АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/650/16-к Номер провадження 11-кп/786/356/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дергачі Харківської області, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, судимому:

11 лютого 2003 року апеляційним судом Харківської області за п.2 та п.4 ч.2 ст.115, ст.15 і ч.2 ст.185, ч.2 та ч.3 ст.185, ст.70 КК України на 15 років позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2003 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки має 34 стягнення і лише 7 заохочень та не працює.

За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та зазначає, що перебуває на лікуванні, а тому не має змоги працювати. Вважає за можливе звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про законність судового рішення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок суду про неможливість звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність підчас розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а
також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 за час перебування в Харківському слідчому ізоляторі та Божківській виправній колонії №16 Полтавської області характеризувався незадовільно, допускав порушення вимог режиму утримання, за що неодноразово притягувався до відповідальності та не мав заохочень.

Лише під час перебування в Перевальській виховній колонії з 9 липня 2003 року по 9 березня 2006 року ОСОБА_7 характеризується з позитивної сторони та отримував заохочення.

Після прибуття до Кременчуцької виправної колонії №69, де засуджений водночас проходить лікування, він знову 5 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи та начальника відділення за допущені порушення вимог режиму.

Така нестабільна поведінка засудженого, велика кількість накладених стягнень (34 стягнення), не дозволяють зробити висновок про доведення ОСОБА_7 свого виправлення.

Про це свідчить і та обставина, що засуджений хоча і визнає вину, проте не усвідомлює своїх минулих помилок, не приймає участі у суспільному житті колективу засуджених.

Доводи апеляційної скарги про перебування ОСОБА_7 на лікуванні та неможливість в зв`язку з цим працювати не спростовують висновків суду про недоведеність засудженим свого виправлення.

Оскільки підстава умовно-дострокового звільнення від відбування покарання складається з двох обов`язкових елементів, тому відсутність одного з них, а саме недоведення засудженим свого виправлення, унеможливлює застосувати в даному випадку щодо ОСОБА_7 приписи ст.81 КК України.

Отже, відсутні підстави для скасування судового рішення, а тому апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 15 лютого 2016 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4