АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/546/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/444/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 07 червня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року у кримінальному провадженні № 0000652, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, раніше судимого:
- 04.04.2012 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 307 ч.2 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі; 26.11.2013 року звільнений з Прилукської ВК Чернігівської області за ухвалою Прилукського міського суду Чернігівської області від 18.11.2013 року, на підставі ст.107 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 15 днів;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, якого визнано винним і засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 6 років позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Питання з речовими доказами і судовими витратами вирішені.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_8

обвинувачений - ОСОБА_7

захисник - ОСОБА_6

потерпілий - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст..75 КК України, звільнити його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки та покладенням передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за наступних обставин.

Так, 04.12.2015 року, у вечірній час, ОСОБА_7 , в торгівельному комплексі, розташованому біля зупинки громадського транспорту «вул. Космонавтів» в Саксаганському районі м. Кривого Рогу придбав пиво в пляшці ємністю 1,0 літр, яке вжив на лавці, встановленій поблизу зазначеної зупинки громадського транспорту.
Після вживання спиртного ОСОБА_7 вирішив поїхати до своєї співмешканки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала на лікуванні у КЗ «Криворізький міський пологовий будинок №7» ДОР», за адресою: вул. Маршака, 1-А в Тернівському районі м. Кривого Рогу.
З цією метою, близько 00.10 годин 05.12.2015 року ОСОБА_7 , знаходячись поблизу будинку №28 по вул. Тинка в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по мобільному телефону через оператора служби таксі «Мотор» викликав автомобіль таксі «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням раніше йому незнайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Не маючи при собі грошей, ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_9 оплатити свій проїзд після надання послуг з перевезення та повернення до Саксаганського району м. Кривого Рогу.
Близько 03.25 годин 05.12.2015 року зазначені особи на тому ж автомобілі під керуванням ОСОБА_9 , здійснивши заплановану ОСОБА_7 поїздку, прибули до будівлі кінотеатру «Олімп», по вул. Мелешкіна, 24-Б в Саксаганському районі м. Кривого Рогу.
Вийшовши з салону автомобілю, ОСОБА_7 , розуміючи свою неспроможність сплатити ОСОБА_9 гроші у якості оплати за проїзд, та відчуваючи у зв`язку з цим несприятливі для себе наслідки, вирішив втекти від ОСОБА_9 , уникнувши в такий спосіб вимог сплатити за послуги з перевезення.
При цьому, ОСОБА_7 , побоюючись бути затриманим ОСОБА_9 під час спроби втечі, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження, використовуючи у якості знаряддя злочину, кухонний ніж господарсько - побутового призначення, що носив при собі в лівій кишені вдягненої на ньому куртки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на ділянці проїжджої частини з тильної сторони будівлі кінотеатру «Олімп», по АДРЕСА_1 , діючи з метою спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, з мотивів неспроможності виконати перед ним свої боргові зобов`язання по сплаті послуг з перевезення та побоювань бути затриманим потерпілим ОСОБА_9 , утримуючи в лівій руці кухонний ніж господарсько - побутового призначення, що носив при собі, близько 03.30 годин 05.12.2015 року умисно завдав потерпілому ОСОБА_9 , який стояв звернутим до нього спиною біля автомобілю таксі «Daewoo Lanos», державний номер НОМЕР_1 , одного удару клинком даного ножа в ділянку спини ліворуч, не переслідуючи за мету спричинити ОСОБА_9 смерть.
Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, а потерпілий ОСОБА_9 по мобільному телефону зателефонував ОСОБА_11 , який на автомобілі «Chevrolet Aveo», державний номер НОМЕР_2 , транспортував ОСОБА_9 до КЗ «Міська клінічна лікарня №2» ДОР», де останньому було надано належну медичну допомогу.
Таким чином, у результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого торако-абдомінального колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч по задньо-пахвовій лінії проекцій 8-го міжреберя з ушкодженням діафрагми і селезінки, що викликало гемопневмоторакс ліворуч і гемоперитоніум, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2706 від 30.12.2015 року за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 зазначає про те, що в порушення вимог ст.ст.50, 65 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 судом призначено занадто суворе покарання, яке не відповідає тяжкості скоєного правопорушення та особі обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 вину у скоєному визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, сприяв слідству у розкритті злочину, під час судового розгляду привселюдно просив вибачення у потерпілого та його рідних. При цьому, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає з батьками. На підставі наведеного, захисник вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 вказує на незаконність та необґрунтованість вироку суду, а також несправедливість обраної йому міри кримінального покарання, яке, на думку обвинуваченого є занадто суворим. На думку ОСОБА_7 , судове слідство було проведено однобічно та не об`єктивно, з обвинувальним нахилом. Суд приймав до уваги лише доводи сторони обвинувачення, а доводи обвинуваченого ігнорував, не взявши до уваги і пом`якшуючі покарання ОСОБА_7 обставини. Крім того, судом першої інстанції було порушено право обвинуваченого на захист. Всі вищенаведені обставини, стали причиною ухвалення незаконного та необґрунтованого обвинувального вироку відносно ОСОБА_7 з призначенням останньому занадто суворого покарання.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, просив колегію суддів залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_9 заперечував проти доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу частково, а апеляційну скаргу свого захисника в повному обсязі, просив змінити вирок суду та пом`якшити призначене йому вироком суду покарання.

