28 березня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Долина, Снігурівського р-ну, Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, стрільця 3 відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, суд,-
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
10 лютого 2015 року ОСОБА_4 призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку з того часу проходить у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні «солдат».
10 лютого 2015 року наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 за №36, ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.
Згідно положень ч. 1 п.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Згідно наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 за №36 від 10.02.2015 року, ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду стрільця 3-го стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти, тобто він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 частина НОМЕР_2 (мобілізаційного ресурсу) передана в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з цим особовий склад військової частини НОМЕР_2 був поставлений на всі види забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно вимог п.п. 1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Проте, діючи на порушення зазначених вимог та обов`язків, ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилення від військової служби, під час особливого періоду, 15 травня 2015 року не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та був незаконно відсутній за місцем проходження військової служби до 20 листопада 2015 року, проводячи час на власний розсуд за місцем свого мешкання за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Широке.
20 листопада 2015 року ОСОБА_4 з`явився до військової прокуратури Одеського гарнізону із зізнанням.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 21.03.2016 року було укладено угоду про визнання винуватості. Відповідно до умов угоди, обвинувачений беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Сторонами угоди узгоджено вид та міру покарання за вчинення злочину передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, а саме: покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.
В підготовчому судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Обвинуваченому також роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи та обов`язки, які будуть застосовані і покладені на нього у разі затвердження угоди судом.
ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання визнав вину у вчиненому правопорушенні.
Прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, що укладена між ним та обвинуваченим.
Суд під час судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та обвинуваченим/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК України, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Обвинувачений під час підготовчого судового засідання повністю визнав свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Таким чином, враховуючи, що наслідком кримінального правопорушення є спричинена шкода державним та суспільним інтересам, прокурором дотримані вимоги ст. ст. 469, 470 КПК України щодо підстав /та обставин/ для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Будь-яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.
Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України /кримінальне провадження на підставі угод/.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обставини, які пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та явка із зізнанням.
Обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Підстав для відмови в угоді та призначення більш суворого покарання, суд не знаходить.
Цивільний позов не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Речових доказів по кримінальному провадженню не має.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості, що укладена 21 березня 2016 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 підлягає затвердженню.
Керуючись ст. ст. 374-376, 468-470, 472-475, КПК України, суд,
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21.03.2016 року, укладену між прокурор військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України старший лейтенант юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом цього строку виконає покладені на нього обов`язки та не вчинить нового злочину.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1