№ 5 5779 ск 16
П О С Т А Н О В А

17 серпня 2016 року м. Київ

Суддя Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 , розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі порушується питання про перевірку вказаного судового рішення у касаційному порядку.
Однак, скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 350 КПК 1960 року.
Ставлячи питання про необхідність ревізії судових рішень, засуджений у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, допущені судами першої та апеляційної інстанцій при постановленні цих рішень, що відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року є підставами для їх скасування або зміни, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції, а також зазначити конкретне прохання з урахуванням того, яке рішення вправі ухвалити суд касаційної інстанції, чого ним не зроблено.
Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставами для скасування або зміни вироку та ухвали касаційним судом є лише істотне порушення кримінально-процесуального закону (ст. 370 КПК 1960 року), неправильне застосування кримінального закону (ст. 371 КПК 1960 року) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого (ст. 372 КПК 1960 року).
Однак, засуджений у касаційній скарзі посилається, крім іншого, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та однобічність і неповноту досудового і судового слідства, що не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції. Відповідно до вимог статей 367-369 КПК 1960 року вказані обставини є предметом перевірки виключно суду апеляційної інстанції.
Крім того, як убачається з матеріалів провадження за скаргою, ухвалою апеляційного суду оскаржуваний вирок був залишений без зміни, однак засуджений у скарзі не наводить доводів щодо незаконності вказаного судового рішення на підставах, передбачених ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року та не зазначає, що суд касаційної інстанції має зробити з вказаним судовим рішенням за результатами розгляду справи.
Окрім цього, всупереч вимог ч. 1 ст. 387 КПК 1960 року до касаційної скарги не долучено належним чином завірених копій оскаржуваних судових рішень, як це передбачено п. 13.7 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17 грудня 2013 року № 173 (копія має бути прошита, пронумерована та скріплена гербовою печаткою суду).
Відтак, зазначені недоліки є перешкодою для вирішення питання про витребування справи.
З урахуванням наведеного, справу може бути витребувано для її перевірки в касаційному порядку лише за умови усунення недоліків і повторного звернення до касаційного суду в межах строку, передбаченого ч. 2 ст. 386 КПК 1960 року, або протягом місяця з дня отримання даної постанови (засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущений цей місячний термін при повторному зверненні до суду).

Враховуючи викладене та керуючись ст. 388 КПК 1960 року, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК -

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_2 у витребуванні кримінальної справи щодо нього для перевірки в касаційному порядку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1