Справа № 453/1822/14-к
№ провадження 1-кс/453/302/14
УХВАЛА

12.12.2014 року слідчий суддя Сколівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю особи, яка подала скаргу, ОСОБА_3 , її адвоката ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , слідчої СВ Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого і прокурора під час досудового розслідування,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою на бездіяльність слідчого і прокурора під час досудового розслідування, посилаючись на те, що в провадженні слідчого Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 перебувають матеріали кримінальних проваджень № 0000717 за ч. 1 ст. 126 КК України, № 0000732 за ст. 356 КК України та № 0001018 за ч. 3 ст. 185 КК України, по яких вона є потерпілою, а тому, вважаючи, що існує реальна загроза її життю, вона неодноразово зверталась до прокурора Сколівського району Львівської області та начальника Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області з клопотанням про забезпечення заходів її безпеки. Однак прокурор прокуратури Сколівського району скерував подане нею клопотання до Сколівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області, де слідчим без проведення перевірки було винесено постанову про відмову у застосуванні заходів безпеки. Вказану постанову вважає незаконною, винесеною всупереч вимогам Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві». За таких обставин вважає, що клопотання про забезпечення заходів її безпеки не була розглянута і жодних заходів, спрямованих на забезпечення її безпеки вжито не було, що і стало причиною її звернення до суду із скаргою.
ОСОБА_3 та її адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні додатково пояснили, що на ОСОБА_3 , яка є потерпілою у вказаних вище кримінальних провадженнях, неодноразово здійснювались напади зі сторони певних осіб, які й надалі погрожують її життю, здоров`ю та майну, з приводу чого вона зверталась з клопотанням про забезпечення заходів її безпеки до прокуратури Сколівського району, якою не було проведено жодної перевірки щодо обставин, викладених нею у клопотанні, відтак просили скаргу задовольнити.
Прокурор прокуратури Сколівського району Львівської області ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що від ОСОБА_3 до прокуратури Сколівського району Львівської області надійшло клопотання про забезпечення заходів її безпеки, яке нею, ОСОБА_6 , було скеровано у Сколівський РВ ГУ МВС України у Львівській області, зокрема слідчому ОСОБА_7 , в провадженні якого знаходяться матеріали кримінальних проваджень № 0000717 за ч. 1 ст. 126 КК України, № 0000732 за ст. 356 КК України. При цьому підтвердила, що перевірки підстав, які ОСОБА_3 вважає такими, що є підставами для вжиття заходів забезпечення її безпеки, нею, як прокурором прокуратури Сколівського району, не проводилось. Зазначила, що немає доказів, які свідчать про наявність реальної загрози життю, здоров`ю та майну потерпілої ОСОБА_3 , відтак вважає, що обставини, викладені у скарзі, не відповідають дійсності, а тому просила у задоволенні такої відмовити.
Прокурор прокуратури Сколівського району Львівської області ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що є процесуальним прокурором у кримінальному провадженні № № 0001018 за ч. 3 ст. 185 КК України, в межах якого потерпілою ОСОБА_3 клопотання про забезпечення заходів її безпеки не надходило, відповідно - не розглядалось. За таких обставин вважає скаргу безпідставною, у задоволенні якої просив відмовити.
Слідчий Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, вважає, що обставини викладені у скарзі не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не існує підстав, за наявності яких існує реальна загроза життю, здоров`ю та майну потерпілої ОСОБА_3 , а тому у задоволенні скарги просила відмовити.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її адвоката ОСОБА_4 , прокурорів прокуратури Сколівського району, слідчого, всебічно і повно дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до жодного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З матеріалів справи вбачається, що 04.08.2014 року та 08.08.20014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 внесено відомості з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 126 КК України та за ст. 356 КК України.
28.10.2014 року ОСОБА_8 звернулась до прокурора Сколівського району Львівської області та начальника Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області з заявою про забезпечення їй заходів безпеки у кримінальному провадженні № 0000717, що підтверджується копією такої заяви.
У відповідності до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» Орган, який здійсню оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд, одержавши заяву або повідомлення про загрозу безпеці особи, зазначеної у статті 2 цього Закону, зобов`язані перевірити цю заяву (повідомлення) і в строк не більше трьох діб, а у невідкладних випадках - негайно прийняти рішення про застосування або про відмову у застосуванні заходів безпеки. На своє рішення вони приймають мотивовану постанову чи ухвалу і передають її для виконання органу, на який покладено здійснення заходів безпеки. Ця постанова чи ухвала є обов`язковою для виконання вказаними органами.
13.11.2014 року прокурором прокуратури Сколівського району ОСОБА_6 та слідчим СВ Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 були винесені постанови про відмову у застосуванні заходів безпеки ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю доказів, які б слугували підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки останньої, а також оперативної або іншої інформації про наявність реальної загрози життю, здоров`ю та майну потерпілої ОСОБА_3 , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями вказаних постанов.
19.11.2014 року ОСОБА_3 повторно звернулась до прокурора Сколівського району Львівської області та начальника Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області з клопотанням про забезпечення їй заходів безпеки у кримінальному судочинстві, про що свідчить копія такого.
З матеріалів справи вбачається, що вказане клопотання заступником прокурора Сколівського району було скеровано для розгляду по суті у Сколівський РВ ГУ МВС України у Львівській області, чим були порушені вимоги ч. 2 ст. 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» щодо перевірки прокурором, у разі одержання заяви про загрозу безпеці особи, такої заяви.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» орган, який приймає рішення про застосування заходів безпеки, має право: витребувати необхідні матеріали та одержувати пояснення без провадження слідчих дій за заявами і повідомленнями про загрозу безпеці осіб, щодо яких приймається рішення про застосування заходів безпеки; вимагати від органів, які здійснюють заходи безпеки, вжиття додаткових заходів; скасовувати здійснювані заходи повністю або частково.
В судовому засіданні встановлено та не спростовано поясненнями прокурора прокуратури Сколівського району ОСОБА_6 та слідчого Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 , що за клопотаннями ОСОБА_3 не було проведено перевірки зазначених потерпілою обставин, не було вжито жодних з вище наведених дій без провадження слідчих дій, а постанови про відмову у застосуванні заходів безпеки ОСОБА_3 приймались виключно на підставі проведених процесуальних дій в межах кримінальних проваджень.
Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» підставою для вжиття заходів забезпечення безпеки осіб, зазначених у статті 2 Закону, є дані, що свідчать про наявність реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу і майну.
Суд вважає, що реальність загрози має встановлюватися в кожному окремому випадку, виходячи з конкретних обставин з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, об`єктивного і суб`єктивного критеріїв, інтенсивності погрози чи погроз; даних про характеристику особи, яка висловлює погрозу, стосунків останньої з особою, котра бере участь у кримінальному процесі.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що бездіяльність прокурорів Сколівського району Львівської області ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , а також слідчого Сколівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_7 полягає у нездійсненні ними вимог Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», що призвело до порушення прав, свобод та інтересів ОСОБА_3 , як потерпілої у кримінальних провадженнях та особи, яка має право на забезпечення безпеки у кримінальному судочинстві.
Згідно ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
Зобов`язати прокурорів прокуратури Сколівського району Львівської області ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та слідчу СВ Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 прийняти рішення про застосування заходів безпеки ОСОБА_3 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя