Провадження № 1-кс/520/2449/16
УХВАЛА

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 і інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді від 16.09.2016 року.
В обґрунтування вимог клопотання особа, що з ним звернулась, посилається на те, що слідчим суддею не прийнято до уваги, що ОСОБА_6 не повідомлено про підозру, він не є таким, що несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, тому арешт майна було накладено передчасно та за відсутності відповідної правової підстави для цього.
В судовому засіданні захисник заявника вимоги клопотання підтримав повністю та зазначив, що навіть якщо у слідчого судді були достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не мав повноважень накладати арешт на майно особи, яка не була підозрюваним.
Особа, за клопотанням якої накладено арешт на майно в судове засідання не з`явилася, причин неприбуття не повідомила, тому з огляду на вимоги ст. 174 КПК України слідчим суддею визнано можливим розглянути клопотання у її відсутності.
Слідчий в судовому засіданні долучила повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 289 ч.3 КК України та зазначила, що автомобіль на який накладено арешт є знаряддям злочину.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що арешт накладений законно та обґрунтовано, підстави його скасування відсутні.
Вивчивши клопотання та наданні в його обґрунтування матеріали, заслухавши особу, що звернулась із клопотанням, слідчого та прокурора, приходжу до наступних висновків.
В рамках зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2016 року накладено арешт на автомобіль «Toyota Hi Ace», д/н НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.
Поряд із тим, звертаючись із вказаним клопотанням, захисником не наведено жодних доказів та обставин, які не були предметом оцінки слідчого судді при вирішенні питання про арешт майна.
Право надавати правову оцінку дотриманню слідчим суддею вимог процесуального та матеріального закону під час розгляду справи та при винесенні судового рішення надано суду апеляційної інстанції в порядку перегляду судового рішення, тому посилання на порушення слідчим суддею вимог процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, невідповідність ухвали слідчого судді вимогам закону, у зв`язку з чим існують підстави для її скасування, фактично за змістом є апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді від 16.09.2016 року, та їх розгляд по суті віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції.
Доводи захисника щодо відсутності у ОСОБА_6 процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого тощо в даному конкретному випадку не є підставою для висновку про необґрунтованість накладеного арешту майна, оскільки як вбачається з ухвали слідчого судді від 16.09.2016 року, підставою для арешту майна стала достатність підстав вважати, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, тоді як ст. 170 КПК України у випадку накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів не вимагає наявності у власника чи володільця майна відповідного процесуального статусу та з цією метою передбачено можливість арешту майна будь-якої фізичної чи юридичної особи, якщо воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.
На підставі викладеного вважаю, що особою, яка звернулась з клопотанням, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а відтак в задоволенні клопотання має бути відмовлено.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, 26, 174, 309, 532-534 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_1