Справа № 463/444/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/785/16 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 та заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 20 травня 2016 року,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, раніше судимого: 25 січня 2016 року вироком Галицького районного суду м. Львова за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на чотири місяці арешту.

Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 повторно, 18 листопада 2015 року приблизно о 15:53 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Ноутбук центр» по вул. Зелена, 5, в м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав зі столу магазину майно потерпілого ОСОБА_10 - мобільний телефон «Samsung Galaxy Grand s 9082» білого кольору, вартістю 2600 грн., сім-карту оператора «Київстар» вартістю 15 грн., на рахунку якої коштів не було, сім-карту оператора «Лайф» вартістю 15 грн., на рахунку якої були кошти в сумі 10 грн., а всього майна на загальну суму 2640 грн.

Крім цього, повторно, 06 березня 2016 року приблизно о 19:00 год., перебуваючи в приміщенні перукарні «Fat Tonys» по вул. Римлянина, 5, в м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав із каси за стійкою адміністратора грошові кошти в сумі 2500 грн., що належали потерпілому ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду першої інстанції є занадто суворим і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та особі засудженого.

Зазначає, що судом не було враховано ряд фактів, які суттєво впливають на кваліфікацію дій засудженого і його покарання.

Звертає увагу, що в мотивувальній частині вироку суд вказав, що в силу п.1 ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

Вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід обрати мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Наголошує, що у вироку місцевий суд вказав, що строк покарання засудженому рахувати з часу звернення вироку до виконання. Однак, при цьому суд не врахував, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 квітня 2016 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Львівському слідчому ізоляторі. На момент ухвалення вироку Личаківським районним судом м. Львова від 20 травня 2016 року, обвинувачений ОСОБА_6 перебував у слідчому ізоляторі.

Просить вирок змінити, призначити засудженому ОСОБА_6 більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України, та рахувати строк відбування покарання з 12 квітня 2016 року, тобто з моменту взяття останнього під варту.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Львівської області ОСОБА_8 покликається на те, що вирок суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Звертає увагу, що як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 раніше судимий, вироком Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу, який не сплачено. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України (за фактом крадіжки в приміщенні перукарні «Fat Tonys») обвинувачений вчинив 06 березня 2016 року, тобто після постановлення вироку Галицьким районним судом м. Львова.

Зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України суд мав призначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю вироків та відповідно до положень ч.3 ст. 72 КК України, ухвалити рішення про самостійне виконання покарань. Проте вказаних вимог судом дотримано не було.

Наголошує, що відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається, а тому, в даному випадку призначення покарання за епізодом до постановлення вироку Галицьким районним судом м. Львова від 25 січня 2016 року (за фактом таємного викрадення чужого майна 18 листопада 2015 року ОСОБА_6 з приміщення магазину «Ноутбук Центр») із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, непотрібно.

Просить дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які стосуються засудження ОСОБА_6 вироком Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року, оскільки такі досліджені судом першої інстанції не повністю.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 20 травня 2016 року скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким засудити ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох місяців арешту. На підставі ч.1 ст. 71, ч.3. ст. 72 КК України, призначити остаточне покарання у виді чотирьох місяців арешту та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Покарання у виді штрафу за вироком Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року, виконувати самостійно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 та виступ його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційноу скаргу захисника та заперечили апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області і заперечив апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга заступника прокурора Львівської області підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
П.1 ч.1 ст. 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначаючи покарання ОСОБА_6 , місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання.

Ті, пом`якшуючі покарання обставини, на які покликається захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі, місцевим судом також враховані.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом І інстанції ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, і не вбачає підстав для зміни вироку суду в цій частині.

Щодо покликання захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що у вироку місцевий суд зазначив, що строк покарання засудженому рахувати з часу звернення вироку до виконання, не врахувавши ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 12 квітня 2016 року(а.с.112), якою ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, то таке колегія суддів вважає безпідставним, так як встановлено, що оскаржуваний вирок винесений по кримінальному провадженню №0003941, а зазначена вище ухвала по кримінальному провадженню №0001466. Відтак, зарахування строку попереднього ув`язнення при призначенні покарання за згаданою ухвалою суперечитиме ч.5 ст. 72 КК України, згідно якої зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі проводиться в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи заступника прокурора Львівської області в апеляційній скарзі про незастосування судом закону, який підлягає застосуванню є обґрунтованими.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який не сплачено. Кримінальне правопорушення, за ч. 2 ст. 185 КК України( за фактом крадіжки з приміщення перукарні «Fat Tonys»), ОСОБА_6 вчинив 06 березня 2016 року, тобто після постановления згаданого вироку.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Ч.3 ст. 72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Проте, суд першої інстанції зазначених вище вимог не дотримався та не приєднав до призначеного покарання невідбуте покарання за попереднім вироком від 25 січня 2016 року і не визначив остаточне покарання за сукупністю вироків.
Відповідно до ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду в частині призначення засудженому ОСОБА_6 покарання, підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів,
засудила:
апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 задоволити.
Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 20 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді чотирьох місяців арешту.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання, приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Галицького районного суду м. Львова від 25 січня 2016 року у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді чотирьох місяців арешту та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4