 24.02.2009 р. спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження - «закриті переломи 8 та 9 ребер зліва по задньо-підпахвинній лінії, перелом нижньо-суглобового відростка 5-го шийного хребця, підвивих правої ключиці зі зміщенням її донизу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоровя, понад 21 день,.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в умисному спричинені ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, з метою примусити його зізнатись у вчинені крадіжки грошей в сумі 1500 грн. з будинку ОСОБА_9, тобто вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження заподіяне з метою примусу до певних дій.

Досудовим слідством допущено неповноту та неправильність, які не можуть бути усунутими в судовому засіданні. Предявлене ОСОБА_4 обвинувачення у вчинені ним злочину, передбаченого ст. 127 ч.2 та ст. 122 ч.2 КК України, не відповідає вимогам ст. ст. 131, 132 КПК України. Суд не може вийти за межі предявленого обвинувачення чи змінити його в судовому засіданні, а відтак справа підлягає поверненню на додаткове розслідування з наступних підстав.

1.Побиття з метою отримання зізнання.

В вину ОСОБА_4 ставиться, що він спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, використовуючи своє службове становище, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою отримати від ОСОБА_8 зізнання про вчинення ним крадіжки грошей з будинку ОСОБА_9 в сумі 1500 грн., на протязі 2-х годин, багаторазово наносили ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла, в ході чого завдавали йому сильного фізичного болю, що призвело до заподіяння тілесних ушкоджень.

Але дане твердження слідчого прокуратури є неправдивим, воно суперечить матеріалам справи. В справі є пояснення відібране ОСОБА_4 від ОСОБА_8 24.11.2008р., коли той перебував в Оратівському РВ УМВС. Пояснення відібране з приводу крадіжки грошей у Жаданюк, в якому ОСОБА_8 заперечує свою причетність до крадіжки. Однак слідчий прокуратури про дане пояснення в постанові про притягнення в якості обвинуваченого нічого не сказав.

Під час досудового слідства та в суді ОСОБА_8 підтвердив, що в райвідділі, куди його доставили, ОСОБА_4 після короткого спілкування написав якісь документи і дав щоб він їх підписав. ОСОБА_8 підписав не читаючи, бо без очок не бачить. А вже після цього, по команді ОСОБА_11, його стали бити і ніяких документів підписувати не пропонували.

Таким чином пояснення ОСОБА_8 спростовує твердження слідчого прокуратури про побиття з метою отримати від нього, ОСОБА_8, зізнання про вчинення ним крадіжки грошей з будинку ОСОБА_12, а відтак ставиться під сумнів і саме побиття ОСОБА_8.

2.Вибірковість доказів.

В основу обвинувачення лягли свідчення ОСОБА_8, які є досить суперечливими. Так ОСОБА_8 стверджує, що з с.Лопатинка його разом з іншими працівниками міліції забирав ОСОБА_7, а це не відповідає дійсності. Вказує, що з райвідділу його та ОСОБА_13 відпустили о 20 годині, тоді як в журналі прийому громадян зазначено 19 годину, та багато інших. На досудовому слідстві вказував, що бити його почали лише після того, як ОСОБА_11 наказав зробити його синім, тобто, дав команду на його побиття, до цього працівники міліції з ним мирно спілкувались. Також вказував, що 8, 9 ребро йому зламав саме ОСОБА_15. Свої покази ОСОБА_8 підтвердив в суді.

Однак слідчий прокуратури за основу взяв лише частину свідчень ОСОБА_8, тільки ті, в яких він вказує, що побили його ОСОБА_4, ОСОБА_6В та ОСОБА_7 і повністю відкинув участь в нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_16, хоча про його участь у побитті ОСОБА_8 сказано в обвинувальному висновку.

Така оцінка слідчим свідчень ОСОБА_8 вказує на неповноту та неправильність досудового слідства, які не можуть бути усунутими під час судового розгляду справи.

Постанова Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005р. пункт 4,- повернення кримінальної справи на додаткове розслідування через наявність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб.

3.Неконкретизоване обвинувачення у вчиненні злочину за ст. 127 КК України, а відтак постає питання. - чи можна дії підсудних, які базуються лише на показах ОСОБА_8 визнавати катуванням.

