справа № 462/1677/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чортків Тернопільської області, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , в період часу з 22.02.2016 року до 27.02.2016 року, знаходячись за адресою АДРЕСА_1 з метою заволодіння чужим майном, користуючись відсутністю своєї сестри ОСОБА_6 та сина останнього ОСОБА_5 , взяв з серванту, якій знаходився у кімнаті ОСОБА_6 , обручку із золота Т2 585, загальною вагою 1,90 г, яка належить ОСОБА_5 та яка була придбана на зберігання матері останнього ОСОБА_6 . В подальшому 27.02.2016 року ОСОБА_4 здав обручку із золота Т2 585, загальною вагою 1,90 г, у ПТ «Чесний ломбард», який знаходиться за адресою м.Львів вул. Широка ,64, за що отримав кошти в сумі 970,00грн., котрі в подальшому витратив на власні потреби.

Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив викладені обвинуваченням обставини скоєння злочину, а саме що дійсно він, проживаючи за адресою АДРЕСА_1 , викрав обручку, здав у ломбард, отримавши кошти витратив їх на спиртні напої. У скоєному кається.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що йому інкримінується, доведена повністю. Його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування як умисні, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, (крадіжка), тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, також особу обвинуваченого, його характеризуючи данні, визнання ним вини, щире каяття у скоєному, сприянню розкриття злочину, що суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.65 ч.2 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З наведеного та з урахуванням всіх обставин по справі, думки потерпілого, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді арешту.
Цивільний позов потерпілим заявлений не був.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти ) місяців арешту.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1