Дата документу Справа № 336/4443/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/388/16
Єдиний унікальний № 336/4443/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст.115 ч. 2 п. 6 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000935, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу колегії суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону зазначає, що суд вийшов за межі наданих йому на даній стадії повноважень перейшовши до вирішення питань, що стосуються правильності формулювання обвинувачення та юридичної оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення. При цьому, не надав уваги тому, що нормами ч. 1 ст. 36, ч. 4 ст. 110, ч. 1 ст. 92, ч. 1 ст. 94 КПК України встановлено прерогативу прокурора щодо формулювання обвинувачення та викладення у обвинувальному акті саме тих обставин, які він, на підставі оцінки зібраних під час досудового розслідування доказів, вважає доведеними. Крім того, всупереч листу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 року за № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», а також ч. 4 ст. 110, ст. ст. 291, 292 КПК України, безпідставно послався у своєму рішенні на норми ст. ст. 91, 92, 109 КПК України, що є неприпустимим та таким, що істотно порушує вимоги ст. 314 КПК України.

З огляду на вказане просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Як зазначено в судовому рішенні, до суду після усунення недоліків надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за результатами перевірки якого у підготовчому судовому засіданні судом встановлено наступне.

З фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими вбачається, що ОСОБА_8 нанесла ОСОБА_10 сім ударів ножем у передню поверхню тіла та удар ножем у шию, спричинивши тілесні ушкодження несумісні із життям. Водночас за версією прокурора, ОСОБА_8 заподіяла ОСОБА_10 одне колото-різане поранення шиї з пошкодженням судин і гортані, від якого потерпіла померла. Викладені обставини кримінального правопорушення про те, що ОСОБА_8 спричинила під час нападу тілесне ушкодження, не відповідають диспозиції ст. 115 КК України, а висновок прокурора про заподіяння лише одного поранення в область шиї внаслідок нанесення семи ударів ножем у передню поверхню тіла вказують про неконкретність обвинувачення та суперечливість правової кваліфікації кримінального правопорушення фактичним обставинам кримінального провадження, а таким чином недотримання прокурором вимог ст. 20, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, виходячи з обвинувального акту, ОСОБА_8 за місцем проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , заволоділа грошовими коштами на загальну суму 6 472, 45 грн. Між тим, у обвинувальному акті не зазначено, кому саме діями ОСОБА_8 була завдана матеріальна шкода, хоча у провадженні бере участь потерпілий ОСОБА_11 , про порушення прав якого у обвинувальному акті не зазначається, що суперечить вимогам п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Не дотримано прокурором і вимог ст. 279 КПК України. Так, з реєстру досудового розслідування вбачається, що після складання 12.05.2015 року ст. слідчим СВ Шевченківського РВ ЗМУ ОСОБА_12 обвинувального акту відносно ОСОБА_8 , який було повернуто прокурору в порядку ст. 314 КПК України, процесуальні дії по кримінальному провадженню не проводились та процесуальні рішення не приймались до 11.12.2015 року, в цей день прокурором прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_13 було складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 . Однак, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , який надійшов до суду, складений 11.12.2015 року та підписаний прокурором прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя ОСОБА_14 , про що не зазначено у розділі ІІ наведеного реєстру, та внаслідок чого неможливо перевірити чи уповноваженою особою складено та підписано обвинувальний акт.

З огляду на вказане, суд повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та доводи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, потерпілого, обвинувачену та її захисника, які вважали рішення суду законним, а скаргу прокурора безпідставною, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у провадженні підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з приписів закону, встановлених ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч. 3 цієї статті, у тому числі і про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам закону, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду.

Згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.
Мотивуючи своє рішення про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні прокурору, суд зазначив про неконкретність обвинувачення та суперечливість правової кваліфікації кримінального правопорушення фактичним обставинам кримінального провадження, а, таким чином, недотримання прокурором вимог ст. 20, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як вбачається з тексту обвинувального акту, орган досудового розслідування вимоги щодо відповідності цього процесуального документу вимогам КПК України, в тій частині, на яку посилається районний суд у своїй ухвалі, дотримав, зазначивши зокрема, ознаки як суб`єктивної так і об`єктивної сторони інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_8 злочинів.

Крім того, суд першої інстанції, визначаючи невідповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, не звернув увагу на приписи ч.1 ст.337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а також не звернув увагу на те, що інкримінований обвинуваченій ОСОБА_8 злочин, передбачений ст.187 КК України, тобто розбій вважається закінченим з моменту нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, а отже склад цього злочину та його кваліфікуючі ознаки, які зазначені у обвинувальному акті, підлягають обов`язковому доказуванню стороною обвинувачення у сенсі ст. 94 КПК України, або спростуванню стороною захисту, під час судового розгляду, а тому висновок суду про неконкретність обвинувачення та суперечливість правової кваліфікації кримінального правопорушення фактичним обставинам кримінального провадження, на думку колегії суддів, не свідчить про його неконкретність, що послугувало основною підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

До того ж, сторона захисту у суді апеляційної інстанції заявила, що зазначений зміст обвинувального акту не перешкоджає його розгляду судом під час судового розгляду.

Колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в ухвалі суду обставини не відносяться до кола безумовних підстав, передбачених законом, за яких обвинувальний акт підлягає поверненню, а тому висновки суду про його невідповідність вимогам закону, саме з цих підстав, є помилковими.
Висновок суду щодо невідповідності вимогам КПК України (ст.109) реєстру матеріалів досудового розслідування, про неможливість перевірити чи уповноваженою особою складено та підписано обвинувальний акт, на думку колегії суддів, не є тією обставиною, що сама по собі тягне повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам закону і може бути з`ясоване під час судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів не вбачає достатніх підстав, які б перешкоджали призначенню кримінального провадження до судового розгляду, оскільки в оскаржуваній ухвалі не наведено достатньої мотивованої підстави для повернення обвинувального акту прокурору, як такого що не відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Не вбачає колегія суддів підстав для розгляду кримінального провадження у іншому складі суду, оскільки такі вимоги не узгоджуються з приписами ст.76 КПК України, а тому апеляційна скарга у цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 24 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України, повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Матеріали кримінального провадження направити до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4