Справа № 462/6223/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/241/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у кримінальному провадженні № 0001555 по обвинуваченню
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м. Львова,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

з участю :
секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула апеляційну скаргу прокурора Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 на ухвалу підготовчого судового засідання Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні повернуто прокурору.

Органом досудового розслідування РИБАК обвинувачується у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ( аліментів ), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 12.01.2016 районний суд повернув обвинувальний акт прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України з тих підстав, що в обвинувальному акті не викладено та не конкретизовано у чому саме полягає злісне ухилення обвинуваченого від сплати аліментів.

В апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на безпідставність рішення районного суду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування зазначає, що відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 03.10.2012 за № 223-1430/0/4-12, суд має право повернути обвинувальний акт лише у випадку, якщо він не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України, а саме : якщо він містить положення, які суперечать одне одному; у ньому наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим ( крім випадку, коли прокурор склав його самостійно ) чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки. Цих недоліків обвинувальний акт у кримінальному провадженні не містить і за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому, на думку прокурора, районний суд безпідставно прийняв рішення про повернення обвинувального акта. Крім того, 27.08.2015 до цього ж суду прокурором був скерований обвинувальний акт щодо іншої особи з таким самим обвинуваченням, який судом повернутий не був, що свідчить про неоднакове застосування судом норм КПК. Також, у резолютивній частині ухвали суд не вказав про необхідність усунути виявлені недоліки та не встановив строк їх усунення і замість дати винесення ухвали 12.01.2016 вказав, що така винесена 12.01.2015.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_9 , з покликанням на судову практику у справах даної категорії, стверджує про законність ухвали і просить залишити її без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст ухвали і доводи апеляційної скарги, виступ прокурора на її підтримку, думки обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_9 про безпідставність апеляційної скарги і залишення її без задоволення, а рішення районного суду без змін, вивчивши матеріали обвинувального акта, обговоривши наведені в апеляції доводи, встановила наступне.

Як слідує з обвинувального акта, РИБАК обвинувачується у тому, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19.04.2013 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_11 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання його дочки ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2014 і до досягнення нею повноліття.

Однак, починаючи з 05.05.2014 РИБАК злісно ухиляється від сплати коштів на утримання дочки ОСОБА_12 , її вихованням не займається, унаслідок чого станом на 01.08.2015 здійснив заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 10 500 гривень.

За змістом ст. 164 КК України, під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей ( аліментів ) розуміється будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду ( приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, тощо ), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, серед іншого, також підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб, та інші обставини кримінального правопорушення).

Згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення.

Оскільки під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей кримінальний закон розуміє різні способи ухилення, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає й спосіб вчинення кримінального правопорушення, який, згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, повинен бути зазначений в обвинувальному акті слідчим, прокурором у частині викладення фактичних обставин справи, які прокурор вважає встановленими.

У дотримання принципів диспозитивності й змагальності обов`язок доводити обґрунтованість обвинувачення кримінальний процесуальний закон покладає саме на прокурора, а не на суд.

Згідно ст. 293 КПК України, після завершення досудового розслідування копія обвинувального акта обов`язково надається підозрюваному.

Відповідно до положень ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення має бути чітким і зрозумілим, щоб особа ( обвинувачений ), могла правильно зрозуміти й усвідомити суть пред`явленого обвинувачення від якого вона має захищатися в суді.

Із змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні вбачається, що при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення слідчим у ньому не зазначено спосіб його вчинення і не конкретизовано у чому саме ( у яких діях чи бездіяльності ) полягало злісне ухилення РИБАКА від сплати аліментів.

Наведене свідчить про недотримання слідчим при складанні обвинувального акта вимог ст. 291 КПК України.

Без усунення цих недоліків пред`явлене РИБАКУ у кримінальному провадженні обвинувачення є неконкретним та незрозумілим, що порушує визначені кримінальним процесуальним законом принципи права обвинуваченого на захист.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

В ухвалі районного суду чітко зазначено у чому полягає невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, а відтак, виходячи з її змісту та обставин справи, необхідність усунути виявлені недоліки прокурору протягом розумного строку є очевидною.

З врахуванням вимог кримінального процесуального закону та всупереч доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не може давати будь-яку оцінку правильності рішення районного суду про прийняття ним до провадження аналогічного по суті обвинувального акта у іншому кримінальному провадженні, оскільки вирішення цього питання відноситься виключно до повноважень суду першої інстанції.

Допущена районним судом при виготовленні ухвали помилки у даті її винесення не є істотним порушенням, яке перешкодило суду ухвалити законне рішення та є підставою для його скасування, оскільки вказана описка може бути усунута судом в порядку ст. 379 КПК України.

Зважаючи на викладене колегія суддів приходить до висновку, що районний суд у підготовчому судовому засіданні на законних підставах і обґрунтовано прийняв рішення про повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачає і залишає ухвалу районного суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу підготовчого судового засідання Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001555 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України повернуто прокурору, без змін.

Рекомендувати районному суду усунути допущену в ухвалі описку відповідно до вимог ст. 379 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4