В постанові про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого за ст. 127 ч.2 КК України, слідчий прокуратури зазначив, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи умисно, в особистих інтересах, з метою примусити ОСОБА_8 зізнатись у вчинені крадіжки грошей з будинку жительки цього ж села ОСОБА_9 в сумі 1500 грн., на протязі 2-х годин, з перервами 10-15 хв., багаторазово наносили ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла в результаті чого, згідно висновку судово-медичного експерта за № 327 від 24.02.2009р. спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження - «закриті переломи 8 та 9 ребер зліва по задньо-підпахвинній лінії, перелом нижньо- суглобового відростка 5-го шийного хребця, підвивих правої ключиці зі зміщенням її донизу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоровя, понад 21 день».

Загальні фрази про побиття і нічого конкретного, про те як ОСОБА_4 бив ОСОБА_8, які тілесні ушкодження йому заподіяв. Так само не конкретизовано дії ОСОБА_17О та ОСОБА_7. А вони обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, покарання за який лише позбавлення волі.

4.Чи вчинено злочин групою осіб.

В постанові про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого за ст. 127 ч.2 КК України, слідчий вказує, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, використовуючи своє службове становище, діючи умисно, в особистих інтересах, з метою отримати від ОСОБА_8 зізнання про вчинення ним крадіжки грошей з будинку ОСОБА_9 в сумі 1500 грн., на протязі 2-х годин, з переривами 10-15 хв., багаторазово наносили ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла, в ході чого завдавали йому сильного фізичного болю та згідно висновку судово-медичного експерта № 327 від 24.02.2009р. спричинили тілесні ушкодження.

Таким чином в описовій частині, слідчий зазначає, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 заподіяно кількома особами, але підсумовуючи вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, слідчий вказує лише одну кваліфікуючу ознаку - катування вчинене службовою особою з використанням свого службового становища.

Кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 127 КК України - катування вчинене за попередньою змовою групою осіб, в постанові про притягнення в якості обвинуваченого не вказано.

5.Предявлення обвинувачення за відсутності кваліфікуючої ознаки.

В постанові про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого за ч. 2 ст. 127 КК України, кваліфікуюча ознака - катування вчинене за попередньою змовою групою осіб не вказана, тому потрібно вважати, що злочин групою осіб не вчинявся. А відтак, за відсутності ознак вчинення злочину групою осіб, слідчий предявляючи обвинувачення, зобовязаний чітко розмежувати та вказати, які тілесні ушкодження заподіяв кожен із обвинувачених, - ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

6.Відсутність доказів про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 122 ч. 2 КК України.

В постанові про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого за ст. 122 ч.2 КК України, слідчий вказує, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи умисно, в особистих інтересах, з метою примусити ОСОБА_8 зізнатись у вчинені крадіжки грошей з будинку жительки цього ж села ОСОБА_9 в сумі 1500 грн., на протязі 2-х годин, з перервами 10-15 хв., багаторазово наносили ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла в результаті чого, згідно висновку судово-медичного експерта за № 327 від 24.02.2009р. спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження - «закриті переломи 8 та 9 ребер зліва по задньо-підпахвинній лінії, перелом нижньо-суглобового відростка 5-го шийного хребця, підвивих правої ключиці зі зміщенням її донизу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоровя, понад 21 день».

Обвинувачення ОСОБА_4 в нанесені ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості є безпідставним та бездоказовим. Жоден із допитаних свідків, а допитано близько 20 осіб, не підтвердив факт нанесення ОСОБА_4 ОСОБА_8 тілесних ушкодження середньої тяжкості. Більше того, сам потерпілий в судому засіданні дав свідчення, що переломи 8, 9 ребра йому заподіяв ОСОБА_11.

ОСОБА_4, як стверджує потерпілий, бив його по голові долонею руки, одягненої в рукавицю. Згідно висновку судово-медичного експерта за № 327 від 24.02.2009р., тілесних ушкоджень на голові у ОСОБА_8 не виявлено. Хто саме із обвинувачених спричинив перелом нижньо- суглобового відростка 5-го шийного хребця, підвивих правої ключиці зі зміщенням та інші тілесні ушкодження досудовим слідством не встановлено, тому стверджувати, що це зробив ОСОБА_4 є протизаконним.

