У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000343, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08 липня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК.
Вироком Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначення покарання скасовано.
Постановлено новий вирок, яким призначено ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.
У решті вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 13 лютого 2015 року приблизно о 15.00 год. на зупинці громадського транспорту біля станції метро «Житомирська» у м. Києві знайшов і підібрав, тобто незаконно придбав поліетиленовий згорток із речовиною, що містить наркотичний засіб метадон, маса якого становить 0,130 г та обіг якого обмежено.
Вказаний згорток він поклав собі в кишеню і незаконно зберігав без мети збуту до моменту виявлення цього наркотичного засобу працівниками міліції того ж дня о 15.20 год.

У касаційній скарзі захисник порушує питання про зміну вироку суду апеляційної інстанції та призначення засудженому більш м`якого покарання зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК. Захисник зазначає, що апеляційний суд призначив ОСОБА_7 надто суворе покарання, яке не враховує усіх даних про особу винного, зокрема його позитивної характеристики, наявності дружини та її неповнолітньої дитини, яка перебуває на його утриманні, того, що він працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває і щиро розкаявся.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав скаргу і просив звільнити засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК, думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, який не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні. Відповідно до вимог ст. 433 КПК при розгляді доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

При призначенні покарання суд повинен дотриматися вимог статей 50, 65 КК, урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі суд апеляційної інстанції врахував, що вчинене кримінальне правопорушення є середньої тяжкості, дані про особу винного, який раніше був судимий, у тому числі за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, те, що він на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, але перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом лікаря - нарколога. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочинів. Врахуваваши наведене, суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість звільнення винного від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК.

З таким висновком погоджується і суд касаційної інстанції.

Разом із тим, доводи, наведені у касаційній скарзі захисника, про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання є слушними.

З урахуванням визнання засудженим вини у повному обсязі, його щирого каяття, що є обставинами, які пом`якшують покарання, а також з урахуванням конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення (кількість вилученого наркотичного засобу, який ОСОБА_7 знайшов та незаконно зберігав біля 20 хвилин), а також дані про його особу ( ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем реєстрації, до суду касаційної інстанції подав документи, які підтверджують, що він одружився і має на утриманні неповнолітню дитину своєї дружини, працює на посаді кур`єра в ТОВ «ІНОТЕК»), дотримуючись принципу індивідуалізації покарання, колегія суддів вважає, що існують підстави для застосування положень ст. 69 КК.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 309 КК із застосуванням ст. 69 КК до 1 року 6 місяців позбавлення волі.
В решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3