Провадження № 1-кп/711/239/16
Справа № 711/5770/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ;
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості від 25.07.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000022 від 24.05.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, громадянки України, розлученої, має середню спеціальну освіту, працює на посаді охоронниці на Черкаському шовковому комбінаті, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
До Придніпровського районного суду м. Черкаси від Черкаської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 року від 24.05.2016 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України.

25.07.2016 року між прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом, яка відповідно до положень ст. 314 КПК України є предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні.

З угоди про визнання винуватості від 25.07.2016 року слідує, що у травні 2016 року вона, під час прибирання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві власності її сім`ї знайшла старі монети, ґудзики від одягу та інші металеві предмети, які були з`єднані між собою, на них були залишки землі. ОСОБА_4 , вирішила їх зберегти, так як знала, що старі речі можливо продати колекціонерам у м. Черкаси, що збираються кожної неділі біля Палацу дружби народів по бульвару Шевченка.

15.05.2016 ОСОБА_4 прибула на з`їзд колекціонерів та показала монети, ґудзики та металеві предмети покупцям, де їй повідомили, що це є культурні цінності, але вони можуть заплатити за всі ці речі суму від 300 до 500 гривень. Її не влаштувала вказана сума, тому вона вирішила передати ці старовинні речі своєму троюрідному брату ОСОБА_6 , який на даний час проживає у м. Мілан (Італія) та займається колекціонуванням різних старовинних речей.

Так, 28.05.2016, перебуваючи за домашньою адресою за місцем свого фактичного проживання, діючи всупереч вимогам ст.373 Митного кодексу України, ст.ст.13, 15, 19 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», та п.1.6 Наказу Міністерства культури і мистецтв України №258 від 22.04.2002 «Про затвердження Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», згідно яких переміщення через митний кордон України культурних цінностей заборонено, не маючи свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України, ОСОБА_4 , запакувала в один з конвертів 5 монет, а в інший 8 ґудзиків від одягу та прикраси (частина застібки, пряжка, частина кольта, поясні та ремінні накладки, бляшки, оберіг), при цьому замотавши монети, ґудзики та прикраси в непрозорий папір білого кольору і зафіксувала за допомогою стрічки типу «скотч» на елементі картону.

Після упакування вказаних речей в конверти у графі відправник вона написала: «Ipekchich Svetlana, АДРЕСА_1 », а в графі отримувач: « АДРЕСА_3 , Milano, Italy, АДРЕСА_4 ».

З метою приховування від митного контролю ОСОБА_4 не оформила митну декларацію та не вказала, що в конвертах знаходиться старовинні монети, ґудзики та прикраси (частина застібки, пряжка, частина кольта, поясні та ремінні накладки, бляшки, оберіг).

При цьому, вона не повідомляла ОСОБА_6 про те, що відправила йому ці предмети.

Далі ОСОБА_4 приїхала до Головпоштамту, який знаходиться в м. Черкаси на перехресті бульвару Шевченка та вулиці Байди Вишневецького, там придбала марки для міжнародного відправлення, наклеїла їх на конверти та вкинула ці конверти до поштової скриньки, яка знаходиться на вулиці біля входу до будівлі пошти.

30.05.2016 співробітником ВМО №1 митного поста «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС України ОСОБА_7 , у присутності працівників ДОПП «Укрпошта» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проведено митний огляд міжнародних поштових відправлень від ОСОБА_4 , а саме двох конвертів на адресу: АДРЕСА_3 .

Під час огляду міжнародних поштових відправлень, а саме двох конвертів, на адресу: АДРЕСА_3 , відправником якого виступала ОСОБА_4 , ( ОСОБА_10 ), проживаюча за адресою: АДРЕСА_5 , ( АДРЕСА_1 ), в першому конверті виявлено п`ять монет з металу темно-сірого кольору, а в другому конверті предмети схожі на ґудзики у кількості вісім штук та неідентифіковані металеві предмети у кількості сім штук, про що складено два акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу.

02.06.2016 мистецтвознавець-контролер «Державної служби контролю за переміщенням культурних цінностей» ОСОБА_11 вказала у накладній ф.16 від 30.05.2015., що предмети які знаходяться у поштових відправленнях на адресу: АДРЕСА_3 , відносяться до культурних цінностей та не підлягають вивезенню з території України.

Згідно висновку експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України в Черкаській області №3/35 від 17.06.2016 предмети, які знаходились у міжнародних поштових відправленнях, що надіслала ОСОБА_4 , відносяться до культурних цінностей.

Відповідно до умов згаданої угоди, прокурор та обвинувачена у кримінальному провадженні №0000022 від 24.05.2016 року дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України, обвинувачена ОСОБА_4 зобов`язалася під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення, так як наявний обвинувальний акт в кримінальному провадженні від 29.06.2016 року, беззастережно визнати обвинувачення у судовому провадженні; приймати участь у слідчих діях, виступати ініціатором у їх інформаційному та методичному оформленні; сплатити витрати на залучення експерта, які були понесені для проведення мистецтвознавчої експертизи у сумі 3851,75 грн. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_12 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Приймаючи до уваги щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивну характеристику за місцем проживання та посередню за місцем роботи, на підставі ст.75 КК України сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.2, 3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Обвинувачена в судовому засіданні також просила затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання, при цьому, обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.204 КК України в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Адвокат також клопотала на затвердженні підписаної угоди між сторонами кримінального провадження від 25.07.2016 року.

Злочини, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ч.2 ст.12 КК України є злочинами невеликої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 , вчинила переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей у міжнародних поштових відправленнях, виконавши всі дії, які вона вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, яке суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України за якою належить ОСОБА_4 призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи становить 3851,75 грн., які підлягають стягненню із обвинуваченої.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст. 100 КПК України.

Речі, які були предметом вчинення кримінального правопорушення підлягають спеціальній конфіскації. У відповідності до інформації, зазначеної в реєстрі матеріалів досудового розслідування у п. 15 розділу ІІ була прийнята постанова від 24.06.2016 року (Т.1 а.м.д.р.к.п. 99-100) про визнання речовими доказами та передача предметів на відповідальне зберігання до Черкаського обласного краєзнавчого музею.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 314, 373, 374, 472-476 КПК України,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.07.2016 року між прокурором відділу управління прокуратури Черкаської області юристом 1-го класу ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000022 року від 24.05.2016 року.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України та призначити узгоджене покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п.2, 3 ст.76 КК України.
Запобіжний захід, ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в сумі 3 851 грн. 75 коп. на користь Державного бюджету України.
Речові докази по справі, а саме:

- письмові матеріали, які були досліджені в ході судового розгляду за клопотанням сторін зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Предмети, зазначені в постанові від 24.06.2016 року (Т.1 а.м.д.р.к.п. 99-100) про визнання речовими доказами та передача предметів на відповідальне зберігання до Черкаського обласного краєзнавчого музею підлягають конфіскації та залишенню музею, після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1