В И Р О К
26 лютого 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, не офіційно працює, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 31.05.1993 року Запорізьким районним судом за ст. 86-1, ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 31.07.1996 року на підставі ст. 6 Указу президента України „Про амністію;
2) 22.04.1998 року Орджонікідзевським районним судом за ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 141, 42 КК України до позбавлення волі строком на 7 років, звільнений 29.01.2004 року по відбуттю строку покарання;
3) 02.06.2005 року Свердловським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі строком на 8 років;
4) 31.10.2012 року Слов`яносербським районним судом Луганської області за ст. 391, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, звільнився 06.09.2013 року,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Враховуючи, що обвинувачений не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, провів судовий розгляд із застосуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України.
Суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину та кваліфікує його дії: за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вину визнав повністю, за даними КУ «ОПБ» та КУ „ЗОНД обвинувачений на диспансерному обліку не перебуває, має на утриманні дитину та вагітну цивільну дружину, щиро розкаявся в скоєному.
З урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, обставин справи, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів необхідним є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає доцільним призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.124, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ПРИСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на 2 (два) роки, якщо він протягом зазначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені у кримінальному провадженні процесуальні витрати в сумі 184 (сто вісімдесят чотири) гривні 14 копійок, пов`язані з проведенням товарознавчої експертизи № 2524 від 08.12.2015 року.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1