Ухвала
іменем України

23 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника цивільного позивача

КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради ОСОБА_4 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 9 листопада 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за

№ 0000849 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2015 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово засудженого, останній раз 19 листопада 2014 року вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік, ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 червня 2015 року скасовано іспитовий термін та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

засуджено за:
- ч. 2 ст. 185 КК України (за злочини, вчинені з 23 серпня 2014 року по 14 жовтня 2014 року) на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання, покарання, призначеного вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 листопада 2014 року, з урахуванням ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 червня 2015 року, якою обвинуваченому скасовано іспитовий строк, і цим вироком - призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 185 КК України (за злочини, скоєні з 16 лютого 2015 року по 3 березня 2015 року) до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 листопада 2014 року і остаточно визначено ОСОБА_5 покарання виді 4 років позбавлення волі.
Крім того, вказаним вироком частково задоволено цивільний позов КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради у розмірі 7908, 00 грн.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 9 листопада

2015 року вирок залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він у період з 23 серпня 2014 року по 3 березня 2015 року викрав майно, що належить КП «Кременчукводоканал», а саме: чавунні каналізаційні кришки люків важкого типу та чавунні каналізаційні обичайки люків важкого типу, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 8915,00 грн.
У касаційній скарзі представник КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради ОСОБА_4 фактичних обставин справи та кваліфікацію дій засудженого не оспорює. Ставить питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 в частині цивільного позову та просить призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначає, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суди не дослідили цивільний позов і не дали оцінки відомостям які в ньому містяться. На думку представника, суд не повинен був враховувати висновок експерта від 24 березня 2015 року.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.
Доводи представника ОСОБА_4 про те, що суди не дослідили цивільний позов і не дали оцінки відомостям які в ньому містяться, суд касаційної інстанції вважає безпідставними.
Як вбачається з вироку, вирішуючи цивільний позов, суд дослідив матеріали якими він обґрунтовується, на основі всебічного повного й об`єктивного дослідження обставин справи, з`ясувавши характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином.
Зокрема при вирішенні заявленого цивільного позову суд посилався на висновок експерта від 23 березня 2015 року, відповідно до якого середня ринкова вартість майна з урахуванням зносу станом на 3 березня 2015 року складає: кришка каналізаційного люку важкого типу - 388 гривень, обичайка (корпус) каналізаційного люку важкого типу 619 гривень.
При визначенні суми заподіяної матеріальної шкоди була врахована вказана вартість.
Доводи представника цивільного позивача, про те, що суд не повинен був враховувати вищевказаний висновок експерта від 24 березня 2015 року оскільки у ньому зазначені ціни на майно, що були задіяні в іншій області та на те, що розрахунок вартості проводився під час досудового розгляду, судова колегія вважає необґрунтованими.
Вказана обставина перевірена судом апеляційної інстанції та не знайшла свого підтвердження. При визначені розміру шкоди судом були враховані ціни на майно, що діють у даній місцевості на час розгляду справи.
Вирішення цивільного позову ґрунтується на об`єктивних доказах, які перевірені у передбаченому законом порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, та є допустимими.
При визначенні розміру шкоди, судом зроблено посилання на зберігальну розписку згідно з якою потерпілому повернуто кришку люку важкого типу з обичайкою вартістю 1007 грн.
Доводи ОСОБА_4 про те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перевірки рішень судом касаційної інстанції.
Крім того, представник цивільного позивача з дослідженням доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні суду першої інстанції погодився і за даних обставин не оспорював в апеляційному порядку.
Апеляційний розгляд кримінального провадження проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Всі доводи апеляції представника цивільного позивача належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано змістовні відповіді.
Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Враховуючи викладене касаційні вимоги безпідставні.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі представником не наведено.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника цивільного позивача КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради ОСОБА_4 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 9 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3