Провадження 1-в/485/310/16
20 вересня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-5 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 в м.Снігурівка у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
15 вересня 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним клопотанням та просив суд про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі за вироком від 29 квітня 2014 року Дзержинського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області.
У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав повністю та пояснив, що відбуває покарання у Снігурівській ВК №5, залучається до праці, стягнень не має, відбув установлену законом частину призначеного судом покарання, а тому просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.
Представник установи вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, так як засуджений своєю поведінкою та ставлення до праці не довів свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення.
Заслухавши засудженого, думку представника установи, думку прокурора, який вважає, що підстави для умовно-дострокового звільнення засудженого відсутні, дослідивши матеріали особової справи засудженого та надані докази, суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовнодострокове звільнення від відбування покарання.
Умовнодострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як свідчить вирок від 29 квітня 2014 року Дзержинського районного суду м.Кривий Ріг Дніпропетровської області (а.с.54 особової справи засудженого), ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за злочини за ст.186 ч.2, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 лютого 2016 року ОСОБА_5 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув"язнення з 03 липня 2013 року по 03 червня 2014 рік включно (а.с.65 особової справи засудженого).
Початок строку відбування покарання 03 липня 2013 року, кінець строку 03 серпня 2017 року.
Невідбутий термін покарання станом на 20 вересня 2016 року становить 10 місяців 13 днів.
За весь час відбування покарання у місцях позбавлення волі засуджений характеризується посередньо, як такий, що стає на шлях виправлення. Залучався до праці, але заохочення за сумлінне ставлення до праці відсутні. Мав два стягнення, які у встановленому законом порядку погашені. Вказане підтверджується характеристиками (а.с.145-169 особової справи засудженого), постановами (а.с.78, 156 особової справи засудженого).
Таким чином, суд вважає, що клопотання засудженого не підлягає до задоволення, так як він під час відбування покарання у місцях позбавлення волі не довів свого виправлення. Та обставина, що він відбув установлений термін покарання, не є підставою для беззаперечного умовно-дострокового звільнення засудженого.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України суд,-
Клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд протягом 7 діб з моменту її проголошення.
СУДДЯ