УХВАЛА

06 жовтня 2016 року м.Хмельницький
В судове засідання представник скаржника та прокурор не з`явились, про місце та час розгляду скарги повідомлені належним чином.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що представник ПП «Банкір», яке подало до суду скаргу, та прокурор про час та місце розгляду скарг повідомленні, в судове засідання не з`явились, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності учасників процесу на підставі наданих сторонами доказів.
Постановою прокурора Хмельницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 03 серпня 2016 року було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні на даний час не здобуто доказів для підозри ОСОБА_4 .
Частиною першою ст.303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які оскаржуються під час досудового розслідування.
Оскарження постанови прокурора, якою відмовлено у задоволенні клопотання про надання письмових вказівок слідчому, не є предметом розгляду слідчого судді на стадії досудового слідства.
Крім того, згідно з п.6 ч.2 ст.40, п.11 ч.2 ст.36 КПК України, уповноважені повідомляти особі про підозру виключно прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України, прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У вказаному кримінальному провадженні, прокурор дійшов до висновку, що на даний час не здобуто доказів для винесення підозри ОСОБА_4 та її оголошені, тому, у відповідності до ст.2, п.3 ч.1 ст.276, ст.278 КПК України, відмовив у задоволені поданого ПП «Банкір» клопотанні, в якому відсутні обґрунтування необхідності здійснення дій, про які просило вказане підприємство у своєму клопотанні.
Прийняте прокурором рішення є мотивованим, обґрунтованим і винесеним у відповідності до ст.36, 11, 220 КПК України. Висновки прокурора, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Відмовляючи у наданні вказівок, щодо винесення підори, прокурор також врахував, що у зв`язку із цим не має необхідності проводити допит особи, якій не винесено підозру.
Враховуючи те, що в ході розгляду скарги ПП «Банкір» не знайшли підтвердження факти порушення прокурором вимог КПК України при прийнятті оскаржуваного рішення, скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.303-307 КПК України,
Ухвала слідчого судді в порядку ст.ст. 307, 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя