Справа № 308/6850/15-к
У Х В А Л А
13.10.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження № 0001328 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На розгляді суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечили проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просили змінити на цілодобовий домашній арешт.

Розглянувши клопотання прокурора та заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ухвалою Ужгородського міськрайнного суду від 31 серпня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 28 жовтня 2016 року.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд вважає, що ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, особи обвинуваченого, який раніше судимий, у зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу відсутні, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 331, 369 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою до 09 грудня 2016 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1