Таким чином, вину ОСОБА_4 у нанесенні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості не доведено. Як стверджує слідчий, окрім ОСОБА_4, ОСОБА_8 били ОСОБА_6 та ОСОБА_7. А сам ОСОБА_8 вказує, що його бив також ОСОБА_15.

7.Частина 2 статті 122 КК України не передбачає такої кваліфікуючої ознаки, як нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження групою осіб. Якщо тілесні ушкодження нанесено кількома особами, то слідчий зобовязаний встановити, які тілесні ушкодження наніс кожен із обвинувачених і кожному окремо ставити в вину лише ті тілесні ушкодження, які той безпосередньо наніс.

Слідчий же в постанові про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого за ст. 122 ч.2 КК України не розмежував заподіяння тілесних ушкоджень кожним із обвинувачених, а вказав, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 діючи умисно, в особистих інтересах, з метою примусити ОСОБА_8 зізнатись у вчинені крадіжки грошей з будинку жительки цього ж села ОСОБА_9 в сумі 1500 грн., на протязі 2-х годин, з перервами 10-15 хв., багаторазово наносили ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла в результаті чого, згідно висновку судово-медичного експерта за № 327 від 24.02.2009р. спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження - «закриті переломи 8 та 9 ребер зліва по задньо-підпахвинній лінії, перелом нижньо- суглобового відростка 5-го шийного хребця, підвивих правої ключиці зі зміщенням її донизу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоровя, понад 21 день».

Диспозиція ст.122 КК України, вимагає від досудового слідства встановити, які саме ОСОБА_4 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_18 і лише при наявності доказів предявити йому обвинувачення за вказаною статтею. Адже, окрім нього, як стверджує слідчий, ОСОБА_8 били ОСОБА_6 та ОСОБА_14

A.A..

Постанова Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005р., пункт 8, - неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально- процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

8.В постанові про притягнення ОСОБА_4 в якості обвинуваченого за ст. 127 ч.2 та ст. 122 ч. 2 КК України, слідчий вказує, що ОСОБА_4 працюючи на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Оратівського РВ УМВС, спільно з оперуповноваженим СКР ОСОБА_6 та оперуповноваженим по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Оратівського РВ УМВС ОСОБА_7, діяли умисно, в особистих інтересах

Якщо наводиться твердження про протиправні дії в особистих інтересах, то слідчий зобовязаний вказати та розтлумачити у чому ж полягає особистий інтерес обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 266, 281 та 296 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02. 2005р.Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування, захисник ОСОБА_2 просить кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 127 ч.2 та ст.122 ч.2 КК України, - повернути на додаткове розслідування в звязку з неповнотою та неправильністю досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.

Прокурор, потерпіла ОСОБА_19 та її представник ОСОБА_3 заперечують проти задоволення заявленого клопотання і просять його відхилити.

Прокурор пояснив, що аналогічне клопотання судом вже вирішувалось, підстав для його задоволення немає.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_3 пояснив, що право оцінки доказів належить суду, а прокурор має право на зміну обвинувачення.

Підсудні ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 клопотання підтримують повністю, просять його задоволити, вказуючи, що неповноту і неправильність неможливо усунути в судовому засіданні..

Суд, розглянувши клопотання, матеріали кримінальної справи, заслухавши думки учасників судового розгляду, приходить до слідуючого висновку.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не досліджені обставини, зазначені в ухвалі суду, який повернув справу на додаткове розслідування, коли необхідність дослідження тієї чи іншої з них випливала з нових даних, установлених при судовому розгляді; не були з'ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого; тощо).

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально- процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

Згідно п.9 вказаної постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 3151 КПК, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК).

Звернуто увагу судів на те, що за змістом чинного законодавства виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 3151 КПК, на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін. При цьому, судові доручення суд дає лише з метою перевірки й уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кримінальне обвинувачення має бути обґрунтованим.

Заявивши клопотання, адвокат ОСОБА_2 вказує на неправильність, неповноту та однобічність досудового слідства, яку неможливо усунути в судовому засіданні, хоча судом і приймались міри по усуненню неповноти додаткового слідства шляхом допиту додаткових свідків Були допитані свідки ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23.

Дослідивши та оцінивши в сукупності всі представлені та добуті докази у справі, суд приходить до висновку, що підстави і мотиви повернення справи на додаткове розслідування, на які посилається захисник ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому клопотання захисника підлягає задоволенню.

Згідно обвинувального висновку (а.с. 280-312 т.2), підсудний ОСОБА_4, спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5, використовуючи своє службове становище, діючи умисно, в особистих інтересах з метою отримання від ОСОБА_8 зізнання про вчинення ним крадіжки грошей з будинку ОСОБА_9 в сумі 1500 гривень на протязі двох годин з перервами 10-15 хвилин, багаторазово наносили ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла, в ході чого завдали йому сильного фізичного болю та спричинили середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді переломів 8 та 9 ребер зліва по задньопахвеній лінії, перелому нижньо-суглобового відростка 5-ого хребця, підвивиху правої ключиці зі зміщенням її донизу, які не були небезпечними для життя, але спричинили тривалий, понад 21 день, розлад здоровя.

За змістом ч.1 ст. 127 КК України в редакції Законів України від 12.01.2005 року та від 15.04.2008 року, яка діяла на час, коли підсудні обвинувачуються у вчиненні вказаних діянь, катування, це умисне заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, у тому числі отримати від нього або іншої особи відомості чи визнання.

Кваліфікуючими ознаками катування, згідно ч.2 ст. 127 КК України в редакції, вище вказаних законів, є вчинення діянь, передбачених ч.1 цієї статті: 1) повторно; 2) за попередньою змовою групою осіб; 3) службовою особою з використанням службового становища.

Згідно предявленого обвинувачення ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 діяли спільно, тобто слідчий вказує на певну форму співучасті обвинувачених у вчиненні вказаних діянь.

Згідно ч.2 ст. 28 КК України, злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які зазделегіть, тобто до початку злочину, домовились про його вчинення.

Цій формі співучасті притаманне таке:

а) у вчиненні злочину беруть участь дві чи більше особи, які задовольняють вимоги субєкта злочину;

б) Між цими особами ще до початку злочину відбулася змова про спільне його вчинення.

За змістом вказаної частини статті форми змови вербальна (словесна) усна чи письмова або у формі конклюдентних дій для наявності співучасті не має значення.

Змова про вчинення злочину може відбутися задовго до вчинення злочину чи прямо перед його чиненням, але до замаху до нього. Ступінь стійкості взаємовідносин між співучасниками не має значення.

Змова між співучасниками може стосуватись місця, часу, способу вчинення злочину, тощо. Ця форма співучасті може бути як простою (співвиконання) так і складною, тобто з розподілом ролей.

Вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб підвищує суспільну небезпеку вчинюваних дій.

Частина друга ст. 127 КК України передбачає вказану ознаку як кваліфікуючу.

Органами досудового слідства в обвинуваченнях підсудних ОСОБА_4 (а.с. 45-46 т.2), ОСОБА_6 (а.с. 156-157 т.2), ОСОБА_5 (а.с. 185-186 т. 2) вказано, що всі вони, являючись службовими особами, діяли умисно, в особистих інтересах, використовуючи службове становище і спільно на досягнення одного результату, тобто у вчиненні цих дій брали участь три особи, які задовольняли вимоги субєкта злочину.

Вказавши на цю ознаку, слідчий не вмінив її обвинуваченим, що неможливо усунути під час судового розгляду справи.

Згідно предявлених обвинувачень (а.с. 45-46, 156-157, 185-186 том 2) ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються також і в тому, що вони спільно, 24.11.2008 року в період часу з 18 години до 20 години в кабінеті № 27 адміністративного приміщення Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області, що розташоване в смт. Оратів вул. І.Франка 2, діючи умисно в особистих інтересах з метою примусити потерпілого зізнатись у вчиненні крадіжки у ОСОБА_9 1500 гривень на протязі двох годин, з перервами 10-15 хвилин, багаторазово наносили потерпілому ОСОБА_8 удари руками та ногами в різні частини тіла, в результаті чого, згідно висновку судово-медичного експерта № 327 від 24.02.2009 року спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження «закриті переломи 8 та 9 ребер зліва по задньо-підпаховиній лінії, перелом нижньо-суглобового відростка 5-го шийного хребця, підвивих правої ключиці зі зміщенням її донизу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя, але спричинили тривалий, понад 21 день, розлад здоровя».

Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються в заподіянні потерпілому умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень з метою примусу до певних дій, що стало наслідком їх спільних дій.

Слідчим їх дії кваліфікуються за ч.2 ст. 122 КК України.

Частина друга ст. 122 КК України не передбачає ніякої форми співучасті.

Обєктивно певні тілесні ушкодження можуть виникнути від конкретної дії або бездіяльності, спрямованих на заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Згідно висновку експерта № 327 (а.с. 180-182 т.1) всі тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) можливо в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 24.11.2008 року.

Експерти допускають (а.с. 182 т.1) можливість виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 за умов, відображених у протоколі його допиту від 25.12.2008 року, тобто могли виникнути від ударів кулаками рук в шию, в потиличну ділянку голови та спину, ногами по всьому тілу, правою долонею руки, на якій була одягнена рукавиця, в тімяну ділянку голови та задню частину шиї, кулаком руки в груди, ногою в нижню частину спини, кулаком правої руки в область грудної клітки, ногами та кулаками рук по різних частинах ніг, грудної клітки та спини.

Органами досудового слідства не вказано діями кого із обвинувачених потерпілому були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто обвинуваченим не вмінено обєктивну сторону ч.2 ст. 122 КК України.

Цю неповноту і неправильність неможливо усунути під час судового розгляду справи.

В супереч вимогам статей 22 і 64 КПК України органами досудового слідства в даний справі не були дослідженні всі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, не перевірялась версія отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_8 в листопаді 2008 року під час бійки в с. Лопатинка Оратівського району, про що в своєму клопотанні від 12.06.2008 року, заявляв обвинувачений ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 238-240), яке органами досудового слідства було відхилено.

Для цього необхідно встановити і допитати додаткових свідків, що можливо при проведенні додаткових оперативно-розшукових та слідчих дій.

По справі встановлено ряд протиріч та суперечностей в поясненнях потерпілого, свідків, обвинувачених, з речовими доказами, що неможливо усунути в судовому засіданні.

Так, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 обвинувачуються, що вони наносили удари потерпілому з 18 до 20-ої години, а згідно Журналу обліку відвідувачів Оратівського РВ УМВС України у Вінницькій області (а.журналу 36), потерпілий ОСОБА_24 вийшов з райвідділу о 19 годині.

Потерпілий пояснює, що його почали бити після того, як пішла ОСОБА_25. Згідно Журналу обліку відвідувачів вона вийшла із райвідділу о 18 год. 50 хв. (а.жур. 36), тобто після неї потерпілий перебував в райвідділі лише 10 хвилин.

Потерпілий спочатку пояснював, що йому почали наносити удари після того як ОСОБА_16 сказав зробити його «синім» і періодично сам заходив в кабінет, виясняючи чи він зізнався у крадіжці та одного разу наніс йому сильний удар з розвороту в груди.

Під час очної ставки з ОСОБА_11 (а.с. 114-116 том 2) потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що після того як ОСОБА_4 завів його в райвідділ в свій кабінет він ОСОБА_11 більше в той день не бачив, хоча його він знає.

Усунення вказаних протиріч, що має істотне значення для правильного вирішення справи, неможливе в судовому засіданні, оскільки вимагає проведення додаткових слідчих дій.

В ході досудового слідства слід усунути неправильність, неповноту, однобічність досудового слідства, вказані протиріччя, шляхом проведення оперативно-розшукових та слідчих дій, встановлення й допиту додаткових свідків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 273, 281, 296 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_2 задоволити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 122 ч.2 ст. 127 КК України, ОСОБА_6 за ч.2 ст. 122, ч.2 ст. 127 КК України, ОСОБА_5 за ч.2 ст. 122 КК України, ч.2 ст. 127 КК України повернути прокуророві Оратівського району Вінницької області для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжні заходи ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 залишити без змін у вигляді підписки про невиїзд.

Речовий доказ - «Журнал відвідувачів міськрайорганів ОВС» залишити при справі.

На постанову учасниками судового розгляду може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її винесення до Апеляційного суду Вінницької області через Іллінецький районний суд.

Головуючий: /підпис/

З оригіналом згідно:

В.о. голови Іллінецького

районного суду ОСОБА_26