В ході апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , просив призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121 КК України, та вина обвинуваченого ОСОБА_7 у його вчиненні знайшли своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено, в тому числі з точки зору їх достовірності і яким судом була надана належна оцінку у вироку, відповідно до вимог ст. 374 КПК України.
Як на докази вини ОСОБА_7 суд правомірно послався як на покази останнього, котрий вину у скоєному визнав в повному обсязі, детально розповів про обставини скоєння кримінального правопорушення так і на пояснення потерпілого ОСОБА_9 , які за своїм змістом в повній мірі відповідають показам обвинуваченого.
Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 в цілому послідовно, як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду розповідав про обставини вчинених ним злочинних дій, його покази в деталях співпадють з показами потерпілого ОСОБА_9 .

Крім того, суд дав належну оцінку письмовим матеріалам кримінального провадження, зокрема протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , в присутності його захисника ОСОБА_6 та понятих. В ході зазначеної слідчої дії, ОСОБА_7 добровільно розповів обставини спричинення ним потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження на ділянці проїжджої частини з тильної сторони будівлі кінотеатру «Олімп», по АДРЕСА_1 , близько 03.30 години 05.12.2015 року, вказавши яким чином розгорталися події того дня, як він завдавав удар потерпілому ножем, інші подробиці (т.1 а.кп. 99-105).
Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується також даними, встановленими із аналізу сукупності інших зібраних у ході досудового розслідування письмових доказів, наведених в мотивувальній частині вироку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно, неупереджено дослідив наявні в матеріалах провадження докази, дав належну оцінку зібраним доказам і на цих підставах прийшов до обгрунтованого висновку про вчинення, за наведених у вироку обставин ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та переконливо вмотивував і обґрунтував прийняте рішення.

Разом з тим, необґрунтованим є наведене в апеляційної скарги обвинуваченого твердження про неповноту, односторонність та необ`єктивність судового слідства, яке спростовується вищенаведеними матеріалами кримінального провадження.

При цьому не можна погодитись і з твердженням обвинуваченого в апеляційній скарзі про порушення його права на захист під час судового розгляду кримінального провадження.

Для здійснення захисту ОСОБА_7 в ході досудового розслідування було залучено адвоката ОСОБА_6 , який захищав інтереси обвинуваченого під час досудового розслідування та розгляду провадження в суді. До того ж з правом на захист ОСОБА_7 було належним чином ознайомлено під час досудового розслідування (т.1 а. кп. 128), а в суді вручено пам`ятку про його права та обов`язки в судовому засіданні. Таким чином, колегія суддів не вбачає жодних порушень права на захист обвинуваченого, а доводи його апеляційної скарги в цій частині вважає безпідставними. До того ж обвинувачений жодним чином не вмотивував в своїй апеляційній скарзі, в чому саме полягало порушення його права на захист судом.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника щодо надмірної суворості призначеного ОСОБА_7 покарання та можливості обрання обвинуваченому більш м`якої міри покарання, виходячи з наступного.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, проте перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання декількох психоактивних речовин зі шкідливими наслідками, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; а також обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, рецидив злочинів, як обтяжуючу покарання обставину.
Також, суттєве значення при вирішенні питання щодо призначення покарання обвинуваченому має думка потерпілого, яий наполягав на призначенні ОСОБА_7 суворого покарання. Завдану злочином шкоду потерпілому, обвинуваченим не відшкодовано.
На підставі наведеного, суд прийшов до правомірного висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим обрав йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог закону, врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які захисник обвинуваченого посилається в апеляційній скарзі, і призначив йому справедливе та достатнє для його виправлення покарання.

Наведені ж в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 доводи не спростовують правильності визначення йому судом першої інстанції кримінального покарання, оскільки, попри їх сукупність та зміст, вони не зменшують ступінь тяжкості вчиненого останнім злочину настільки, щоб можна було прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а тому колегія суддів не знаходить підстав для застосування статті 75 КК України.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, призначене ним покарання ОСОБА_7 справедливим, а відтак апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України.

Ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в ред. від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на наведене, з урахуванням вимог ст.5, ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення має бути зараховано обвинуваченому в строк призначеного йому покарання з моменту фактичного затримання обвинуваченого 05 грудня 2015 року, до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.121 КК України без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 05 грудня 2015 року до 07 червня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4