Дата документу Справа № 333/461/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 333/461/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1492/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 121 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 13 жовтня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинувавченого ОСОБА_6 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6 .
Встановлені вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2016 року обставини:
26.11.2015 року, приблизно о 16.00 год., ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту з співмешканкою ОСОБА_9 , 1978 року народження, котрий виник на ґрунті побутової сварки, наніс останній долонею лівої руки один удар в область голови, 4 удари долонею правої руки в область обличчя, голови та лівого вуха та один удар коліном своєю правої ноги в область живота, спричинивши при цьому ОСОБА_9 своїми умисними діями, направленими на спричинення тілесних ушкоджень внутрішньочерепну травму голови з крововиливом під оболонки мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпіла ОСОБА_9 померла у приміщенні 5-ої міської лікарні м. Запоріжжя, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги 80.
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2016 року:
ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання - з 24 лютого 2016 року з 14.30 год.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишено без змін - тримання під вартою.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_6 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 24.02.2016 року по 03.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, обвинувачений ОСОБА_6 вказує на відсутність в нього умислу на спричинення смерті ОСОБА_9 та заперечує факт нанесення потерпілій ударів в область голови. Просить вирок суду переглянути.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та конкретизував вимоги щодо скасування вироку та призначення нового судового розгляду провадження в суді першої інстанції, думку захисника, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, позицію прокурора, який висловив заперечення апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши висунуті доводи та вимоги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Учасники провадження клопотань до суду апеляційної інстанції в порядку ч.3 ст. 404 КПК України не заявляли.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується зібраними доказами, які були оцінені за наслідками повного, об`єктивного розгляду обставин даного кримінального провадження.

Перевіркою матеріалів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції, висловлюючи свою позицію щодо пред`явленого обвинувачення, вину визнавав та пояснював, що 26.11.2015 року, близько 16.00 год. він прийшов додому за адресою: АДРЕСА_2 , де перебувала його співмешканка ОСОБА_9 , яка була на підпитку. За наслідками виниклого між ними конфлікту, він наніс ОСОБА_9 4-5 ударів в область голови та обличчя останній, потім наніс один удар коліном у її живіт та удар у груди. Після чого ОСОБА_9 пішла з дому та повернулась через 2-3 години, у стані алкогольного сп`яніння. Вночі та на наступний день вона скаржилась на біль у животі, у зв`язку з чим він звернувся до сусідки, яка і викликала швидку допомогу. У лікарні ОСОБА_9 зробили операцію, а вранці 05.12.2015 року йому зателефонували з лікарні і повідомили, що ОСОБА_9 померла.
Надання даних пояснень у суді першої інстанції була підтверджена обвинуваченим і при апеляційному розгляді.
Наведені визнавальні покази ОСОБА_6 повністю узгоджуються з відомостями слідчого експерименту від 11.12.2015 року, в ході якого останній розповів про події, що розглядаються у рамках даного кримінального провадження та які мали місце 26.11.2015 року, продемонстрував нанесення ним ударів ОСОБА_9 , їх локалізацію, зокрема, і в область голови, вказав, що удари наносив з усієї сили у стані люті на потерпілу (т.2 а.п. 115-118).
Відповідно до відомостей рапорту оперативного чергового Комунарського ВП: 05.12.2015 року о 15.53 год. надійшло повідомлення від чергового Орджонікідзевського ВП про те, що 05.12.2015 року від диспетчера 5 МЛК надійшло повідомлення про те, що 28.11.2015 року з місця мешкання до 5 МКЛ була доставлена гр. ОСОБА_9 з діагнозом сочетана травма: ЧМТ, струс головного мозку, забій та садни голови, обличчя, закрита травма грудної клітини, перелом 6-го ребра справа, закрита травма живота, розрив селезінки, внутрішньобрюшна кровотеча, алкогольне сп`яніння, яка ІНФОРМАЦІЯ_2 о 01.45 год. померла під наглядом лікарів (т.2 а.п.8).
За висновком судово-медичної експертизи трупа № 4006 від 06 грудня 2015 року - смерть ОСОБА_10 наступила від внутрішньочерепної травми голови з крововиливами під оболонки мозку, що ускладнилася набряком головного мозку. У трупа ОСОБА_9 були тілесні ушкодження: внутрішньочерепна травма: крововилив під тверду мозкову оболонку на зовнішню і базальну поверхню лівої тім`яної скроневої і потиличної долі по типу підострої гематоми (ємкістю до 100 см. куб), крововилив під м`якими мозковими оболонками на зовнішній поверхні лівих тім`яної і потиличної долі, крововилив в м`яких тканинах в лобній області зліва, правої тім`яної області, скронево -тім`яно потилична області зліва. Внутрішньочерепна травма у ОСОБА_9 враховуючи дані гістологічної експертизи, утворилася прижиттєво, незадовго до надходження в стаціонар, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя, складається в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Тупа травма живота утворилася прижиттєво, незадовго до надходження в стаціонар, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження у ОСОБА_9 утворилися по механізму тупої травми: внутрішньочерепна травма- утворилася в результаті неодноразових (не менше 3-х) ударний травматичних впливів тупими предметами у скронево-тім`яно потиличну область зліва, праву потиличну область, в лобну область зліва, що підтверджується локалізацією крововиливів в м`які тканини голови і локалізацією крововиливів під оболонку головного мозку; закрита тупа травма грудної клітини - утворилася в результаті однократного ударного травматичного впливу твердим тупим предметом (предметами) в праву бокову поверхню грудної клітини; закрита тупа травма живота з пошкодженнями селезінки, забоєм правої нирки, десерозацією поперековоободочної кишки і тонкої кишки - утворилася в результаті багатократних (не менше 4-х) ударних травматичних впливів тупими предметами в область живота і праву поперекову область; крововиливи та синці на лиці, тулубі і кінцівках - утворилася в місцях травматичного впливу тупими предметами (т.2 а.п.58-68).

