Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
22 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
Секретаря судового засідання: ОСОБА_4
З участю прокурора: ОСОБА_5
Обвинуваченого: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000030 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 11 січня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пісків, Костопільського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ст.336 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 11 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину за ст.336 КК України та призначено покарання 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання із випробування з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Як установив суд, ОСОБА_6 будучи військовозобов`язаним, 09.02.2015 року визнаний позаштатною військово-лікарською комісією придатним до військової служби, на підставі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» та Указу Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 15.01.2015 № 113- VIII, отримав 17 березня 2015 року повістку про призов по мобілізації його на військову службу із зобов`язанням прибути у військовий комісаріат на 08.00 год. 15 травня 2015 року для вибуття у складі команди по призову на військову службу по мобілізації, однак не прибув на відправку у вказаний час з метою ухилення від призову.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 не оспорюючи обставин справи, доведеність винуватості обвинуваченого, правову кваліфікацію дій останнього вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання. В обґрунтування зазначає, що при призначенні покарання суд не взяв до уваги суспільну небезпечність злочину, оскільки будучи військовозобов`язаним ухилився від мобілізації. Доводить, що в той час, як на сході України проводиться Збройними силами України антитерористична операція, у зв`язку з поширенням тероризму, загибель мирного населення та про загрозу нападу на територію України останній відмовився виконувати свій конституційний обов`язок, тобто захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України. Вказує, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання за вчинений злочин не забезпечить досягнення цілей передбачених ст.65 КК України. При цьому зазначає, що рішення суду не відповідає загальним засадам призначення покарання та не є необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів. Крім того вважає, що призначене судом покарання є явно не справедливим через м`якість.
Просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 2 роки позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить вирок суду залишити без зміни, думку прокурора ОСОБА_5 , про скасування вироку в частині призначення покаранняк та призначення покарання у виді реального позбавлення волі строком 2 роки, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_6 в ухиленні від призову за мобілізацією підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами яким суд дав повну, всебічну оцінку, є обґрунтованим і в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку зібраним у справі доказам і дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ст.336 КК України кваліфікував вірно.
Що ж до покарання, то при його призначенні суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст.50, 65 КК України.
Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

За змістом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Всупереч викладеним в апеляційній скарзі доводам прокурора, як видно з вироку суд врахував, що ОСОБА_6 вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Крім того, судом враховано, що під час досудового слідства та у судовому засіданні ОСОБА_6 детально й послідовно розповів про обставини злочину, чим сприяв його розкриттю та щиро покаявся у вчиненому. При цьому пояснив, що він є єдиним годувальником у сім`ї і на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Тому причиною неприбуття за повісткою стало саме складні сімейні обставини, а не намір ухилитись від призову по мобілізації.
Ці обставини обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив і при апеляційному розгляді справи. Крім того зазначив, що в даний час його дружина вагітна третьою дитиною.
З огляду на наведене та з урахуванням усіх обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням
Таке покарання обвинуваченому колегія суддів вважає необхідним і достатнім за вчинення даного злочину та попередження нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку та призначення більш суворого покарання не вбачає.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 11 січня 2016 року відносно ОСОБА_6 за ст.336 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3