пр.№ 1-кп/464/4/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.10.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова в складі колегії:

головуючогосудді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження №1319/12140/2012, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 21 грудня 2012 року, відносно:

Н о в о с а д а Святослава Юрійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, такого, що судимості немає,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.2 ст.263 КК України,

у с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_8 11 жовтня 2012 року близько 22 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , під час побутового конфлікту, який виник на ґрунті тривалих сімейних неприязних відносин, вчинив замах на умисне вбивство своєї матері ОСОБА_9 , що виразилось у наступному: ОСОБА_8 з метою вбивства, із застосуванням мисливського ножа, який мав при собі, наніс ОСОБА_9 п`ять ударів у ділянки знаходження життєво важливих органів потерпілої голови та грудей, спричинивши колото-різані рани: одну над правою ключицею, одну на чолі зліва, дві на лівому плечі, які, відносяться до легких тілесних ушкоджень, одну над грудиною у верхній її третині, в четвертому міжребер`ї зліва, проникаючу в плевральну порожнину з ушкодженням міжреберної артерії та наскрізним ушкодженням лівої легені, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, являлась небезпечною для життя в момент спричинення. ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак такий не був закінчений з причин, що не залежали від його волі, оскільки в квартиру зайшов знайомий потерпілої ОСОБА_10 і потерпілій своєчасно була надана кваліфікована медична допомога.

Крім того, ОСОБА_8 11 жовтня 2012 року близько 22 год. знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу, носив при собі холодну зброю мисливський ніж, який використав у подальшому замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 .

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинених кримінальних правопорушеннях не визнав та показав, що періодично проживав з матір`ю ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_3 . Загалом перебував з нею в нормальних відносинах, однак періодично в них виникали конфлікти, остання декілька разів не пускала його додому, виганяла його до батька. Приблизно за пів року до події інкримінованого йому злочину він проживав разом з батьком, за адресою проживання останнього. 11 жовтня 2012 року близько 19.00год- 19.30год. він вийшов з дому, де проживав з батьком, та будучи неподалік будинку матері на автостоянці побачив автомобіль ОСОБА_10 , який перебував в близьких відносинах з його матір`ю. Почергово він намагався додзвонитися до матері та ОСОБА_10 , однак останні не хотіли з ним спілкуватися, покликаючись на зайнятість. А відтак, він зробив для себе висновок, що вони в цей час перебували разом у квартирі матері. Близько 20.15год. він попрямував у сторону центру міста та близько 21.30год пішов в кінотеатр на фільм, де перебував до 23.00год. Після цього, він зустрівся з товаришем та вони пішли до нічного клубу «Міленіум», де перебували до 07.00год. ранку. Додому, де проживав з батьком, прийшов близько 09.00 9.30год., зустрів ОСОБА_11 , яка виходила з квартири, та ліг спати. Близько 14.00-15год. в приміщенні квартири був затриманий працівниками міліції. Вважає, що інкримінований йому злочин вчинив ОСОБА_10 , а матір хоче оправдати останнього, його оговорити;

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_10 про те, що знайомий з обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_12 декілька років до події злочину. З потерпілою перебував в дружніх відносинах, допомагав їй робити ремонт в квартирі, а тому мав ключі. В день коли мали місце події, йому подзвонив обвинувачений ОСОБА_8 та запропонував зустрітися ввечері в квартирі його матері. Перед зустріччю намагався додзвонитися на телефон до потерпілої, однак вона не відповідала. Після цього, він піднявся до квартири потерпілої та подзвонив в двері, однак йому не відчинили. Тоді, він ще раз подзвонив потерпілій на мобільний телефон та почув крик. Зрозумівши, що у квартирі відбувається щось погане він спустився вниз до автомобіля щоб взяти ключі від квартири потерпілої. Після цього, знову піднявся до квартири ОСОБА_12 та відчинивши ключами двері квартири, зайшов туди разом із сусідом на ім`я ОСОБА_13 . В квартирі на кухні вони побачили потерпілу, яка сиділа на підлозі спершись спиною до батареї, на підлозі і стіні була кров. Біля неї знаходилась дочка ОСОБА_14 , яка плакала, та син ОСОБА_15 , який тримав в руці ніж схожий на мисливський. Раніше цього ножа в квартирі потерпілої він не бачив. Він накинув на цей ніж рушник та поклав його на тумбочку. Від потерпілої він дізнався, що удари їй наніс ОСОБА_15 . Після цього, приїхала швидка медична допомога, а ОСОБА_15 пішов з квартири;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_16 про те, що 11 жовтня 2012 року він святкував реєстрацію шлюбу у квартирі АДРЕСА_4 , де були присутні його дружина ОСОБА_17 , брат ОСОБА_18 та теща. Близько 22.00год. у вхідні двері хтось постукав з криком «її вбивають». Відчинивши двері він побачив свідка ОСОБА_10 , на той час йому незнайомого, який був в шоковому стані та покликав його у сусідню квартиру АДРЕСА_5 . Зайшовши у квартиру, він на кухні побачив потерпілу ОСОБА_9 сперту до батареї з раною в ділянці грудної клітки. В кухні був безлад, все було розкидано. ОСОБА_10 сказав, що поранення потерплій завдав її син ОСОБА_8 . При цьому обвинувачений ОСОБА_8 також перебував у квартирі, однак допомоги потерпілій він не надавав, а через 5 хвилин пішов. Він з братом викликали швидку медичну допомогу;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_18 про те, що 11.10.2012 року його брат ОСОБА_16 святкував реєстрацію шлюбу з ОСОБА_17 . Того дня, ввечері він прийшов в гості до брата за адресою: АДРЕСА_4 . Близько 22 год. у вхідні двері квартири хтось постукав. Двері відчинив його брат ОСОБА_13 . Через декілька секунд він також підійшов до вхідних дверей і побачив, що брат разом з ОСОБА_10 направились в сусідню квартиру. Зайшовши в слід за ними в квартиру АДРЕСА_5 побачив на кухні безлад: на стінах сліди крові, а на підлозі кухні розкидані гриби та інші речі. В кінці кухні на землі, опершись на батарею сиділа потерпіла в якої він побачив рану в ділянці грудної клітки. В цей час, в квартирі, крім нього, його брата, потерпілої та ОСОБА_10 , перебував також обвинувачений ОСОБА_8 . Він з братом та ОСОБА_10 надавали потерпілій медичну допомогу. Незабаром приїхали працівники швидкої медичної допомоги;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_19 про те, що вона працює на посаді медсестри КП Львівська станція швидкої медичної допомоги. 11 жовтня 2012 р. вона знаходилась на чергуванні. Цього дня, ввечері на лінію 103 від невідомої особи поступив виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_3 знаходиться жінка з ножовим пораненням та кровотечею і їй необхідна медична допомога. Даний виклик вона передала бригаді для надання медичної допомоги;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_20 про те, що вона працює на посаді лікаря підстанції №4 КП Львівська станція швидкої медичної допомоги. 11 жовтня 2012 р. вона разом з фельдшером ОСОБА_21 та медичною сестрою ОСОБА_22 заступила на чергування. Цього ж дня, близько 22 год. диспетчер передав виклик про ножове поранення жінки 40 років за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно через 10 хвилин після виклику вони прибули за вказаною адресою, де в квартирі на кухні побачили жінку, яка сиділа на підлозі біля стіни. В даної жінки були виявлені множинні колото-різані рани. Бригадою швидкої медичної допомоги було надано першу медичну допомогу та прийнято рішення про її госпіталізацію в лікарню;

показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , який надав показання аналогічні за змістом показанням свідка ОСОБА_20 . Крім цього, повідомив, що потерпіла спочатку була при свідомості, однак коли її зносили до машини швидкої медичної допомоги, їй стало гірше. В приміщенні квартири він дізнався, що удари жінці наніс її син;

даними протоколу огляду місця події від 12 жовтня 2012 року, під час проведення якого оглянуто квартиру АДРЕСА_2 , у ході якого зафіксовано обстановку, сліди та плями речовини бурого кольору, вилучено ніж в рушнику зі слідами речовини бурого кольору, який знаходився на тумбочці в коридорі при вході в квартиру, пару вологих шкіряних рукавиць зі слідами речовини бурого кольору, які вилучені з туалету біля водяного насосу, змиви та зіскоби речовини бурого кольору з різних ділянок вказаної квартири (т.1 а.с. 18-39);

дослідженими в судовому засіданні речовими доказами: ножем та шкіряними рукавицями, які були вилучені в квартирі потерпілої 12 жовтня 2012 року під час проведення огляду місця події;

даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 13 жовтня 2012 р. з участю свідка ОСОБА_10 та даними відеозапису, з якого вбачається, що ОСОБА_10 показав обставини вчиненого злочину та місце його вчинення (т.1 а.с.125-133);

даними висновку судово-медичної експертизи відділення СМЕ при 8-ій МКЛ Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи КЗ ЛОР за №408/12 від 12 жовтня 2012р., з якого вбачається, що в потерпілої ОСОБА_12 було п`ять поранень. Одне з них розташоване над грудиною у верхній її третині, в четвертому міжребер`ї зліва проникало в плевральну порожнину з ушкодженням міжреберної артерії та наскрізним ушкодженням лівої легені. Воно супроводжувалось поступленням повітря та крові у плевральну порожнину та під шкіру, було небезпечним для життя на момент заподіяння і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. Друге поранення проходило в межах м`яких тканин над правою ключицею. Третє поранення в межах м`яких тканин на чолі зліва. Четверте та п`яте поранення проходили в межах м`яких тканин на лівому плечі. Кожне з описаних ушкоджень заподіяні колюче-ріжучим чи подібним на нього знаряддям, можливо клинком ножа 11 жовтня 2012 року. Кожне з решту ушкоджень, крім першого мають ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (т.1 а.с. 169-170) ;

даними висновку судово-медичної експертизи Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи КЗ ЛОР за №2310 від 12 жовтня 2012 року, з якого вбачається, що в неповнолітньої ОСОБА_8 виявлено садно на чолі справа, яке утворилось від дії тупого предмета, могло виникнути 11 жовтня 2012 р. та відноситься до легкого тілесного ушкодження (т.1 а.с. 178);

даними висновку експертизи холодної зброї Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Львівській області за №5/802 від 05 грудня 2012 року, з якого вбачається, що ніж, вилучений 11 жовтня 2012 року (помилка експерта в даті насправді ніж згідно з протоколом огляду вилучено 12 жовтня 2012 року) на тумбочці при вході в квартиру АДРЕСА_2 за фактом нанесення ножових поранень під час побутового конфлікту ОСОБА_8 своїй матері ОСОБА_12 є холодною зброєю колючо-ріжучої дії мисливським ножем загального призначення, який виготовлений заводським способом (т. 2 а.с. 20 - 21);

даними висновку судової імунологічної та молекулярно-генетичної експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Львівській області за №3/1686 від 07 грудня 2012 року, з якого вбачається, що у змиві з зовнішньої поверхні правої рукавиці, у вирізках зі слідів на підкладці правої рукавиці та у вибіркових вирізках з долонної поверхні підкладки лівої рукавиці виявлено кров людини без домішок поту. У змиві з зовнішньої поверхні лівої рукавиці слідів крові, поту та епітеліальних клітин з ядрами не виявлено. При порівняльному дослідженні встановлено, що генетичні ознаки слідів крові на правій рукавиці збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_12 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 (т.2 а.с. 27-31);

висновком судової імунологічної експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ МВС України у Львівській області за №3/1684 від 06 грудня 2012 року, з якого вбачається, що у слідах на ножі та на рушнику, наданих на дослідження, виявлено кров людини без домішок поту. Кров, що виявлена у слідах на ножі може походити від потерпілої ОСОБА_12 . Походження виявленої крові від ОСОБА_8 виключається (т.2 а.с. 12-14);

висновком судово-медичної експертизи КЗ ЛОР Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи за №327/2012-мк від 19.12.2012 р. одягу ОСОБА_12 та ножа, з якого вбачається, що усі колото-різані пошкодження, виявлені на одязі, співпадають за локалізацією з ранами, виявленими на тілі потерпілої. Не можливо виключити можливість нанесення описаних колото-різаних пошкоджень клинком ножа, наданого на експертизу (т.2 а.с. 35-41);

даними довідки КП Львівська станція швидкої медичної допомоги №01-11/1230 від 06 грудня 2012 року та карти виклику швидкої медичної допомоги Ф 109/о № 354 від 11 жовтня 2012 року, відповідно до яких 11 жовтня 2012 р. о 22 год 18 хв. з приводу ножового поранення на станції швидкої медичної допомоги м.Львова зафіксовано виїзд швидкої медичної допомоги №354 за адресою: АДРЕСА_3 . Даний виїзд здійснювала бригада швидкої медичної допомоги №39 в складі лікаря ОСОБА_20 , фельдшера ОСОБА_21 та медичної сестри ОСОБА_22 . Даний виклик приймала медична сестра диспетчерської ОСОБА_19 (т.2, а.с. 183, 184);

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно з ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Відповідно до ч.4 цієї ж статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на прокурора.

У процесі розгляду справи суд при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу та в їх сукупності з точки зору достатності і взаємозв`язку, прийшов до переконання про наявність в діяннях обвинуваченого ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.2 ст.263 КК України. Суд не бере до уваги показань обвинуваченого щодо невчинення ним згаданих правопорушень і сприймає їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Докази обвинувачення щодо вини ОСОБА_8 у вчинених кримінальних правопорушеннях є переконливими, об`єктивно відображають обставини справи та події; кожен доказ оцінений судом з точки зору належності, допустимості та достовірності. Жоден із доказів під час судового розгляду не спростований. При цьому клопотання обвинуваченого щодо визнання доказів недопустимим від 13 жовтня 2016 року не ґрунтується на вимогах ст.ст.86, 87 КПК України. Також суд не має підстав не вірити показанням свідка ОСОБА_10 , оскільки стороною захисту не надано та судом не здобуто доказів чи підстав з яких він може оговорювати обвинуваченого, а тим більше після попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань у відповідності до вимог ст.384 КК України.

Відтак, доводи ОСОБА_8 щодо невинуватості жодним чином не підтверджені, є голослівними та спростовуються доказами, наданими стороною обвинувачення.

Усуваючи недоліки вказані в ухвалі апеляційного суду Львівської області від 19 червня 2014 року щодо неналежного повідомлення потерпілої ОСОБА_9 про судові засідання, у зв`язку з чим вона була позбавлена реалізувати свої процесуальні права, суд враховує наступне. 27 червня 2016 року потерпіла електронною поштою направила суду заяву, в якій на підставі ст.63 Конституції України відмовляється давати показання у даній справі щодо замаху на її життя, вчиненого сином ОСОБА_8 , просить суд суворо його не карати. Аналогічну заяву подано до суду свідком ОСОБА_8 , сестрою обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, так як він вчинив замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, а також за ч.2 ст.263 КК України, так як він носив при собі холодну зброю без передбаченого законом дозволу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 на підставі ст.ст.65, 68 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, вчинення обвинуваченим злочинів, які згідно із ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості та особливо тяжким, особу обвинуваченого, який судимості немає, неодружений, не працює, будь-яких осіб на утриманні не має, за місцем проживання характеризується як такий, що скарг від сусідів та мешканців щодо нього не поступало.

Актом №285 стаціонарної комплексної судової-психолого-психіатричної експертизи КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» від 28 листопада 2012 року встановлено, що ОСОБА_8 психічним захворюванням не страждає, а виявляє емоційно нестабільний розлад особистості, межовий тип, що не позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У нього немає будь-яких психічних вад, через які він би не міг самостійно реалізовувати своє право на захист. У період інкримінованих дій ОСОБА_8 також психічним захворюванням не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності і міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Клінічних ознак хронічного алкоголізму чи наркоманії він не виявляє. В період інкримінованих йому дій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував. ОСОБА_8 під час інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту не перебував та не перебував у будь-якому іншому емоційному стані як психологічній підставі сильного душевного хвилювання (т.2 а.с. 47-51).

