УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/5425/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 121 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева Житомирської області, громадянина України, українця, з професійно- технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.11.2009 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст. 309 ч.1 КК України до штрафу в сумі 1360 грн., штрафне сплачено; 25.03.2014 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч.1, 75 КК України на 1 рік позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.12.2014 року іспитовий строк скасовано, засудженого відправлено для відбуття покарання у місця позбавлення волі. Покарання відбув повністю,
-обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. Зазначає, що суд під час ухвалення вироку не послався на докази, які спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_8 ; відмовив стороні захисту у визнанні протоколу слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 12.09.2014 року (який проводився без участі захисника) недопустимим доказом; безпідставно відмовив стороні захисту у клопотанні про виклик експерта.
Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2016 року ОСОБА_8 засуджено за ст. 121 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу вирішено не обирати.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вирішено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, з 27.04.2015 року по 04.03.2016 року відповідно до вимог ст. 72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 : на користь ОСОБА_9 6797 грн. матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди; на користь держави в особі територіальної громади м. Бердичева в особі фінансового управління виконкому Бердичівської міської ради 4236 грн. 57 коп. витрат на лікування потерпілого.
Вироком встановлено, що ОСОБА_10 , будучи раніше судимий, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
Так, 11 серпня 2014 року близько 23-ї години 00 хвилин ОСОБА_8 знаходився поблизу будинку № 81 по вул. Житомирській в м. Бердичеві Житомирської області, де побачив ОСОБА_9 . В цей час та місці між ним та останнім, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, сталася сварка, в ході якої у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_10 лівою рукою взяв за шию ОСОБА_9 , таким чином утримуючи останнього, а кулаком правої руки із значною силою прикладання наніс один удар в область живота. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень, відпустивши шию потерпілого, ОСОБА_10 наніс один удар коліном ноги в область грудей ОСОБА_9 , від якого останній впав на землю на лівий бік тулуба. Після чого, продовжуючи свої умисні злочинні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , усвідомлюючи характер своїх дій та те, що удари наносяться в життєво важливі органи, наніс декілька ударів ступнею правої ноги в ліву нижню частину живота та тулуба ОСОБА_9 .
В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_10 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: саден в ділянці лівого ліктя та колінних суглобів, які згідно висновку судово-медичної експертизи №466 від 10.09.2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; закритої травми живота, повного поперечного розриву підшлункової залози (по типу відриву), заочеревної гематоми, кровотечі в черевну порожнину, черевну сумку (до 1000 мл.), які згідно висновку судово-медичної експертизи №2149 від 17.09.2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Своїми умисними діями, які виразились в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст. 121 ч.1 КК України.
В судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду провадження у відповідності до ч.2 ст.135 КПК України шляхом вручення під розписку матері ОСОБА_8 ОСОБА_12 повістки для передачі обвинуваченому. Явка обвинуваченого ОСОБА_8 в судове засідання необов`язкова.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, міркування прокурора в заперечення апеляційної скарги захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 121 ч.1 КК України судом кваліфіковано вірно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково. Заявлені цивільні позови прокурора та потерпілого не визнав.
По суті обвинувачення пояснив, що з потерпілим був знайомий біля 3 років. Стосунки були нормальні. 11.08.2014 року біля 23 години він сидів на автобусній зупинці по вул. Житомирській, 81, де розмовляв зі знайомими хлопцями. В цей час до зупинки під`їхав автомобіль таксі, з якого вийшов потерпілий. На його прохання підійти та порозмовляти потерпілий відповів брутальною лайкою. Він ще раз покликав потерпілого, однак той, не звертаючи на нього увагу, пішов далі. Коли потерпілий пройшовши майже метрів 10, він його наздогнав та наніс удар в грудну клітку кулаком. Потерпілий впав на землю і він ще наніс один удар ногою в ділянку тазу. Після цього потерпілий підвівся і побіг.
Причиною побиття було те, що той його образив. Він покликав потерпілого, щоб поговорити з ним про борг в сумі 1 500 доларів, який він був винен. В живіт він потерпілого не бив. Звідки на тілі потерпілого взялися тяжкі тілесні ушкодження він не знає. Можливо той падав, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння.
