08.04.2016 Справа №607/2307/16-к
провадження №1-кс/607/1942/2016
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого з ОВС ВКР СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого з ОВС ВКР СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної прикордонної та фіскальної служб управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
У судовому слідчий з ОВС ВКР СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглянуто без повідомлення власника майна.
Заслухавши пояснення слідчого з ОВС ВКР СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 , вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до отриманих матеріалів встановлено, що службові особи ТОВ «АТ 2015» в декларації акцизного податку за січень 2016 року, в рядку Б12 «Сума пільг з операцій, які звільняються від оподаткування (пункт 213.3 ст.213 розділу VІ Кодексу», безпідставно зазначили суму пільг з операцій які звільняються від оподаткування, в результаті чого товариством не сплачено до державного бюджету акцизного податку в розмірі 26 719 707, 84 грн.
Відповідно до пункту 213.3.6 статті 213 Податкового кодексу України «Операції з підакцизними товарами, які не підлягають оподаткуванню: ввезення на митну територію України підакцизних товарів (продукції), що використовується як сировина для виробництва підакцизних товарів (продукції, у тому числі сировини), за умови подальшого виготовлення з такої сировини інших підакцизних товарів (продукції, у тому числі сировини), які реалізуються на митній території України та пред`явлення контролюючому органу ліцензії на право виробництва алкогольних напоїв або тютюнових виробів».
Відповідно до листа Департаменту податків і зборів з юридичних осіб ДФС України від 29.02.2016 року №7110/7/99-99-21-03-17 ліцензія на право виробництва тютюнових виробів ТОВ «АТ 2015», в період з 01.01.2011 року по даний час, не видавалась.
Згідно пункту 212.1.2. статті 212 Кодексу: «платником акцизного податку є особа - суб`єкт господарювання, яка ввозить підакцизні товари (продукцію) на митну територію України». Також, у відповідності до пункту 213.1.3. статті 213 Кодексу: «об`єктом оподаткування акцизним податком є ввезення підакцизних товарів (продукції) на митну територію України».
Таким чином, службові особи ТОВ «АТ 2015» в декларації акцизного податку за січень 2016 року, в рядку Б12, безпідставно вказали суму пільг з операцій які звільняються від оподаткування (відповідно до пункту 213.3 статті 213 Податкового кодексу України далі Кодексу), в результаті чого ними не сплачено до державного бюджету 27 463 250 грн. акцизного податку.
Окрім цього, 21.03.2016 року від ОУ ГУ ДФС у Тернопільській області надійшли матеріали за фактом вчинення службовими особами ТОВ «АТ 2015» кримінального правопорушення, передбаченого ст.219 КК України.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ТОВ «АТ 2015» відомості відсутні станом на 18.03.2016 року.
Таким чином, встановлено що реєстраційні дії пов`язані із зміною права власності на приміщення за адресами: Тернопільська область, м.Борщів вул.Степана Бандери, 95 та АДРЕСА_1 , здійснювались в період коли їм стало відомо про реєстрацію кримінального провадження за фактом ухилення від сплати акцизного податку службовими особами ТОВ «АТ 2015» в сумі 27 463 250 грн.
Разом з тим встановлено, що засновником ТОВ «АТ 2015» до березня 2016 року являвся ОСОБА_5 , а засновником з ТОВ «Партнер-Оверсіз» являється ОСОБА_6 , які є близькими родичами.
Враховуючи те, що є підстави вважати, що зазначені вище активи (основні засоби, продукція) є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження майна, запобігання можливості його відчуження, враховуючи, що вказане майно є доказом вчинення злочину, згідно із ст. 98 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на вищевказані основні засоби та інше майно.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Необхідність арешту зазначеного майна слідчий обґрунтовує тим, що є достатні підстави вважати, що дані активи та майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому з метою його збереження запобігання можливості його відчуження, необхідно застосувати даний захід забезпечення кримінального провадження.
Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, крім іншого, повинен врахувати, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу). Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, що слідчим не доведено необхідності такого арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає до задоволення.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 93, 131, 132, 170, 172, 173, 309 КПК України, -
В задоволенні клопотання слідчого з ОВС ВКР СУФР ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, державної прикордонної та фіскальної служб управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1