Справа № 414/2095/15-к
Провадження № 11-кп/782/190/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі
головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

з секретарем ОСОБА_4

спеціалістом ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Сєвєродонецьку Луганської області матеріали кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст. 382 КК України, за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 , поданими на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 09.06.2016 року, якою ОСОБА_7 звільнена від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 382 КК України, на підставі ст. 49 КК України,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 09.06.2016 року обвинувачена ОСОБА_7 була звільнена від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 382 КК України, у зв`язку із спливом строків давності, а кримінальне провадження щодо неї закрите на підставі ст. 49 КК України.

Задовольняючи подане 25.04.2016 року відповідне клопотання прокурора ОСОБА_6 , суд зазначив, що кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 382 КК України правильна ( оскільки, вона дійсно двічі не виконала рішення Кремінського райсуду Луганської області від 17.05.2002 року та від 21.01.2005 року про заборону вчинення нею перешкод для ОСОБА_9 у спільному користуванні ними домоволодіння по АДРЕСА_1 ), це кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії середньої тяжкості і воно не є триваючим, на час розгляду спливли передбачені ст.49 КК України строки давності з дня вчинення правопорушення, і перешкод для застосування цієї норми закону не вбачається.

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 , не погоджуючись з висновками суду, просить ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд матеріалів провадження щодо ОСОБА_7 .

Потерпіла, посилається на те, що протягом 2013-2015 років працівники та слідчі Кремінського РВ УМВС України у Луганській області необґрунтовано, із порушенням вимог Конституції України, відмовляли їй у проведенні слідчих дій та досудового розслідування за її заявами щодо незаконних дій її сестри, ОСОБА_7 та закривали кримінальне провадження на підставі ст.284 КПК України і відповідні постанови неодноразово скасовувались ухвалами слідчих суддів Кремінського райсуду.

Про закінчення досудового розслідування провадження та направлення матеріалів провадження до прокуратури Кремінського району Луганської області вона дізналась із листа-відповіді керівника Кремінського райвідділу від 03.11.2015 року, але ані з матеріалами провадження, ані зі змістом обвинувального акту ознайомлена не була.

Потерпіла наводить детальну хронологію її дій по відводу головуючого по справі судді ОСОБА_11 , листування із Кремінським райсудом з підстав її неявки до підготовчих судових засідань з грудня 2015 року по травень 2016 року і висловлює категоричну незгоду із змістом клопотання прокурора ОСОБА_6 про звільненняі ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, допущені при цьому порушення діючого КПК щодо змісту та форми цього процесуального документу.

Зазначає про численні порушення порядку перебігу судового розгляду клопотання прокурора, дії головуючого по примушуванню, на її погляд, ОСОБА_7 до визнання нею своєї провини та згоді її на закриття провадження по справі, на перепони у вільному доступі до матеріалів справи та у отриманні копій технічних записів судових засідань, що позначилось на строках підготовки та складання апеляційної скарги.

Не згодна з підставами звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності і вважає ухвалу суду не законною та не обґрунтованою.

У апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_10 порушується питання про скасування ухвали суду як незаконної та необґрунтованою, постановленої з численними порушеннями вимог діючого КПК України, та призначення нового судового розгляду справи.

Зокрема, представник наголошує, що, суд, визначаючи в ухвалі про доведеність провини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, тим не менш, у жодному судовому засіданні, починаючи з 22.12.2015 року і по 09.06.2016 року, будь-яких доказів на підтвердження такого висновку не досліджував і не витребував матеріалів досудового розслідування № 0001155 щодо ОСОБА_7 .

Клопотання прокурора від 25.04.2016 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.. 49 КК України, також, на думку представника, не відповідало за формою та змістом вимогам ст.287 КПК України, і, крім того, не містило письмової згоди ОСОБА_7 про це.

Зазначені порушення КПК представник потерпілої вважає істотними та такими, що суттєво порушували права потерпілої в частині відсутності безпосередності дослідження доказів, змагальності сторін.

