Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/391/16-к
Провадження № 1-кп/506/60/16
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору
Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_3
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Федосіївка Красноокнянського району та мешканця
АДРЕСА_1 ,
громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого,
одруженого ,раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
17 червня 2016 року судом було ухвалено рішення про призначення підготовчого судового засідання.
Прокурор та потерпіла у підготовчому судовому засіданні просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.
Обвинувачений та захисник не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.
Заслухавши думки учасників судового провадження та вивчивши обвинувальний акт і додані до нього документи, суд приходить до висновку про повернення обвинувального акту прокурору, виходячи із наступного.
Обвинувальний акт є завершальним процесуальним документом за результатами досудового розслідування кримінального провадження і має відповідати вимогам ст.291 КПК України.
Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п.34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також«Даллос проти Угорщини», п. 47).
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, відповідно до вимог ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Частиною першою ст.337 КПК України визначено, що судовий розгляд справи проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді. Висунуте обвинувачення має бути конкретним, що є прямим обов`язком органу досудового слідства та невід`ємною частиною права обвинуваченого на захист.
Так ,при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення зазначено, що 13 грудня 2015 року близько 11.55 , ОСОБА_5 , перебуваючи разом з ОСОБА_7 на полюванні неподалік від с.Федосіївка Красноокнянського району , розраховуючи, що ОСОБА_7 йде праворуч та трохи позаду ,не впевнившись в безпечності пострілу, діючи в стані злочинної недбалості, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння ,хоча повинен був і міг їх передбачити ,зі своєї гладкоствольної мисливської рушниці ІЖ-58 /16 калібру,2-х стволова, № НОМЕР_1 , дозвіл № НОМЕР_2 / скоїв постріл по зайцю,внаслідок чого декілька дробин влучили в область голови та шиї ОСОБА_7 ,який в цей час знаходився на лінії пострілу за бур`яном, спричинивши йому тілесні ушкодження на обличчі в міжбрівній області рубець з садном, на нижній поверхні підборіддя справа рубець, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №23 від 25 січня 2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Внаслідок вогнепального поранення ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в КУ « Одеська обласна клінічна лікарня», помер.
При цьому в обвинувальному акті не вказано, які саме тілесні ушкодження внаслідок саме вогнепального поранення отримав ОСОБА_7 , так як рубці ,що є загально відомою інформацією ,це кінцевий етап загоєння глибоких дефектів шкіри чи слизової оболонки, які спричинила дія фізичних (порізи, розриви, хірургічні розрізи), хімічних , біологічних чинників, що обумовлюють розвиток рубцевої тканини на місці дефекту. Таким чином, рубці не є тілесними ушкодженнями, а лише наслідками таких ушкоджень. При цьому внаслідок саме яких тілесних ушкоджень утворилися рубці, в обвинувальному акті не зазначено.
Крім того, в обвинувальному акті взагалі не зазначено, що саме спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .
Такий виклад фактичних обставин в обвинувальному акті є неконкретним та недопустимо спрощеним.
З огляду на викладене, зазначені порушення вимог КПК України позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти за його результатами судове рішення по суті обвинувачення.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.
Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт, як такий ,що не відповідає вимогам КПК України, разом з додатками, підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області, через суд першої інстанції, протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали учасники судового провадження мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1