Справа № 496/5657/15-к
Провадження № 1-кп/496/44/16
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року місто Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю

прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка матеріали кримінального провадження за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, м. Біляївка, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.11.2007 судимий Біляївським районним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. В силу ст. 71 КК України додано 1 рік позбавлення волі, від невідбутої частини покарання призначеного Біляївським районним судом від 12.08.2005 року;

- 26.02.2015 судимий Біляївським районним судом за ч. 2 ст. 289 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, в силу ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 185; ч. 2 ст. 289 КК України, на шлях виправлення не став та скоїв умисний злочин при наступних обставинах.

11.11.2015, у вечірній час, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів переконавшись у таємності своїх дій, переліз через паркан присадибної ділянки №253, проникнув таким чином на територію домоволодіння, розташованого за вказаною адресом. Далі, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження кріплення навісного замка вхідних дверей проник до житлового будинку, звідки скоїв крадіжку майна, а саме:

- ламінат (б / у), світло - коричневого кольору, 12 квадратів, вартістю 115 грн. / кв. м., на загальну суму 1150 грн.;

- металеву вішалку для одягу, зеленого кольору, у вигляді парасольки, вартістю 200 грн.;

- сапу чорного кольору, з дерев`яним держаком, вартістю 75 грн.;

- ковдру червоного кольору, вартістю 100 грн.;

- пластмасове відро чорного кольору, ручка перемотана ізоле нтою зеленого кольору, вартістю 50 грн.;

- пластмасовий тазик синього кольору, вартістю 80 грн.;

- металевих виробів (металобрухт) 7 кг. (чайник старий, кришка з пральної машинки, тарілки з терезів т.д.), вартістю 3 грн./кг., на загальну суму 21 грн.;

Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 1676 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. При цьому пояснив, що в листопаді місяці 2015 року переліз через паркан присадибної ділянки №253 та проникнув на територію домоволодіння СОТ «Гудок» с.Маяки. та викрав майно, яке зазначалося в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, які суд вважає об`єктивними та такими, що не викликають сумніву, а саме:
-поясненням потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні вказав, що з обвинуваченим раніше не знайомий, йому вночі повідомили, що сталася крадіжка в його садовому будинку і він відразу виїхав на місце злочину в СОТ «Гудок», с.Маяки Біляївського району Одеської області. Все майно, яке було перераховано в обвинувальному акті було у нього викрадене, та зараз повернуто. Також пояснив, що обвинувачений проник до його приміщення через сітку, паркан, вибив скло у вікні і таким чином проник до приміщення, також пошкодив два замки.

-поясненнями свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні про те, що до скоєння злочину бачила обвинуваченного на дачах СОТ «Гудок», це було приблизно початок листопада 2015 року, побачила обвинуваченного, який їхав на велосипеді і віз різні інструменти та матеріали;

-поясненнями свідка ОСОБА_8 в судовому засідання, яка пояснила, що територія СОТ «Гудок» не охороняється, якщо з`являються не знайомі люди, то вона повідомляє про це відділ поліції. Таким чином, в листопаді місяці 2015 року їй подзвонили і сказали, що зупинили підозрілого чоловіка, у якого були інструменти та інші стойматеріали. Вона підійшла та впізнала ОСОБА_5 , так як раніше вже його бачила. Після цього викликали співробітників поліції, і обвинувачений почав показувати, як він заліз до приміщення, як викрав речі.

-поясненнями свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні про те, що він, їхав із причепом і побачив обвинуваченого, який їхав на велосипеді та в нього були строй матеріали, так як обвинуваченого раніше він не бачив, то він здався йому підозрілим і тому він вирішив зупинитись і розпитати. Під час розмови свідок зрозумів, що речі викрадені і тому він зателефонував ОСОБА_8 і сказав підійти, в цей час він прив`язав обвинуваченого до причепу, потім викликали співробітників поліції і обвинувачений в їх присутності показував, де він все брав.

-протоколом огляду місця події від 12.11.2015 року, де в присутності понятих зафіксовано місце скоєння крадіжки, а також фототаблицями до протоколу огляду місця події (а.с.7-9, 10).

Отже, аналізуючи зібрані в ході досудового розслідування та досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведена, оскільки беззаперечно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для підтвердження вини обвинуваченого.
Суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, що виявилось у тому, що він під час судового слідства, повно, детально та послідовно розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин, проте задовільно характеризується за місцем проживання, раніше засуджувався.

Враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, пом`якшуючі покарання обставини, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_6 під час кримінального провадження до початку судового розгляду не заявляв цивільний позов про стягнення матеріальної та/або моральної шкоди з обвинуваченого , який вчинив суспільно небезпечне діяння.
Суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Враховуючи наведене, оскільки у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2015 року накладено арешт на велосипед зеленого кольору, марки «Україна», тому суд приходить до висновку про скасування такого арешту і повернення вказаного майна ОСОБА_5 , як законному власнику.
З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Згідно ст. 71 КК України за сукупністю вироків, а саме Біляївського районного суду Одеської області від 26.02.2015 року остаточно ОСОБА_5 призначити покарання шляхом часткового приєднання вироків - 5(п`ять) років 2 місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін. Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 12.11.2015 року.
Зняти арешт, накладений ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 13.11.2015 на велосипед зеленого кольору, марки «Україна», що належить ОСОБА_5 та повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_1 .