Номер провадження: 11-кп/785/1400/16
Номер справи місцевого суду: 522/7894/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.12.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року, яким

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Фергана Республіки Узбекистан, є громадянином України, має вищу освіту, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі,

встановив:
Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він у невстановлений час, у невстановленому місці, у невстановленої особи незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, у великих розмірах, який незаконно зберігав, без мети збуту, за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 . Частину незаконно придбаного ним наркотичного засобу, ОСОБА_7 вжив особисто, а іншу а решту, загальною масою 5,7135 гр. незаконно зберігав за місцем проживання до 05.11.2015 року, коли під час обшуку було виявлено та вилучено: чотири пакети-стікери з порошкоподібною речовиною білого кольору масою 3,833 гр.; 0,456 гр.; 0,958 гр.; 0,466 гр., кількісний вміст кокаїну у яких складав відповідно: 2,80 гр.; 0,186 гр.; 0,258 гр. та 0,128 гр., а також електронні ваги з нашаруванням речовини білого кольору, кількісний вміст кокаїну у якій становив 0,0005 гр.

В апеляційній скарзі, не заперечуючи встановлені судом фактичні обставини справи, та кваліфікацію своїх дій, ОСОБА_7 , посилаючись на повне визнання вини, щире каяття, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, стан свого здоров`я (він визнаний інвалідом третьої групи, безстроково), просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як видно з журналу судового засідання та мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обвинувачений повністю визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, внаслідок чого, суд, за погодженням з обвинуваченим та прокурором, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів.

При цьому, суд встановив, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, правильно їх розуміють і їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Дійсно, відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини справи, тому колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту, у великих розмірах.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер суспільної небезпеки вчиненого злочину, ставлення до цього обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом першої інстанції не встановлено.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції, безпідставно не визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, повне визнання вини та сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, адже ці обставини є очевидними в контексті застосування судом першої інстанції дії ч. 3 ст. 349 КПК України.

Окрім того, суд першої інстанції не врахував стан здоров`я обвинуваченого, який є інвалідом третьої групи, безстроково.

При цьому суд першої інстанції визнав, що ОСОБА_7 раніше не судимий та позитивно характеризується за місцем проживання.

Згідно з приписами ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів, зважаючи на сукупність обставин, що пом`якшують покарання, характеристику особи обвинуваченого, стан його здоров`я, першу судимість вважає, що ОСОБА_7 може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

Так, відповідно до приписів ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Статтею 76 КК України передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом першим частини першої статті 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419, 532 КПК України, Апеляційний суд Одеської області, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити, а вирок Приморського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року стосовно нього, - змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування зазначеного покарання з випробуванням строком на один рік.

Покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.
Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4