В той вечір він випив менш як половину пляшки пива. Був у кросівках. Позов не визнає, бо таких травм не наносив. Він не збирається платити за те, чого не скоював. Він проходив військову службу у батальйоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Зокрема, висновки суду ґрунтуються на:
- показаннях потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до яких він раніше був знайомий з обвинуваченим. На даний час стосунки між ними неприязні. 11 серпня 2014 року близько 23 години він повертався на таксі від свого друга. Вийшов з таксі на зупинці в районі автопарку, щоб купити пляшку пива та цигарки, побачив обвинуваченого, який сидів на зупинці. Обвинувачений захотів поговорити, однак він не погодився, розвернувся і пішов додому. ОСОБА_10 наздогнав його, схопив за шию та пару раз рукою вдарив в ділянку живота. Від ударів він впав та закрив руками лице. Обвинувачений почав бити його ногою в живіт. Так наніс 3-4 удари. Після цього обвинувачений повернувся і пішов;
- показаннях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .
Також, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 , крім показань свідків та потерпілого, підтверджується:
- протоколом заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.09.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_9 просить притягнути до кримінальної відповідальності чоловіка, який 11.08.2014 року близько 23-ї годині поблизу будинку № 81 по вул. Житомирській в м. Бердичеві, під час конфлікту, спричинив йому тілесні ушкодження (т.1 а.п. 38);
- висновком експерта № 466 від 10.09.2014 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_9 , 1983 р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота; повного поперечного розриву підшлункової залози (по типу відриву); заочеревної гематоми; кровотечі в черевну порожнину; черевну сумку (до 1000 мл.); садна в ділянці лівого ліктя та колінних суглобів. Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота, повного поперечного розриву підшлункової залози (по типу відриву), заочеревної гематоми, кровотечі в черевну порожнину, черевну сумку (до 1000 мл.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, що не виключається можливим і при падінні на такі з висоти власного зросту. Тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці лівого ліктя та колінних суглобів відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, що можливо і при падінні на такі з висоти власного зросту. Давність отримання тілесних ушкоджень не суперечить обставинам подій, вказаним потерпілим в медичних документах (т.1 а.п. 10, 11);
- протоколом слідчого експерименту від 09.09.2014 року та фото таблицею до нього за участю потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до якого останній розповів та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень чоловіком на прізвисько « ОСОБА_17 » (т.1 а.п. 42-48);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.09.2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на особу під номером 3, як на особу, що 11.08.2014 року спричинила йому тілесні ушкодження, тобто на обвинуваченого ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 61-65);
- протоколом слідчого експерименту від 12.09.2014 року та фото таблицею до нього за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , відповідно до якого останній розповів та на місці показав механізм нанесення ним потерпілому тілесних ушкоджень (т.1 а.п. 95-103);
- висновком експерта № 2149 від 17.09.2014 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_9 закрита тупа травма живота відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Утворення виявленої у гр. ОСОБА_9 закритої тупої травми живота можливе в результаті нанесення ударів ногою у живіт, як на то вказують в ході допитів та при слідчих експериментах як потерпілий ОСОБА_9 , так і підозрюваний ОСОБА_18 . Утворення саден в ділянці лівого ліктьового суглобу та колінних суглобів можливе в результаті падіння після нанесення ударів потерпілому (т. 1 а.п. 109- 112).
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, які узгоджуються між собою, місцевий суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за яке його засуджено доведена повністю.
З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Твердження апелянта про те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки перелічені вище докази, кожний окремо та у сукупності, підтверджують пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення.
Доводи апелянта про те, що протокол слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 12.09.2014 року є недопустимим доказом, оскільки проводився без участі захисника, апеляційний суд вважає безпідставними.
Відповідно ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 121 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а тому участь захисника при проведенні вказаного слідчого експерименту не була обов`язковою та підозрюваний ОСОБА_8 не заявляв клопотань щодо залучення захисника.
Також, апеляційний суд вважає безпідставним посилання апелянта на те, що при наявності суперечливих висновків експертизи /№473 від 12.09.2014 року та № 466 від 10.09.2014 року/, суд дійшов висновку про винність ОСОБА_8 , оскільки для усунення суперечностей була призначена додаткова судово-медична експертиза і висновком експерта №2149 від 17.09.2014р. встановлено, що утворення виявленої у ОСОБА_9 закритої тупої травми живота можливе в результаті нанесення ударів ногою в живіт, як на то вказують в ході допитів та при слідчих експериментах як потерпілий ОСОБА_9 , так і підозрюваний ОСОБА_18 (а.п.109-112 т.1).
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про необґрунтовану відмову у задоволенні клопотання про виклик експерта, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки місцевий суд навів переконливі мотиви для відмови у задоволенні зазначеного клопотання.
Крім того, в апеляційному суді таке клопотання стороною захисту не заявлялося.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України в межах санкції статті, за якою його засуджено та його вид та розмір в апеляційній скарзі не оспорюється.
Висновки суду щодо цивільного позову відповідають вимогам закону.
Отже, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відсутності істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які б безумовно тягнули за собою скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування вироку суду.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_8 слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
Судді: