Справа № 188/109/16-к
Провадження № 1-кп/188/26/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Петропавлівка обвинувальний акт з угодою про примирення від 25.01.2016 року, укладеною між представником потерпілого ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та угодою про примирення від 25.01.2016 року, укладеною між представником потерпілого ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001049 від 13.12.2015 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Котівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою; АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, безробітного, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився в с. Васильківське

Петропавлівського району Дніпропетровської

області, зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , громадянин України, освіта середня, неодружений, безробітний, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимому,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 12.12.2015 року приблизно о 19.00 годині з метою таємного викрадення чужого майна, а саме вугілля, прибули на автобусі до станції Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці, яка розміщена по вулиці Польовій, 3-г, в с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Приїхавши до залізничної станції Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 о 19-00 год. залізли до наповненого вугіллям вагону № 59462291, який знаходився на 5-ій колії залізничної станції. Після цього, впевнившись у тому, що їх ніхто не бачить і за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливими намірами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 таємно, за допомогою лопатки, яку принесли із собою, навантажили у 29 поліпропіленових мішків, які принесли із собою, вугілля марки ГР (0-200), яке належить ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», вагою 1884,03 кг вартістю 3566,66 грн. (з врахуванням ПДВ) за 1 тону, на суму 6719, 69 гривень (з врахуванням ПДВ).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 після кожного наповнення вугіллям мішка переносили його за колії зі сторони лісосмуги з метою його схову у лісосмугу та подальшого перевезення.

Під час перенесення мішків із викраденим вугіллям, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були затримані працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, вчинений ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфікований за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Під час досудового слідства 25.01.2016 року між представником потерпілого ОСОБА_3 та підозрюваними ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладено угоди про примирення, які разом з обвинувальним актом направлені до суду та отримані судом 01.02.2016 року.

Згідно з угодою про примирення підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у пред`явленій йому підозрі. В угоді помилково зазначено, що завдана матеріальна шкода в розмірі 6719,69 грн., який сторонами визнаний і шкода повністю відшкодована. Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за вказане кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк один рік, та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Згідно з угодою про примирення підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у пред`явленій йому підозрі. В угоді помилково зазначено, що завдана матеріальна шкода в розмірі 6719,69 грн., який сторонами визнаний і шкода повністю відшкодована. Сторони погодили покарання ОСОБА_5 за вказане кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк один рік, та покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Представник потерпілого ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Цивільний позов не заявив, міру покарання просить призначити на розсуд суду. Крім того представником потерпілого умови угоди про примирення укладену між ним та обвинуваченими від 25.01.2016 року не заперечувалися.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали себе винними, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинувачених у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченими, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, існують фактичні підстави для визнання винуватості, суд вважає можливим затвердити угоди про примирення від 25 січня 2016 року та призначити обвинуваченим узгоджену сторонами міру покарання.

Суд звертає увагу, що незакінченим замахом на вчинення крадіжки чужого майна матеріальної шкоди обвинуваченими не завдано, оскільки майно, на викрадення якого був спрямований їхній умисел, було вилучене у них працівниками поліції до того, як вони ним заволоділи і отримали можливість розпорядитися. В той же час, визначення розміру і вартості цього майна було потрібно для правильної кваліфікації дій обвинувачених, тому під час проведення досудового розслідування проведено товарознавчу експертизу, вартість якої складає 245,52 грн. (а.с. 42), і ці процесуальні витрати слід стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_7 солідарно.

Цивільний позов представником потерпілого не заявлявся.

Речові докази по справі 29 мішків з вугіллям необхідно залишити потерпілому ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», у представника якого ОСОБА_3 вони зберігаються.

Речовий доказ 11 поліпропіленових порожніх мішків та лопата, що зберігаються у обвинуваченого ОСОБА_4 , який є їх власником, слід залишити йому (а.с.27).

Запобіжній захід ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на досудовому слідстві не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 25 січня 2016 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001049.

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Затвердити угоду про примирення від 25 січня 2016 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001049.

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази по справі 29 мішків з вугіллям залишити потерпілому ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в особі представника ОСОБА_3 , у якого вони зберігаються.

Речовий доказ 11 поліпропіленових порожніх мішків та лопату, залишити засудженому ОСОБА_4 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 витрати на проведення товарознавчої експертизи на користь держави в розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійки.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1