Справа № 317/2000/16-к
№/п 1-кп/317/173/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000409 від 14.04.2015року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Білоіорка Каїм`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, 16.02.2015 року з метою ухилитись від військової служби, не з`явився з лікувального закладу до місця служби до ВЧ НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до місця несення служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 23 лютого 2016 року,

Суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України постановив не досліджувати докази відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, при цьому допитати обвинуваченого і вивчити матеріали кримінального провадження в частині які характеризують особу обвинуваченого.

Проти такого порядку дослідження доказів не заперечують учасники судового провадження.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину і пояснив, що дійсно вчинив злочини при вищевикладених обставинах. Крім того зазначив, що з 06.10.2014 року йому було надано відпустку терміном 10 діб під час якої обвинувачений розпочав проходити курс лікування, яке закінчив лише 16.02.2015 року, однак до місця несення служби не повернувся, оскільки вирішив ухилитись від військової служби через страх загинути. Також зазначив, що весь час поки він ухилявся від військової служби він перебував дома та допомагав своїй хворій цивільній дружині.

В скоєному розкаялася.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 по ч. 1 ст. 408 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: дезертирство, нез`явлення з лікувального закладу на службу з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст.. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 скоїв злочин середньої степені тяжкості. Разом з тим, він повністю визнав себе винним, щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що в свою чергу суд відносить до обставин які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

З огляду на вищевикладене, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, з 01.06.2014 року приймав участь в антитерористичній операції, позитивно характеризується за місцем несення служби та місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку, що йому необхідно призначити мінімальне передбачене санкцією статті покарання, яке буде достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням відсутній.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 408 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, у разі, якщо він на протязі одного року шести місяців випробувального строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

На протязі випробувального строку, на підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1