УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_6

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000289 від 17 квітня 2016 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 травня 2016 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, із вищою освітою, який працює начальником відділу управління земельних відносин Маріупольської міської ради, неодруженого, такого, що раніше судимостей не мав, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області на 60 днів, тобто до 02 липня 2016 року включно, із визначенням суми застави в сумі 116 000 (сто шістнадцять тисяч) грн.,

в с т а н о в и л а:

в провадженні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000289 від 17 квітня 2016 року, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , працюючи на посаді начальника відділу управління земельних відносин Маріупольської міської ради, з метою отримання неправомірної вигоди, з корисливих мотивів вступив у злочину змову з начальником відділу комунального господарства Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради ОСОБА_8 та іншими невстановленими службовими особами правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування.

Так, ОСОБА_6 приблизно у листопаді 2015 року познайомився з приватним підприємцем ОСОБА_9 , спілкуючись з яким дізнався, що той здійснює свою підприємницьку діяльність з надання послуг по шино монтажу автотранспорту у приміщенні будівлі, розташованої поблизу автозаправної станції навпроти будинку АДРЕСА_3 , без належного оформлення правоустановчих документів на будівлю та земельну ділянку. З метою отримання неправомірної вигоди, використовуючи своє службове становище ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_9 допомогти в оформленні право установчих документів на будівлю, за що передати йому грошові кошти в сумі 2700 доларів США в якості неправомірної вигоди. При цьому, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що законний порядок оформлення таких документів займе тривалий час та значно перевищить розмір обумовленої суми, а саме 2700 доларів США.

Отримавши згоду ОСОБА_9 на передачу неправомірної вигоди, ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з начальником відділу комунального господарства Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради ОСОБА_8 та іншими невстановленими службовими особами правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування на здійснення дій щодо оформлення право установчих документів на будівлю ОСОБА_9 з метою подальшого отримання неправомірної вигоди в обумовленому розмірі.

20 квітня 2016 року приблизно о 12.45 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на перехресті пр. Миру та вул. Зелінського в Центральному районі м. Маріуполя, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , зловживаючи службовим становищем, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, із корисливих мотивів отримав від ОСОБА_9 частину неправомірної вигоди в сумі 1700 доларів США, які ОСОБА_8 передав невстановленим службовим особам органів місцевого самоврядування для оформлення правоустановчих документів на будівлю шино монтажу ОСОБА_9

04 травня 2016 року приблизно о 15.20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на автостанції Жовтневої районної адміністрації м. Маріуполя, розташованої за адресою: м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 39 у автомобілі «Лада-калина», р.н. НОМЕР_1 , який перебував у нього в користуванні, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , зловживаючи службовим становищем, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, із корисливих мотивів отримав в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_9 1000 доларів США як частину раніше обумовленої суми.

Того ж дня, тобто 04 травня 2016 року ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

05 травня 2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

06 травня 2016 року до районного суду звернувся слідчий в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_10 із клопотання, погодженим із прокурором прокуратури Донецької області ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 травня 2016 року вказане вище клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області на 60 днів, тобто до 02 липня 2016 року включно, із визначенням суми застави в сумі 116 000 (сто шістнадцять тисяч) грн.

Не погодившись з судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 , діюча в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку, просила ухвалу слідчого судді скасувати й застосувати щодо останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що слідчим суддею не взято до уваги вагомість доказів, доданих до матеріалів справи, зокрема, документи, за передачу яких ОСОБА_9 , підозрюваному інкримінується вчинення даного правопорушення, та не звернуто уваги на те, що дані документи не входили до кола службових повноважень підозрюваного як службової особи, не могли бути ним виготовлені та, на її думку, він ніяким чином не міг посприяти та вплинути на їх виготовлення, користуючись своїм службовим становищем. Крім того, вказує на те, що ризики, наведені в судовому рішенні, викладені формально, без обґрунтування в чому саме вони полягають, яким чином підозрюваний може впливати на слідство та свідків, не наведено жодної об`єктивної підстави, яка б давала реальну можливість допускати настання таких наслідків. Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги і особу підозрюваного, його великий авторитет та активну діяльність у громадському житті.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляцію останньої, просили її задовольнити в повному обсязі, прокурора, який, у свою чергу, відстоював законність і обґрунтованість судового рішення та просив залишити його незмінним, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушника, а також наявності ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно практики Європейського суду з права людини,суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчить на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення противоправних діянь.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один із ризиків, передбачених статтею177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу суд перевірив відповідність змісту подання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у поданні слідчого підстав для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зокрема колегія суддів погоджується із висновками районного суду про доцільність врахування того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, призначення тяжкого покарання, особу підозрюваного, вік та стан його здоров`я, сімейній стан, наявність постійного місця проживання, роботи, майновий стан і, перебуваючи на свободі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може приховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя правомірно та мотивовано задовольнив клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, висновки суду відповідають зазначеним положенням КПК України та фактичним обставинам справи, а тому доводи захисника про необґрунтованість висновків суду нічим не підтверджені.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при обранні виду запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , виходячи з самої тяжкості обвинувачення, обґрунтовано застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді не зайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, і не є визначеними законом підставами для скасування оскарженого рішення.

Порушень норм КПК України,які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 травня 2016 року про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишити без зміни.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його оголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3