АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004265 від 12.04.2016 року по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 24.07.2006 року Оболонським районним судом міста Києва за ч.1 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців;

- 27.08.2010 року Оболонським районним судом міста Києва за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 1 рік і 6 місяць позбавлення волі; звільнена 27.07.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці і 1 день;
- 21.10.2013 року Шевченківським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року ОСОБА_8 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
На підставі ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків визначено, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2013 року, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років і 2 місяці.
У кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у тому, що вона 12.04.2016 року о 15.20 год., перебуваючи в салоні маршрутного таксі №421, що рухалось проспектом Комарова в місті Києві, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, скориставшись тиснявою у салоні маршрутного таксі, таємно викрала з правої передньої кишені брюк ОСОБА_9 його мобільний телефон «IPhone 4s» з сім-картою. В подальшому ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Своїми діями обвинувачена заподіяла потерпілому майнової шкоду на загальну суму 2535 грн.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини провадження, просить оскаржуваний вирок змінити та пом`якшити призначене їй покарання.

Просить врахувати, що вчинений нею злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, тяжких наслідків від її дій не настало. Крім цього, вона повністю визнала свою вину у вчиненому та щиро розкаялася, і дану обставину судом визнано такою, що пом`якшує її покарання. Обставин, які обтяжують її покарання, судом не встановлено.

Разом з цим посилається на те, що судом при призначенні їй покарання не було враховано, що вона активно сприяла розкриттю злочину, добровільно усунула заподіяну злочином шкоду, потерпіла сторона претензій до неї немає та просить суворо її не карати. Крім цього, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував дані про її особу, а саме те, що вона за місцем проживання характеризується позитивно, має тяжке хронічне захворювання, в зв`язку з чим перебуває на обліку лікарів та потребує постійної медичної допомоги, у неї на утриманні є неповнолітня дитина, 2001 року народження.

Вважає, що всі ці обставини є такими, що пом`якшують її покарання, та дають суду апеляційної інстанції підстави застосувати положення ст.ст.69, 69-1 КК України та призначити їй остаточне покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
До суду апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомлена про дату, місце і час апеляційного розгляду, не з`явилася та не повідомила про поважні причини свого неприбуття, її явка згідно ч.4 ст.401 КПК України не є необов`язковою, а тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у її відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги та вважав вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, діючи у відповідності до положень ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого злочину та правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оскаржуються та не оспорюються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.

Призначаючи обвинуваченій покарання за ч.2 ст.185 КК України, суд першої інстанції, діючи у відповідності до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який законом віднесений до категорії середньої тяжкості, дані про особу винної, яка раніше неодноразово судима за злочини проти власності, новий злочин вчинила в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітню дитину, 2001 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнав те, що вона повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винної, яка раніше неодноразово судима за корисливі злочини, вчинила новий злочин в період іспитового строку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах призначив їй покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, призначаючи обвинуваченій покарання в межах санкції частини 2 статті 185 КК України, судом першої інстанції враховані і ті обставини, про які обвинувачена зазначає у своїй апеляційній скарзі, а саме те, що вчинений нею злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, від якого тяжких наслідків не настало, має на утриманні неповнолітню дитину 2001 року народження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 активно сприяла розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, хворіє на тяжке хронічне захворювання, в зв`язку з чим перебуває на обліку лікарів та потребує постійної медичної допомоги, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Зокрема, згідно наявної в матеріалах провадження характеристики ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо.

Не може бути визнано також обставиною, що пом`якшує покарання винної - добровільне відшкодування потерпілому заподіяної злочином шкоди, оскільки викрадений телефон після її затримання був вилучений у неї працівниками поліції та повернутий потерпілому, у зв`язку з чим він претензій до обвинуваченої не має.

З огляду на викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винної, наявність обставини, що пом`якшує покарання визнання вини та щирого каяття у вчиненому, колегія суддів законних підстав як для пом`якшення ОСОБА_8 призначеного за ч.2 ст.185 КК України покарання, так і для застосування положень ст.69 КК України та призначення їй більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом, не вбачає.

Оскільки ОСОБА_8 вчинила новий злочин у період іспитового строку, встановленого їй вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2013 року, суд, діючи згідно правил ч.1 ст.71 КК України, на законних підставах призначив їй покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді позбавлення волі на строк 5 років і 2 місяці.
Колегія суддів погоджується з вироком суду в частині призначеного покарання, яке є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та пом`якшення призначеного їй покарання.

З наведених вище підстав колегія суддів вирок суду залишає без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 409, 411, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 19 травня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 , без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

________________ ________________ _______________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3