Таким чином, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого, характер і ступінь тяжкості злочинів, зокрема ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин за ч.1 ст.115 КК України не було доведено до кінця, вчинення злочинів проти життя та здоров`я особи і в сфері громадської безпеки, особу обвинуваченого, його соціальний статус, характеристику та те, що він не займається суспільно-корисною діяльністю, прохання потерпілої його суворо не карати, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення йому покарання в межах санкцій ч.1 ст.115 КК та ч.2 ст.263 КК України, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим на підставі ч.1 ст.70 КК України, пов`язаного з ізоляцією від суспільства та поміщення до кримінально-виконавчої установи закритого типу, у виді позбавлення волі на строк наближений до мінімального.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення обвинуваченому ОСОБА_8 з 12 жовтня 2012 року по 17 жовтня 2016 року слід зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Розглядаючи заявлений по справі цивільний позов суд встановив наступне. Відповідно до довідки Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова від 30 листопада 2012 р. №2357 (т. 2 а.с. 181) потерпіла ОСОБА_12 знаходилась на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 11 жовтня 2012 року по 29 жовтня 2012 року. Загальна сума затрачених коштів на її лікування складає 3762,55 грн.

Згідно з ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Таким чином, цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова до ОСОБА_8 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілої в розмірі 3762,55 грн. підлягає задоволенню, оскільки заклад охорони здоров`я поніс витрати на лікування потерпілої в зазначеному розмірі.

У відповідності до ст.124 КПК України з обвинуваченого в користь держави підлягають стягненню судові витрати за проведення експертиз в розмірі 5131,80 грн.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання вісім років позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання два роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання вісім років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_8 в строк відбування покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк попереднього ув`язнення з 12 жовтня 2012 року, часу фактичного затримання, по 17 жовтня 2016 року, а всього чотири роки п`ять днів з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У зв`язку з фактичним відбуттям призначеного цим вироком покарання з урахуванням вказаного перерахунку, ОСОБА_8 звільнити з-під варти в залі суду.

До набранням вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_8 змінити із тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова до ОСОБА_8 задоволити повністю. Стягнути з ОСОБА_8 в користь Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні м.Львова 3762,55 грн. (три тисячі сімсот шістдесят дві грн. 55 копійок) витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_12 .

Стягнути з ОСОБА_8 в користь держави витрати за проведення призначених у кримінальному провадженні судових експертиз у розмірі 5131,80 грн. (п`ять тисяч сто тридцять одна грн. 80 коп.).

Речові докази у справі, а саме:

- мобільний телефон Нокія 6131; сім картку оператора мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_1 , серійний номер НОМЕР_2 , які передані на зберігання потерпілої ОСОБА_12 , залишити у власності останньої;

- речі обвинуваченого: кепку червоного кольору, кепку синього кольору, куртку сірого кольору, кепку чорного кольору, шапку чорно-сірого кольору, шапку чорного кольору, шапку чорного кольору, пару рукавиць чорного кольору, футболку світло-коричневого кольору, куртку сірого кольору, футболку сірого кольору, кофту синьо-голубого кольору, футболку салатового кольору, кофту світло-зеленого кольору, футболку білого кольору, футболку світло-зеленого кольору, кофту темно синього кольору, футболку світло-коричневого кольору, футболку світло-коричневого кольору, футболку темно-сірого кольору, футболку темно-синього кольору, футболку світло-зеленого кольору, футболку темно-синього кольору, кофту коричневого кольору, пару рукавиць без пальців, кофту синього кольору, футболку голубого кольору, футболку білого кольору, футболка білого кольору, футболку салатового кольору, футболку чорного кольору, футболку чорного кольору, кофту чорного кольору, футболку синього кольору, светр, куртку сіро-червоного кольору, дві футболки, штани, мобільний телефон Нокія N-91-1 з сім карткою оператора мобільного зв`язку Лайф, повернути обвинуваченому ОСОБА_8 ;

- два ватні тампони зі змивами з рук ОСОБА_8 ; уламок тарілки, зіскоби РБК, фрагмент марлі з РБК, два марлевих тампони, два паперові конверти з марлевими тампонами; дактилокарта ОСОБА_8 , ніж, рушник, пару шкіряних рукавиць, переданих на зберігання у камеру схову Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, знищити;

- одяг потерпілої: футболку жіночу, бюзгалтер, светр жіночий, спортивні штани, пару шкарпеток, повернути потерпілій ОСОБА_12 ;

- медичні документи: виписку № 21217, результат аналізів № 332, результат обстеження № 65992, повернути в медичні установи за належністю;

- медичну картку з медичного центру Інва, повернути медичному центру Інва ;

- паспорт обвинуваченого серії НОМЕР_3 , повернути ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3