Дата документу Справа № 319/502/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/72/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №319/502/15-к
Категорія: ст.185 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000134, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Куйбишеве Куйбишевського району Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановила:
До суду апеляційної інстанції на вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 08.07.2015 року /а.п. 146-149/ з апеляційною скаргою від 26.08.2015 року звернувся захисник ОСОБА_7 /а.п. 169-171/, в якій просить вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 08.07.2015 року змінити в частині речових доказів про конфіскацію в дохід держави речового доказу автомобіля ВАЗ-21104 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , як знаряддя вчиненого злочину, та повернути зазначений автомобіль власнику ОСОБА_8 .

В обґрунтування скарги апелянт послався на те, що при ухваленні вироку в частині вирішення долі речового доказу - зазначеного автомобіля суд помилково зробив висновок щодо його належності до знаряддя вчинення злочину, хоча це не підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду, а саме:

- суд у вироку при прийнятті рішення про конфіскацію автомобіля ВАЗ-21104 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , зазначив, що автомобіль знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 , якого попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, проте, досліджуючи докази, суд не звернув уваги на те, що автомобіль після визнання його речовим доказом не був описаний на стадії досудового розслідування та переданий будь-кому на відповідальне зберігання;

- автомобіль ОСОБА_8 не був описаним, не був арештованим та не являвся залоговим, тобто, в даній частині вироку судом зроблено помилку щодо встановлення обставин про знаходження автомобіля на відповідальному зберіганні та щодо попередження власника про кримінальну відповідальність;

- слідчим після визнання автомобіля речовим доказом, у порушення Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальній справі органами досудового слідства, не були здійснені дії, спрямовані на вилучення, опис та зберігання речового доказу;

- суд неналежним чином дослідив постанову слідчого від 23.03.2015 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, якою автомобіль було визнано знаряддям вчинення злочину лише на тій підставі, що обвинувачені по справі пересувалися на ньому;

- викрадення та перенесення трьох автомобільних дисків трьома особами було можливе і без використання автомобіля, а прибуття на місце злочину пішки в межах одного населеного пункту більше чим реальним, тому слідчим помилково визнано автомобіль знаряддям злочину, а у порушення ч. 5 ст. 110 КПК України в постанові слідчого відсутня мотивувальна частина, тобто, не зазначені обставини, з урахуванням яких слідчий дійшов висновку про визнання автомобіля знаряддям злочину;

- ані слідчим, ані судом не був належним чином встановлений власник автомобіля, оскільки суд при дослідженні доказів обмежився тим, що прізвище ОСОБА_8 стоїть у графі: «Власник» в технічному паспорті автомобіля, але цей факт не підтверджує, що він є одноособовим власником майна, так як на праві спільної сумісної власності автомобіль належить його дружині ОСОБА_11 , оскільки був придбаний за спільні кошти подружжя, частка в яких належить ОСОБА_11 .

Отже, апелянт вважає, що конфіскація автомобіля порушить право власності іншої особи, яка також є власником автомобіля, проте не є обвинуваченою.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили - не застосовувався.

Цим самим вироком засуджені й ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щодо яких вирок суду не оскаржується.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, - відмовлено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в дохід держави в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз в кримінальному провадженні 920,70 гривень порівну, тобто з кожного по 306,90 гривень.

Вирішена доля речових доказів на підставі ст. 100 КПК України, у тому числі:

- автомобіль ВАЗ-21104, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_8 та знаходиться у нього на відповідальному зберіганні, попередженому про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, на якому перевозилось та зберігалось викрадене майно, як знаряддя вчинення злочину, - постановлено конфіскувати в дохід держави.

Як вказано у вироку суду, 26 лютого 2015 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою між собою, на автомобілі ВАЗ-21104, сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , прибули до домоволодіння ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_10 рукою через металевий паркан, а ОСОБА_9 - шляхом перелізання через металевий паркан проникли на територію домоволодіння ОСОБА_12 , звідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 таємно викрали три колісних диски від автомобіля ГАЗ-53, вартістю 1 074,99 гривень, які погрузили до автомобілю та поїхали з місця пригоди. Викраденим майном розпорядились на власний розсуд. У результаті крадіжки ОСОБА_12 завдано матеріальну шкоду на суму 1 074,99 гривень.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити; прокурора з позицією про часткове задоволення вимог апеляційної скарги, виходячи з норм, передбачених ст.ст.96-1 та 96-2 КК України; вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно зі змістом та вимогами апеляційної скарги, вирок суду апелянтом оскаржується в частині вирішення судом долі речових доказів, а саме рішення про конфіскацію в дохід держави автомобіля ВАЗ-21104, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить обвинуваченому ОСОБА_8 . Стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вирок суду не переглядається.

Виходячи із зазначених обставин, вирок суду в частині доведеності вини обвинувачених у вчиненні злочину, за який вони засуджені, кваліфікації їх дій та призначеного кожному з них покарання зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Пославшись на норми ст. 100 КПК України, суд вирішив долю речових доказів, у тому числі ухвалив конфіскувати в дохід держави автомобіль ВАЗ-21104, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності обвинуваченому ОСОБА_8 , на якому перевозилось та зберігалось викрадене майно, як знаряддя вчинення злочину.

Нормами діючого кримінального закону передбачене таке покарання, як конфіскація майна (ст. 59 КК України), та спеціальна конфіскація (ст. 96-1 КК України), яка не відноситься до виду покарань, застосовується до злочинів, перелічених у цьому законі, та у випадку визнання майна знаряддям вчинення злочину (ст. 96-2 КК України).

Конфіскація майна, як покарання, та спеціальна конфіскація застосовуються лише у випадках, якщо це передбачено санкцією відповідної частини статті кримінального закону.

Обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, санкція якої не передбачає ані конфіскації майна, ані спеціальної конфіскації.

Виходячи з викладеного та норм, закріплених у ст. 100 КПК України, на яку послався суд при вирішенні питання про речові докази по провадженню, суд першої інстанції не мав правових підстав для прийняття рішення про конфіскацію автомобіля, який належить обвинуваченому ОСОБА_8 , у зв`язку з чим, вирок суду в частині вирішення долі речових доказів підлягає зміні, а автомобіль ВАЗ-21104, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 поверненню обвинуваченому ОСОБА_8 .

В решті вирок підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 від 26.08.2015 року задовольнити.

Вирок Куйбишевського районного суду Запорізької області від 08.07.2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 по кримінальному провадженню в частині вирішення долі речових доказів, змінити.

Повернути ОСОБА_8 автомобіль ВАЗ-21104, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3