Справа № 308/8618/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2016 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_4 про обрання відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Мончегорськ, Мурманської області, Російська Федерація, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, непрацюючої, незаміжньої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000817 від 01.06.2016

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

01.06.2013 слідчим відділом Іршавського РВ УМВС України в Закарпатській області розпочато досудове розслідування за фактом умисного підроблення підпису ОСОБА_7 в документах про отримання заробітної картки за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000817.

Підставою для початку досудового розслідування стала заява ОСОБА_7 від 31.05.2013 про те, що невідома особа підробила його підпис та отримала і Іршавському відділенні ПАТ «Укрсиббанк» зарплатну картку заявника, на яку за період з червня 2012 року по травень 2013 року перераховано грошові коштити в сумі 45319 гривень.

02.07.2013 слідчим відділом Іршавського РВ УМВС області розпочато досудове розслідування за фактом розтрати майна ТОВ «Лігніт» за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, відомості про яквек внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000913.

Підставою для початку досудового розслідування стали матеріали перевірки зібрані за рапортом оперуповноваженого СДСБЕЗ Іршавського РВ УМВС ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 будучи директором товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт»(далі по тексту ТзОВ «Лігніт»), яке розташоване за юридичною адресою с. Ільниця, вул. Радянська, 75, Іршавського району в період з вересня 2012 року по травень 2013 року, діючи умисно, всупереч статуту, контракту з керівником та інтересів ТзОВ «Лігніт» здійснила розтрату ввіреного їй майна на суму 179 406 гривень України.

21.08.2013 слідчим управлінням УМВС області розпочато досудове розслідування за фактом підроблення документів ТОВ «Лігніт», за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, відомості про яуке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294. 12.09.2013 проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000817 та №0000913 доручене СУ УМВС України в області. 13.09.2013 кримінальні провадження №0000817 та №0000913, №0000294 об`єднані в одне провадження під загальним номером №0000817. 02 02.2016 старшим слідчим в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області змінено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з ч.1 ст.191 на ч.3 ст.191 КК України.

19.02.2016 стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м.Мончергорськ, Мурманської області, Російська Федерація, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , громадянці України, українці, директору видавничого дому «Перспектива» у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України, тобто у привласненні та розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб; у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі; у зловживанні повноваженнями, а саме в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що завдало тяжких наслідків інтересам юридичної особи; в службовому підробленні, а саме складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки.

02.03.2016 постановою прокурора у даному кримінальному провадженні здійснення досудового розслідування вказаних кримінальних правопорушень доручено слідчому відділу Іршавського РВП хустського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

18.03.2016 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України, у зв`язку із не встановленням місця знаходження підозрюваної ОСОБА_6 .

19.08.2016 виконувачем обов`язків прокурора області ОСОБА_9 досудове розслідування у даному кримінальному провадженні відновлено і доручено його здійснення слідчому управлінню ГУНП в Закарпатській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , обіймаючи посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт» (надалі ТОВ «Лігніт») згідно протоколу загальних зборів учасників даного товариства від 10.09.2012 та контракту від 11.09.2012, будучи службовою особою, яка відповідно до статуту ТОВ «Лігніт» та підписаного нею контракту від 11.09.2012: керує поточною діяльністю товариства і самостійно вирішує всі питання його діяльності, крім тих, які входять до виключної компетенції вищого статутного органу, від імені підприємства, представляє його інтереси в інших підприємствах, організаціях та державних органах, самостійно розпоряджається грошовими коштами та майном підприємства в межах суми до 10000 гривень, в інших випадках на укладення угод, договорів і контрактів від імені товариства згоду надає вищий орган, шляхом підписання погоджувального напису на відповідних документах; в період з 11 вересня 2012 року по 29 травня 2013, шляхом зловживання своїми службовими повноваженнями за попередньою змовою із своїм батьком ОСОБА_10 заволоділа грошовими коштами в сумі 51309,26 гривень, які були нараховані ТОВ «Лігніт» як заробітна плата заступнику директора ОСОБА_7 за наступних обставин:

Так, ОСОБА_6 , будучи 11.09.2012 призначеною на посаду директора ТОВ «Лігніт», являючись службовою особою даного товариства, достовірно знаючи, що заступник директора, очолюваного нею товариства, ОСОБА_7 виконує свої обов`язки в м.Києві, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами, які нараховувались ОСОБА_7 як заробітна плата, за попередньою змовою із своїм батьком ОСОБА_10 , 28 вересня 2012 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в приміщенні офісу ТОВ «Лігніт, що за адресою: Іршавський район, с.Ільниця, вул..Радянська 79, зловживаючи своїми службовими повноваженнями, надала усну вказівку заступнику головного бухгалтера даного товариства ОСОБА_11 видати заробітну плату ОСОБА_7 нараховану останньому за червень-серпень 2012 року в сумі 16131,95 гривень її батьку ОСОБА_10 .

Цього ж дня, заступник головного бухгалтера ТОВ «Лігніт» ОСОБА_11 , отримавши вказівку директора ОСОБА_6 , не усвідомлюючи справжніх злочинних намірів останньої та її батька ОСОБА_10 , оскільки отримала запевнення від ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , що грошові кошти будуть передано нарочно ОСОБА_12 , через касу товариства видала ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 16131,95 гривень та надала відомість на виплату грошей №14.

В свою чергу, ОСОБА_10 , будучи у попередній змові із своєю дочкою ОСОБА_6 , реалізуючи єдині злочинні наміри на незаконне протиправне заволодіння грошовими коштами, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 на отримання в касі заробітної плати його не уповноважував, згоди на таке отримання не надавав, знаходячись касі ТОВ «Лігніт», що за адресою: Іршавський район, с. Ільниця, вул. Радянська 75, в графі «підпис про одержання» напроти прізвища ОСОБА_7 відомості на виплату грошей №14 власноручно наніс підпис та отримав грошові кошти в сумі 16131,95 гривень, які в подальшому розділивши із ОСОБА_6 привласнили.

Продовжуючи свої злочинні дії, 05 листопада 2012 року, ОСОБА_6 , обіймаючи посаду директора ТОВ «Лігніт», будучи службовою особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись в приміщенні офісу ТОВ «Лігніт, що за адресою: Іршавський район, с.Ільниця, вул..Радянська 79, зловживаючи своїми службовими повноваженнями надала усну вказівку заступнику головного бухгалтера даного товариства ОСОБА_11 видати заробітну плату ОСОБА_7 нараховану за вересень 2012 року в сумі 5377,31 гривень її батьку ОСОБА_10 .

Цього ж дня, заступник головного бухгалтера ТОВ «Лігніт» ОСОБА_11 , отримавши вказівку директора ОСОБА_6 , не усвідомлюючи справжніх злочинних намірів останньої та її батька ОСОБА_10 , оскільки отримала запевнення від ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , що грошові кошти будуть передано нарочно ОСОБА_12 в м.Києві, через касу товариства видала ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 5377,31 гривень та надала відомість на виплату грошей №17 за 05.11.2012.

В свою чергу, ОСОБА_10 , будучи у попередній змові із своєю дочкою ОСОБА_6 , реалізуючи єдині злочинні наміри на незаконне протиправне заволодіння грошовими коштами, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 на отримання в касі заробітної плати його не уповноважував, згоди на таке отримання не надавав, в знаходячись касі ТОВ «Лігніт», що за адресою: Іршавський район, с.Ільниця, вул..Радянська 75, в графі «підпис про одержання» напроти прізвища ОСОБА_7 відомості на виплату грошей №17 власноручно наніс підпис та отримав грошові кошти в сумі 5377,31 гривень, які в подальшому розділивши із ОСОБА_6 привласнили.

Не зупинившись на цьому, ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_10 продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на незаконне заволодіння грошовими коштами, які нараховуються як заробітна плата заступника директора ТОВ «Лігніт» ОСОБА_7 , на виконання договору № від 05.10.2012 про обслуговування виплат заробітної плати та інших виплат співробітникам в безготівковій формі, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Лігніт», відповідно до умов якого, заробітна плата працівникам даного товариства з жовтня 2012 року перераховуватимуться на карткові рахунки співробітників товариства. Для вказаних цілей, ОСОБА_6 будучи директором ТОВ «Лігніт» та маючи у своєму розпорядженні копію паспорта ОСОБА_7 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, без відома та згоди ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем виготовила фотокопію із копії паспорта останнього.

19 жовтня 2012 року ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 прибули до приміщення Іршавського відділення АТ «УкрСиббанк», що за адресою м.Іршава, вул..Білецька 12, де ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем, вводячи в оману працівників даної установи, без згоди та відома ОСОБА_7 надала попередньо виготовлену нею фотокопію паспорта останнього.

Після цього, ОСОБА_10 разом із ОСОБА_6 , знаходячись в зазначеній банківській установі без відома та згоди ОСОБА_7 заповнили від імені ОСОБА_7 анкету клієнта №3764048 та договір анкету №4800 про відкриття та комплексне розрахункове касове обслуговування банківських рахунків фізичної особи, де в графах «клієнт» від імені ОСОБА_7 підпис виконав ОСОБА_10 . За результатами розгляду банком заповнених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 документів на ім`я ОСОБА_7 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 для виконання операцій з використання банківської карти, хоча потерпілий ОСОБА_7 даних осіб на це не уповноважував і своєї згоди не надавав.

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , відкривши картковий рахунок на ім`я ОСОБА_7 , а також отримавши в банку пластикову картку «VISA CLASSIC ECONOM 407360*1337» та ПІН-конверт до неї, отримали повний доступ до грошових коштів, які поступатимуть на даний карт-рахунок як заробітна плата ОСОБА_7 .

Після цього, в період жовтня 2012 року по травень 2013 року, ОСОБА_6 перебуваючи на посаду директора ТОВ «Лігніт», з метою незаконного заволодіння чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи те, що заступник директора даного товариства ОСОБА_7 картковий рахунок в АТ «УкрСиббанк» не відкривав і дозволу та згоду на це не надавав, поетапно здійснювала нарахування та надавала відомості до банківської установи про виплату заробітної плати останньому, всього на загальну суму 23800 гривень.

В свою чергу, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_10 маючи своєму розпорядженні пластикову картку незаконно оформленої на ім`я ОСОБА_7 , в період з жовтня 2012 року по травень 2013 року, періодично через банкомати зняли готівкою грошові кошти в сумі 29800 гривень, а саме: 14.12.2012 через банкомат АТ «УкрСиббанк» №А0309850 в м.Ужгороді знято грошові кошти в сумі 5000 гривень; 14.12.2012 через банкомат А0101451 в м.Ужгороді знято грошові кошти в сумі 300 гривень; 27.12.2012 через банкомат АТ «УкрСиббанк» №А0307702 в м.Іршава знято грошові кошти в сумі 5000 гривень; 12.02.2013 через банкомат АТ «УкрСиббанк» №А0308776 в с.Ільниця Іршавського району знято грошові кошти в сумі 5000 гривень; 17.03.2013 через банкомат АТ «УкрСиббанк» №А0307702 в м.Іршава знято грошові кошти в сумі 3000 гривень; 14.05.2012 через банкомат АТ «УкрСиббанк» №А0308776 в с.Ільниця Іршавського району знято грошові кошти в сумі 5500 гривень;

Зняті грошові кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_7 не передали, а розділивши між собою та привласнили.

Таким чином, за період з жовтня 2012 по травень 2013 року ОСОБА_6 зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою із ОСОБА_10 незаконно заволоділи грошовими коштами на загальну суму 51309,26 гривень, які були нараховані як заробітна плата заступника директора ТОВ «Лігніт» ОСОБА_7 , як наслідок завдали останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи з 11.09.2012 на посаді директора ТОВ «Лігніт», виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, будучи службовою особою цього товариства як юридичної особи приватного права, яка відповідно до ст.49 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року №436-ІV (із змінами та доповненнями) зобов`язана не порушувати права та законні інтереси громадян, інших суб`єктів господарювання, установ, організацій, права місцевого самоврядування і держави, і яка згідно п.3 ст.8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996 від 16.07.99 року (далі Закон № 996) є відповідальною за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, на яку, згідно п.6 ст.8, п.8 ст.9 Закону №996, покладено обов`язок створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечення неухильного виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів; а також покладено відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, недостовірність відображених у них даних, діючи всупереч п.п. 1.4, 2.3, 6.2. підписаного нею контракту від 11.09.2012, відповідно до умов якого директор в своїй діяльності керується чинним законодавством, зобов`язаний забезпечувати ефективну та високоприбуткову діяльність товариства, організовувати матеріально-технічного забезпечення такої діяльності та забезпечувати зберігання матеріальних цінностей і майна товариства, організовувати належний облік і здійснює безпосередній контроль за їх використанням, зловживаючи своїм службовим становищем, без укладення договорів оренди транспортних засобів, а саме автомобіля марки «Шевроле Лачетті» державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля марки «Хюндай Соната» державний номерний знак НОМЕР_3 , усвідомлюючи те, що на балансі ТОВ «Лігніт» та обліку вказаного товариства дані автомобілі не перебувають, 11.09.2012 та 02.01.2013 в приміщенні офісу ТОВ «Лігніт «, що за адресою: Іршавський район, с.Ільниця, вул. Радянська 75, видала і підписала три накази №39«а»-вир., №8-вир. та 11-вир., якими зобов`язала головного бухгалтера товариства списувати розхід бензину на дані автомобілі, які фактично в господарській діяльності ТОВ «Лігніт» не використовувались, а їх в особистих цілях використовували ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

В подальшому, в період вересня 2012 року по травня 2013 року, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_10 , зловживаючи своїм службовим становищем та використовуючи його в особистих інтересах, всупереч інтересам ТОВ «Лігніт» умисно, повторно, систематично подавали до бухгалтерії даного товариства про використання коштів, отриманих по авансовим звітам, квитанції на придбання паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 24342,97 гривень для обслуговування транспортних засобів, які на обліку в ТОВ «Лігніт» не рахувались і договори їх оренди не укладались, як наслідок безпідставно витрачено грошові кошти ТОВ «Лігніт» на суму 24342,97 гривень. В той же час, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій направлений на розтрату грошових коштів ТОВ «Лігніт», діючи у своїх особистих інтересах, всупереч інтересам, очолюваного нею товариства, зловживаючи своїм службовим становищем в період вересня 2012 року по травень 2013 року систематично, необґрунтовано подавала до бухгалтерії ТОВ «Лігніт» для відшкодування документи про проживання в готелі (квитанції, рахунки) без наявності відповідних наказів про відрядження, всього на загальну суму 11010,65 гривень, які відшкодовані ТОВ «Лігніт» ОСОБА_6 повністю. Вказані операції за вказівкою ОСОБА_6 відображались у наступних авансових звітах: №205 від 30.09.2012 на суму 3532,92 грн., №207 від 01.10.2012 на суму 1400 грн., №208 від 01.10.2012 на суму 1151,68 грн., №213 від 05.10.2012 на суму 1704,99 грн., №219 від 16.10.2012 на суму 3221,06 грн.

Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_10 безпідставно та необґрунтовано розтрачено грошові кошти ТОВ «Лігніт» на загальну суму 35354,37 гривень, чим с самим завдано даному товариству матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи з 11.09.2012 на посаді директора ТОВ «Лігніт», без проведення експертної оцінки з метою визначення ринкової вартості, 30.10.2012 в приміщенні офісу ТОВ «Лігніт», що за адресою: Іршавський район, с.Ільниця, вул. Радянська 75, видала і підписала наказ №49-вир, яким зобов`язала головного бухгалтера товариства списати основні засоби, які перебувають на балансі ТОВ «Лігніт» як малоцінні.

В подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи єдині злочинні наміри на розтрату основних засобів ТОВ «Лігніт», без погодження із зборами учасників товариства, зловживаючи своїм службовим становищем списала із балансу даного товариства як 100% амортизації в рядку №104 «Машини обладнання» 5 одиниць техніки балансовою вартістю 281931,25 гривень та в рядку №105 «Транспортні засоби» 5 одиниць транспортних засобів балансовою вартістю 75045,44 гривень, а всього на загальну суму 356976,69 гривень, хоча фактично вказане обладнання та транспортні засоби були справними і використовувались ТОВ «Лігніт» в господарській діяльності.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам очолюваного нею товариства, зловживаючи своїм службовим становищем, без проведення експертної оцінки з метою визначення ринкової вартості майна, шляхом укладення фіктивних договорів купівлі-продажу із заниженням ціни продажу, реалізувала наведене вище майно фізичним особам за ціною значно нижчою від балансової вартості, зокрема: на підставі накладної №250 від 20.11.2012 громадянину ОСОБА_13 реалізовано причіп бортовий марки «Емод» за ціною 1920 гривень; на підставі накладної №251 від 22.11.2012 громадянину ОСОБА_14 реалізовано автомобіль марки КрАЗ за ціною 12000 гривень, хоча балансова вартість даного автомобіля становила 31977,78 гривень; на підставі накладної Реал ОЗ-00006 від 27.11.2012 громадянину ОСОБА_15 реалізовано екскаватор ЕО-3322 за ціною 2400 гривень, хоча балансова вартість даного екскаватора становила 23244,78 гривень; на підставі накладної №290 від 27.11.2012 громадянину ОСОБА_15 реалізовано екскаватор ЕО-5122 за ціною 61200 гривень, хоча балансова вартість даного екскаватора становила 82028 гривень; на підставі накладної Реал ОЗ-00005 від 27.11.2012 громадянину ОСОБА_15 реалізовано бульдозер Т-130 за ціною 3000 гривень, хоча балансова вартість даного бульдозера становила 45944,47 гривень; на підставі накладної Реал ОЗ-00004 від 27.11.2012 громадянину ОСОБА_15 реалізовано екскаватор ЕО-2505 за ціною 40800 гривень, хоча балансова вартість даного екскаватора становила 101 011 гривень; на підставі накладної №291 від 27.11.2012 громадянину ОСОБА_15 реалізовано екскаватор ЕО-3311 за ціною 12000 гривень, хоча балансова вартість даного екскаватора становила 29703 гривень; на підставі накладної Реал ОЗ-00007 від 30.11.2012 громадянину ОСОБА_14 реалізовано автомобіль КрАЗ 256Б1 за ціною 3240 гривень, хоча балансова вартість даного автомобіля становила 18500 гривень; на підставі накладної Реал ОЗ-00007 від 30.11.2012 громадянину ОСОБА_14 реалізовано автомобіль КрАЗ 250 за ціною 3240 гривень, хоча балансова вартість даного автомобіля становила 5833,33 гривень; на підставі накладної Реал ОЗ-00008 від 30.11.2012 громадянину ОСОБА_16 реалізовано автомобіль ГАЗ-53 за ціною 7200 гривень, хоча балансова вартість даного автомобіля становила 17234,33 гривень.

Всього від реалізації даного обладнання та транспортних засобів в касу ТОВ «Лігніт» внесено готівкою грошові кошти в сумі 147000 гривень, хоча балансова вартість реалізованого майна становила 356976,69 гривень.

Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 із власності ТОВ «Лігніт» незаконно вибуло майно на суму 209976,69 гривень, яка у 250 разів і більше перевищує встановлений на 2012 рік неоподаткований мінімум доходів громадян (536,5 гривень), як наслідок завдано даному товариству матеріальної шкоди у великому розмірі.

Крім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи з 11.09.2012 на посаді директора ТОВ «Лігніт», з метою отримання неправомірної вигоди для себе та членів своєї сім`ї, зловживаючи своїм службовим становищем, без погодження із загальними зборами учасників товариства, 08.11.2012 в приміщенні офісу ТОВ «Лігніт», що за адресою: Іршавський район, с.Ільниця, вул. Радянська 75, видала і підписала два накази №44-к та №45-к про прийняття своїх батьків ОСОБА_17 та ОСОБА_10 на роботу в ТОВ «Лігніт» на посади відповідно менеджера зі збуту та керівника торгівельно-економічної місії з окладами згідно штатного розпису, при цьому усвідомлюючи те, що ні ОСОБА_17 ні ОСОБА_10 фактично ніякої роботи в даному товаристві виконувати не будуть.

Цього ж дня, ОСОБА_6 , реалізуючи єдині злочинні наміри на неправомірне отримання вигоди для себе та членів своєї сімї, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без погодження із зборами учасників товариства, зловживаючи своїм службовим становищем в приміщенні офісу ТОВ «Лігніт», що за адресою: Іршавський район, с.Ільниця, вул. Радянська 75 при невстановлених слідством обставинах затвердила штатний розпис даного товариства в який неправомірно внесла дві посади: керівника торгівельно-економічної місії з посадовим окладом 50000 гривень в місяць та менеджера-управителя із буту (Код КП 1475,4) з посадовим окладом 10000 гривень в місяць.

В подальшому, у період з листопада 2012 року по травень 2013 року, ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Лігніт» зловживаючи своїми службовими повноваженнями з метою отримання неправомірної вигоди для себе та своїх батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_17 у вигляді виплати високих заробітних плат, встановлених нею всупереч вимогам підпункту Ж пункту 5.11 Статуту товариства без рішення зборів учасників, в приміщенні офісу ТОВ «Лігніт», що за адресою: Іршавський район, с.Ільниця, вул. Радянська 75 щомісячно систематично, при невстановлених слідством обставинах затверджувала штатні розписи апарату управління ТОВ «Лігніт» в яких неправомірно вносила дві посади: керівника торгівельно-економічної місії з посадовим окладом 50000 гривень в місяць та менеджера-управителя із буту (Код КП 1475,4) з посадовим окладом 10000 гривень в місяць.

На підставі складених та затверджених ОСОБА_6 завідомо неправдивих офіційних документів, в період листопада 2012 року по травень 2013 року керівник торговельно-економічної місії ТОВ «Лігніт» ОСОБА_10 неправомірно отримав заробітну плату в сумі 131500,93 гривень, а менеджер-управитель із збуту даного товариства ОСОБА_17 неправомірно отримала грошові кошти в сумі 34527,86 гривень.

Таким чином, протиправними діями ОСОБА_6 із товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт» неправомірно виплачено грошові кошти на загальну суму 166028,79 гривень, чим самим спричинено даному товариству тяжких наслідків, оскільки сума шкоди в 250 разів і більше перевищує встановлений на 2013 рік неоподаткований мінімум доходів громадян (573,5 гривень).

19 лютого 2016 року органом досудового розслідування у зв`язку із не встановленням місця знаходження підозрюваної ОСОБА_6 її оголошено в розшук, а письмове повідомлення надіслано поштовим зв`язком за місцем реєстрації останньої.

Викладені в повідомленні про підозру обставини підтверджуються: документами бухгалтерського обліку ТОВ «Лігніт», в яких зафіксовані незаконні операції з грошовими коштами та майном вчинені ОСОБА_6 . Показами потерпілого ОСОБА_7 та його заявами поданими до державних органів на неправомірні дії колишнього директора ТОВ «Лігніт»; Показами свідків працівників ТОВ «Лігніт» ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 тощо, в яких зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, загальна сума матеріальних збитків, які завдані протиправними діями останньої становить 462669,11 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, постійного місця проживання на території Закарпатської області не має, за час досудового розслідування була оголошена в розшук, окрім цього зареєстрована в АДРЕСА_1 , який в даний час тимчасово окупований, що унеможливлює органу досудового слідства здійснювати виклики підозрюваної та проводити інші процесуальні дії, а тому ОСОБА_6 перебуваючи на волі може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчиняти інше кримінальне правопорушення та з метою запобігання вказаним вище ризикам, приходжу до висновку, про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, а отже слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Мончегорськ, Мурманської області, Російська Федерація, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, директора видавничого дому «Перспектива».

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 ОСОБА_20 у судовому засіданні враховуючи особу його підзахисної просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки вважає, що підозра є необґрунтованою, а вказані обставини в клопотанні є фактично цивільно-правовими відносинами.

Підозрювана ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала думку свого захисника, просила відмовити в задоволенні клопотання. Вказуючи, що наміру ухилятись від органів досудового розслідування або суду не має і не мала. Просила врахувати її майновий стан, оскільки ніде не працює.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого з приводу внесеного клопотання, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку:

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України взяття під варту як запобіжний захід може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України, підтверджується письмовими доказами: документами бухгалтерського обліку ТОВ «Лігніт», показами потерпілого ОСОБА_7 та його заявами поданими до державних органів на неправомірні дії колишнього директора ТОВ «Лігніт»;штатним розсписом апарату управління ТОВ «Лігніт» від 01.11.2012 року, протоколом засідання №10 зборів засновників ТОВ «Лігніт», протоколом №12 загальних зборів інвентаризаційної комісії ТОВ «Лігніт», договорами купівлі-продажу рухомого майна, експертним висновком № О-181 від 22 жовтня 2012 року про вартість гусеничного екскаватора марки «ЕО-5122», 1979 р.в., висновком експерта №23/600 від 15.12.2014 року про підтвердження виплат заробітної плати, надання поворотних фінансових допомог товариству «Лінгіт», необґрунтованості відшкодування ОСОБА_6 у сумі 11010, 65 грн. витрат, підтвердження фактів придбання ОСОБА_10 та ОСОБА_6 паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 24342,97 грн..

Слідчим суддею також враховано, що згідно рапортів працівників ВБК УБОЗ УМВС України в Закарпатській області від 29.12.2014 року, 30.01.2015 року 31.03.2015 року, та рапортом на виконання доручення від 11.02.2016 року за останніми відомими місцями проживання в Закарпатській області підозрювана ОСОБА_6 не перебуває, в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснила, що змінила номер мобільного зв`язку, яким раніше користувалась. Згідно копії листа направленого на адресу її реєстрації в АДРЕСА_1 таке повернулось у зв`язку з неможливістю вручення в зоні проведення АТО. Постановою від 19.02.2016 року ОСОБА_6 оголошено в розшук. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2016 року надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_6 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Згідно протоколу про затримання ОСОБА_6 від 19.08.2016 року таку було затримано 19.08.2016 року о 19.06 год. в Марїнський ВГ Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п. 32, Series А, № 182).

За таких обставин, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи та безпосередньо саме кримінальне провадження в оригіналі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінально процесуальним Кодексом України.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_6 суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих їй злочинів, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою, який відноситься до категорії тяжких і за який їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, постійного місця проживання на території Закарпатської області не має, за час досудового розслідування була оголошена в розшук, окрім цього зареєстрована в АДРЕСА_1 , який на даний час тимчасово окупований та проводиться АТО, що унеможливлює органу досудового слідства здійснювати виклики підозрюваної та проводити інші процесуальні дії, а тому ОСОБА_6 перебуваючи на волі може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчиняти інше кримінальне правопорушення та з метою запобігання вказаним вище ризикам, приходжу до висновку, про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою.

До того ж, крім наявності ризику переховування від суду та можливості вчинення нових злочинів підозрюваною, суд також враховує особу підозрюваної ОСОБА_6 , її молодий вік, стан її здоров`я, а саме з її слів перенесено хірургічне втручання, проте жодних допустимих доказів такого суду не надано, те, що незаміжня, на утриманні неповнолітніх дітей або батьків не має, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, не працює.

Зазначені вище обставини в своїй сукупності, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити докази, які мають істотне значення, для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Слідчий суддя також вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування та необхідності проведення ряду слідчих дій.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_6 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

У судовому засіданні, стороною захисту, у супереч положень ч. 5 ст. 132 КПК України, не було надано суду допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування можливості застосування положень ч. 3 ст. 194 КПК України до підозрюваної.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

При постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч.5 ст.182 КПК України, враховуючи, що з її слів нею частково відшкодовано завдані збитки потерпілому - фізичній особі, і вважає, що розмір застави, враховуючи її майновий та сімейний стан, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_6 обов`язків, та який є помірним для неї, та таким, що не становить надмірний тягар для неї, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України. передбачений цим Кодексом, - становить 50 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 68900 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот)..

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрювану у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 07.10.2016 року.

Строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту застосування запобіжного заходу.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на неї обов`язків передбачених цим Кодексом, - в розмірі 50 розмір мінімальної заробітної плати, тобто 68900 (шістдесят вісім тисяч дев`ятсот) грн.

Роз`яснити, що підозрювана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрювану ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1