Отже, показання обвинуваченого, які він давав як під час проведення слідчого експерименту, так і у ході судового слідства щодо обставин заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень не суперечать об`єктивним даним, отриманим при експертизі трупа ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_11 , який проводив дослідження трупа ОСОБА_9 пояснив, що тілесні ушкодження ОСОБА_9 були отриманні від ударів, що наносилися з усієї сили.

Крім того, допитаний в якості свідка ОСОБА_12 пояснив, що коли близько 21.00 год. він з іншими товаришами побачив ОСОБА_9 , на її обличчі вже були садна та полоса запеченої крові, остання скаржилася на сімейне життя і наявність вдома конфлікту.

Можливість отримання померлою ОСОБА_9 тілесних ушкоджень від падіння експерт ОСОБА_11 виключив.

Отже, відповідаючи на доводи обвинуваченого про отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень від падіння, судова колегія вважає наведену версію обвинуваченого неспроможною, такою, що спростовується дослідженими доказами.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що її невістка ОСОБА_9 проживала разом з обвинуваченим ОСОБА_6 . Їй відомо, що останній неодноразово бив ОСОБА_9 . За декілька днів до смерті остання подзвонила та повідомила, що знаходиться в лікарні. Пізніше їй повідомили, що невістка померла.

Обвинувачений, при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, також підтвердив неодноразовість між ним та потерпілою конфліктів.

Наведені докази у їх сукупності з показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, даними огляду місця події, іншими доказами, які проаналізовані судом першої інстанції у вироку, дають підстави для безумовного висновку, що саме ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до смерті потерпілої.

Виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, спосіб їх заподіяння особі, зокрема, цілеспрямованість завданих ОСОБА_6 ударів у голову потерпілій, судова колегія приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 були спрямовані на завдання потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, що не оспорюється обвинуваченим, а настання смерті потерпілої є наслідком одного з отриманих тілесних ушкоджень.

Доводи ОСОБА_6 про відсутність у останнього умислу на спричинення смерті ОСОБА_9 , з урахуванням висунутого останньому обвинувачення саме за ч.2 ст. 121 КК України, судова колегія до уваги не приймає.

Отже, наведені в апеляції доводи обвинуваченого є неспроможними, спростовуються дослідженими доказами, які узгоджуються між собою. При цьому судом першої інстанції не було допущено таких порушень кримінального процесуального законодавства, яки б ставили під сумнів його висновки.

В судовому засіданні апеляційного суду сторона захисту заявила вимогу про скасування вироку з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Разом з тим, ч. 1 ст. 415 КПК України визначені підстави для скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, які є вичерпними.
Натомість, жодної з цих підстав ні в апеляційній сказі обвинуваченого, ні під час апеляційного перегляду стороною захисту не наведено, не встановлені вони і апеляційною інстанцією.
Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах заявлених доводів та вимог, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції. Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість та на кваліфікацію дій ОСОБА_6 не виявлено.
Суд призначив обвинуваченому покарання у відповідності з вимогами ст. ст. 65-68 КК України у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, і відповідно до положень Загальної частини КК України взяв до уваги конкретні обставини скоєного кримінального правопорушення, характер і ступінь його тяжкості, дані про особу обвинуваченого.
Так, скоєний обвинуваченим злочин відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_6 не працевлаштований, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно.

При цьому місцевий суд взяв до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, врахував в якості обставин, що пом`якшують покарання щире каяття та визнання провини, що і стало наслідком призначення ОСОБА_6 покарання у мінімальній межі санкції, встановленої ч.2 ст. 121 КК України

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 404 КПК України, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України,застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тобто, у розумінні положень ч.1 зазначеної статті закону, попереднє увязнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили, що має місце, згідно положень ст. 532 КПК України, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Натомість, районний суд, зараховуючи ОСОБА_6 у строк відбуття покарання певний період попереднього ув`язнення останнього, який обмежив датою винесення оскаржуваного вироку на наведені положення уваги не звернув, що потребує реагування з боку апеляційного суду.

Отже, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_6 слід зарахувати ще й строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у період з 03.08.2016 року по 13.09.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2016 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України залишити без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 03.08.2016 року по 13.10.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, що утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4