справа № 208/1218/16-к
№ провадження 1-кп/208/286/16
УХВАЛА
Іменем України

10 червня 2016 р. м. Дніпродзержинськ
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, раніше, згідно ст. 89 КК України, не судимого; одруженого, маючого неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;
по обвинуваченню у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України,-
Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, надійшов до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська 01.03.2016 року.
Прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник - адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про призначення судового розгляду судом присяжних.
Вислухавши сторони, розглянувши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.
Між тим, в супереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті, при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та при формулюванні обвинувачення, належним чином не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 , що унеможливлює призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акта.
Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України - у замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому способом небезпечним для життя багатьох осіб.
Вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, відповідальність за яке передбачена п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, кваліфікується за умови, що винний, здійснюючи умисел на позбавлення життя певної особи, усвідомлював, що обраний ним спосіб вбивства однієї людини є небезпечним для життя багатьох людей.
Разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено, замах на вбивство саме якої людини здійснив ОСОБА_7 .
В обвинувальному акті також зазначено, що проникнувши в квартиру АДРЕСА_2 , з метою вчинення крадіжки:, " ОСОБА_7 помітив документи за результатом вчинення яких дійшов висновку що мешканці даної квартири вчиняють неправомірні дії. Внаслідок такого висновку ОСОБА_7 відчув обурення діями мешканців даної квартири, через що у нього склалися до них особисті неприязні відносини та виник раптовий умисел, спрямований на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, способом небезпечним для життя багатьох осіб".
В обвинувальному акті не зазначено: які особи мешкають у квартирі з якої скоював крадіжку ОСОБА_7 ; вчинення яких саме неправомірних дій цих мешканців, чи дії особисто кого з них, визвало у ОСОБА_7 обурення, що викликало у нього особисту неприязнь до цих мешканців та умисел на вбивство; і кого саме з цих мешканців (або всіх мешканців цієї квартири) намагався вбити ОСОБА_7 .
Не зазначено в обвинувальному акті факту можливого перебування конкретних осіб у місці де, як зазначено у обвинувальному акті, обвинуваченим ОСОБА_7 було встановлено саморобну розтяжку, не розкрита об`єктивна реальність небезпеки для життя певних осіб, які можуть перебувати на місці вчинення злочину.
Тобто, стороною обвинувачення не розкрито суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України а саме - в обвинувальному акті зазначено, що умисел ОСОБА_7 був спрямований на вбивство іншої людини, способом небезпечним для життя багатьох осіб, хоча як випливає з тексту обвинувального акту, умисел ОСОБА_7 був спрямований на вбивство мешканців квартири АДРЕСА_2 , тобто - невизначеного кола осіб потерпілих.
Згідно до вимог пункту 3 частини третьої статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.
Пред`явлення неконкретизованого обвинувачення унеможливлює здійснити обвинуваченим ОСОБА_7 повно і якісно захист від пред`явленого обвинувачення, що істотно порушує його право на захист і робить необхідним повернути обвинувальний акт для належного оформлення.
На підставі вищезазначеного та керуючись вимогами ст. 291, п. З ч. З ст. 314 КПК України суд -
Встановити строк для усунення виявлених недоліків терміном - один місяць.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через суд першої інстанції, протягом семи днів з дня її оголошення.
Судді: ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_9