АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 633/1/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1036/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти власності
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 11-кп/790/1036/16 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Печенізького районного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Степанівка Маркутського району Актюбінської області республіка Казахстан, із середньотехнічною освітою, офіційно непрацюючий, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , судимий:

- 18 лютого 1997 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, відповідно до ст. 46-1 цього ж Кодексу з відстрочкою виконання вироку в частині основного покарання на 1 рік 6 місяців;

- 23 листопада 1999 року Печенізьким районним судом Харківської області за ч. 2, 3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) з застосуванням ст. 42, 43 цього ж Кодексу до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

- 17 серпня 2006 року Дзержинським районним судом міста Харкова за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, з застосуванням ст.70 цього ж Кодексу до 6 років позбавлення волі, звільнений 30 травня 2011 року умовно - достроково на 8 місяців 27 днів;

- 9 жовтня 2012 року Печенізьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 5 місяців 8 днів,-

засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за попереднім вироком та остаточно призначено 1 рік 1 місяць позбавлення волі.

Як встановив суд, ОСОБА_8 , 13 листопада 2015 року приблизно о 13 годині 00 хвилин перебуваючи у будинку АДРЕСА_4 , разом з власниками вказаного домоволодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що у ОСОБА_9 в нагрудному внутрішньому кармані знаходяться грошові кошти, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливого мотиву, викрав з куртки ОСОБА_9 грошові кошти у розмірі 2 400 гривень 00 копійок, після чого вийшов у коридор вищевказаного домоволодіння, де незаконно таємно заволодів велосипедом марки «Україна» вартістю згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 11482 від 24 листопада 2015 року 800 гривень 00 копійок. Вчинивши зазначені дії ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму у розмірі 3 200 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 порушив питання про зміну судового рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і його особі через суворість. В апеляції обвинувачений просить призначити йому за ч. 2 ст. 185 КК України менш суворий вид покарання, а саме у виді 3 місяців арешту та на підставі ч.1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України шляхом частково приєднання покарання за попереднім вироком остаточно визначити 6 місяців позбавлення волі, посилаючись на те, що суд при призначенні покарання врахував лише одну пом`якшуючу покарання обставину щире каяття та не врахував добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому, який просив суд призначити не пов`язане з позбавленням волі покарання.

Заслухавши доповідача, вислухавши обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши захисника в обґрунтування доводів апеляції, вислухавши прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, оскільки учасники судового розгляду не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо фактичних обставин та ці обставини ніким не заперечувались, суд першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України розглянув справу. Тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК Україні такі обставини апеляційним судом не переглядаються.

Призначаючи покарання, місцевий суд, як видно з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, а також дані про особу винного, в тому числі ті, на які є посилання в апеляції.

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_8 раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, завдані внаслідок вчиненого злочину збитки відшкодував та потерпілий просив суд призначити обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі покарання.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі обставини, які пом`якшують покарання, а саме: що обвинувачений завдані внаслідок вчиненого злочину збитки відшкодував та потерпілий просив призначити обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі покарання були враховані судом при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України щире каяття суд визнав обставиною, що пом`якшує ОСОБА_8 покарання.

Обставин, що обтяжують йому покарання суд не встановив.

Між тим, ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за вчинення злочинів до позбавлення волі та знову скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання саме у виді позбавлення волі за попереднім вироком.

З огляду на наведене, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості.

Приймаючи таке рішення, колегія суддів також враховує, що суд першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупність вироків до призначеного покарання частково приєднав не відбуту частину покарання за попереднім вироком лише у виді одного місяця позбавлення волі, в той час як в апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на суворість призначеного покарання, просить приєднати покарання у виді трьох місяців позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 426, 532 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Печенізького районного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення цього судового рішення.

Головуючий суддя

Судді