Під час апеляційного перегляду:

Представник потерпілої ОСОБА_10 підтримав у повному обсязі як свою апеляційну скаргу, так і апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 та просив ухвалу суду 1-ї інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд;

Прокурор ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_7 заперечували проти апеляційних вимог потерпілої та її представника, просили залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, врахувавши вищевикладені доводи сторін , перевіривши матеріали судового провадження у межах поданих апеляційних скарг та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню за такими підставами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто, таких порушень вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Переглядаючи у межах поданих апеляційних скарг матеріали провадження , колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності судом 1-ї інстанції були допущені такі істотні порушення вимог діючого КПК, які призвели до винесення рішення, яке не відповідає викладеним у ст. 370 КПК України вимогам законності і обґрунтованості.

У разі, якщо справа надійшла до суду з обвинувальним вироком і під час судового провадження були встановлені підстави, передбачені ст. 49 КК України, суд за клопотанням, зокрема, прокурора, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, у разі заперечення потерпілої сторони про закриття справи, повинен перевірити:

-чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа;

-чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;

-чи винен обвинувачений у його скоєнні;

-чи дійсно спливли строки давності, можливу їх зупинку чи переривання, правильність їх обчислення, встановлення часу початку їх обчислення ( момент оголошення підозри чи обвинувачення тощо).

Ухвалою суду встановлено, що ОСОБА_7 була зобов`язана рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 17.05.2002 року та 21.01.2015 року не чинити перешкод ОСОБА_9 у користуванні 1/2 часткою домоволодіння по АДРЕСА_1 , проте, не виконала цих рішень і вчинила перешкоди у користуванні ОСОБА_9 своєю частиною, і ці обставини самою обвинуваченою не спростовуються, вона визнала свою вину.

Крім того, суд зазначив про те, що скоєне ОСОБА_7 правопорушення не є триваючим, з моменту його скоєння спливли всі, передбачені ст. 49 КПК України для цієї категорії правопорушень, строки давності.

Разом з тим, як випливає із записів та частково відтворених під час апеляційного перегляду справи даних носіїв технічної інформації, журналів судових засідань ( а.п.12,25,32,37, 113-115), обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у невиконанні судових рішень не визначала та фактично надала свої пояснення з приводу фактичних обставин справи.

Водночас, у матеріалах судового провадження ( а.п. 108) є письмова заява ОСОБА_7 про визнання нею своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та згода на звільнення її від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України.

Як вбачається із журналу судового засідання, даних технічного носія інформації, судом не досліджувались докази на підтвердження зазначених в ухвалі і встановлених судом обставин та часу скоєння ОСОБА_7 правопорушення і матеріали кримінального провадження № 0001155 щодо ОСОБА_7 судом не витребувались.

Клопотання потерпілої та її представника про дослідження матеріалів провадження було відхилено судом за необґрунтованістю.

Таким чином, всупереч вимогам ч.1 ст. 94, ч.1 ст. 23 КПК України суд, не впевнившись у позиції обвинуваченої та не усунувши протиріччя у цьому питанні, не провівши у повному обсязі судове слідство, і не перевірив зазначених у клопотанні прокурора доказів та доведеності вини ОСОБА_7 ,часу скоєння нею зазначеного кримінального правопорушення, не визначивши момент початку перебігу строків давності, передчасно звільнив її від кримінальної відповідальності.

Доводи апеляційних скарг потерпілої та її представника стосовно допущених судом істотних порушень вимог КПК України колегія суддів визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів на підставі ст. 409-411 КПК України , діючи у межах апеляційних вимог потерпілої та її представника, вважає за необхідне ухвалу скасувати, із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, з огляду на те, що під час розгляду справи суд не досліджував докази безпосередньо, а у апеляційних скаргах потерпіла та її представник не заявляли клопотання у порядку ч.3 ст.404 КПК України про повторне дослідження апеляційним судом обставин, які неповно досліджені судом 1-ї інстанції, чи дослідження нових доказів, які взагалі судом не досліджувались.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404,405, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 та її представника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 09.06.2016 року, якою ОСОБА_7 звільнена від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, скасувати, з призначенням нового судового розгляду матеріалів провадження у суді 1-ї інстанції.

Судді