Справа № 397/1314/16-к
н/п : 1-в/397/349/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.10.2016 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Олександрівка подання начальника Олександрівського виправного центру № 104 про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дворняші, Островського району, Псковської області, Російської Федерації, цигана, громадянина України, освіта неповна/середня, не одруженого, раніше судимого 01.11.2010 року колегією суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Черкаської області за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 08.02.2016 року на підставі Закону України «Про внесення змін до КК України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зараховано з 26.07.2009 р. по 15.03.2011 р.; ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31.05.2016 року невідбута частина покарання 3 роки 6 місяців 09 днів замінена на обмеження волі; ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25.08.2016 року зараховано час слідування під вартою до виправного центру з 31.05.2016 року по 26.07.2016 року,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

представника ВЦ ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_3 -

В С Т А Н О В И В :
Адміністрація Олександрівського виправного центру №104 звернулася до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від подальшого відбування кримінального покарання з наступних підстав.

До установи засуджений ОСОБА_3 прибув 26.07.2016 року.

За час відбування покарання в Олександрівському ВЦ-104 засуджений показав себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання і розпорядок дня установи, за що був заохочений 1 раз правами начальника відділення ГСВПР, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує законні вимоги представників адміністрації в повному обсязі, на даний час не працюючий, брав участь у роботах по благоустрою території установи.

ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання по відбуттю ? частини строку, що передбачено п.3 ч.3 ст. 81 КК України.

Станом на 31.10.2016 року засудженим відбута частина строку покарання становить 9 років 2 місяця 12 дні, не відбута частина строку покарання становить 2 роки 9 місяців 18 днів.

Засуджений підтримав подання, просить його задовольнити.

Прокурор заперечує щодо задоволення подання. Засуджений перебуває в установі не тривалий час, тому не можливо зробити висновок про його виправлення. Цивільний позов та судові витрати за вироком суду ним не сплачені. При розгляді кримінальної справи він не визнав вину у вчиненому злочині. Крім того, згідно ч. 8 ст. 154 КВК України, умовно-дострокове звільнення до вказаної особи може бути застосовано не раніше як через один рік після його прибуття до ВЦ- 104.

Заслухавши пояснення представника адміністрації виправного центру, думку прокурора, засудженого, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставлення до праці довів своє виправлення.

Під виправленням засудженого слід розуміти усунення з його психіки порочних нахилів, що сприяють вчиненню злочину , та одночасне прищеплення йому таких і звичок у дисципліні праці та поведінки , у побуті , колективі , суспільстві , які виключають можливість вчинення нових злочинів.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в даному випадку необхідно враховувати обставини та наслідки вчиненого злочину.

Згідно вироку колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2010 року ОСОБА_3 засуджено за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, оскільки він вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів та розбій (а.с.8-10).

Зокрема, в ніч на 26.07.2009 року ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння майном ОСОБА_6 , 1930 р.н., проник до будинку останнього, розбивши шибку вікна, де сокирою та ногами наніс йому тілесні пошкодження, від яких настала смерть потерпілого. Потім підсудний палив сірники та кидав їх на труп ОСОБА_6 , внаслідок чого посмертно було спричинено термічний опік тілу потерпілого.

У судовому засіданні, під час розгляду вказаного кримінального провадження, ОСОБА_3 вину у вчиненні вказаного злочину не визнав. Також, вироком суду з нього було стягнуто на користь ОСОБА_7 8 000 грн. моральної шкоди та 4423 грн. 76 коп. на користь держави за проведення судових експертиз.

Згідно довідки Олександрівського ВЦ -104 (а.с.16) за термін відбування покарання засуджений ОСОБА_3 працював 18 днів (серпень 7 днів, вересень 11 днів).

А тому, оскільки ОСОБА_3 нетривалий час перебуває в установі всього 3 місяці, відповідно є особою маловивченою, в установі працював лише 18 днів, за час відбування покарання в даній установі мав лише 1 заохочення, скоїв особливо тяжкий злочин проти життя особи, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_6 , жодних дій щодо відшкодування задоволеного цивільного позову та судових витрат на користь держави не вчинив, суд не знаходить достатніх підстав, які свідчили б про виправлення засудженого, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

До того ж, необхідно врахувати обставини скоєного ним злочину, та те, що для перевиховання та усунення порочних нахилів з його психіки потрібен більш значний час, тому суд не знаходить достатніх підстав, які б свідчили про остаточне його виправлення.

Адміністрація ВЦ №104 передчасно дійшла висновку про виправлення засудженого та необхідність звернення до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення.

А тому, подання Олександрівського ВЦ № 104 не підлягає задоволенню.

Суд не може погодитися з доводами прокурора про необхідність відмови у задоволенні подання також на підставі ч.8 ст. 154 КВК України.

Так, згідно ч. 8 ст. 154 КВК України особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Прокурор неправильно розтлумачив зазначену правову норму, допустивши суперечність її точному змісту.

Так, прокурор не звернув уваги на відсутність у матеріалах справи ухвали суду про направлення ОСОБА_3 в місця обмеження волі чи позбавлення волі, а ухвала суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, що мається у справі, не є тотожною судовому рішенню про направлення у місця обмеження волі.

Тому, доводи прокурора про необхідність застосування судом ч.8 ст.154 КВК України не є слушними.

Керуючись ч.1 п.2 ст. 537, ст. 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні подання Олександрівського ВЦ № 104 про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 від кримінального покарання обраного за вироком колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2010 року.

Роз`яснити засудженому, згідно ч.6 ст. 539 КПК України, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 діб з дня її оголошення до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя: /підпис/

З оригіналом вірно.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1