Єдиний унікальний № 500/951/15-к
Провадження № 1-в/500/207/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у звільненні засудженого від відбування покарання
у зв`язку із закінченням іспитового строку
08 квітня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі Одеської області подання Ізмаїльського МРВ КВІ УДПС України в Одеській області у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000032, про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку

ОСОБА_3 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України із неповною середньою освітою, не одруженого, працюючого за наймом в с. Новий Каланчак Ізмаїльського району, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2015 р. за ч. 3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України,

встановив:
Ізмаїльський МРВ КВІ УДПС України в Одеській області просить суд звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2015 р., яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, посилаючись на те, що під час відбування покарання з випробуванням нового злочину не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався, покладені судом обов`язки виконав в повному обсязі.

Прокурор, представник КВІ та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про причини неприбуття суд не повідомили. До суду надійшли заяви представника КВІ та прокурора, якими вони просили суд здійснити судовий розгляд у їх відсутності. Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття. В даному випадку неприбуття осіб, які беруть участь у судовому провадженні, не перешкоджає проведенню судового розгляду та їх участь не є обов`язковою.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому проваджені, то в силу ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, розглянувши подання КВІ, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_3 , дійшов висновку, що в задоволенні подання КВІ слід відмовити з таких підстав.

Так, 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 був засуджений Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2016 року у задоволенні подання КВІ про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку було відмовлено у зв`язку з тим, що КВІ не були в повному обсязі перевірені дані щодо вчинення або не вчинення засудженим ОСОБА_3 нового злочину та адміністративних правопорушень за весь час іспитового строку, оскільки в матеріалах особової справи була відсутня копія постанови про закриття кримінального провадження 0001125 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а також даних про вчинення або не вчинення ОСОБА_3 нових злочинів чи адміністративних правопорушень, що охоплювали б весь період іспитового строку, тобто до 27 лютого 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 21 КПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному КПК України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Однак, в порушення вищенаведених вимог ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 21 КПК України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», інспектором КВІ після повернення судом особової справи були додані лише дані відділу моніторингу Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області про наявність у засудженого ОСОБА_3 судимостей та відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності, що охоплюють весь період іспитового строку ОСОБА_3 .

Відомості ж про закриття кримінального провадження № 0001125, у якому ОСОБА_3 значиться як особа, на яку вказав свідок, та відомості про яке були внесені до ЄРДР 07 травня 2015 року, тобто в період іспитового строку ОСОБА_3 , інспектором КВІ достовірно перевірені не були, про що свідчить відсутність копії відповідної постанови про закриття вказаного кримінального провадження у матеріалах особової справи засудженого.

Суд не вбачає підстав для відступлення від свого висновку, викладеного в ухвалі від 15.03.2016 р., про необхідність достовірної перевірки інспектором КВІ обставин закриття кримінального провадження, які можуть бути встановленні шляхом дослідження копії відповідної постанови про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим, та оскільки вимога суду про необхідність долучення такої постанови до матеріалів особової справи інспектором КВІ виконана не була, суд позбавлений можливості вирішити питання про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання, тому в задоволенні подання КВІ слід відмовити.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 165, 166 КВК України,
ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

ухвалив:
В задоволенні подання Ізмаїльського МРВ КВІ УДПС України в Одеській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.02.2015 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на один рік, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1