Справа № 317/609/16-к
№/п 1-кп/317/69/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 березня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000073 від 22.02.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, громадянина України, українця, розлучений має 1 неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, не демобілізованного

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
У відповідності до Указу Виконуючого обов`язки Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації.

На виконання зазначеного Указу, 23 квітня 2014 року ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією Мелітопольсько-Веселівським ОРВК в Запорізькій області.

З цього ж дня наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду на посаду начальника складу 23 батальйону територіальної оборони, зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на всі види забезпечення.

Старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

6 жовтня 2014 року старший сержант ОСОБА_4 убув у відпустку терміном до 16 жовтня 2014 року.

16 жовтня 2014 року старший сержант ОСОБА_4 для подальшого проходження військової служби до місця несення служби з відпустки не прибув.

Водночас, діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, старший сержант ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, 16 жовтня 2014 року не з`явився вчасно з відпустки до місця служби полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » який дислокується у Запорізькому районі Запорізької області, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до місця несення служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження військової служби до 25 січня 2016 року.

Допитаний у судовому засідані обвинувачений ОСОБА_4 провину свою визнав повністю, пояснив, що за повісткою був мобілізований до Збройних Сил України в квітні 2014 року. Пройшов медичну комісію, визнаний гідним до проходження військової служби, результатів медичного обстеження не оскаржував та був зарахований на всі види забезпечення. В жовтні 2014 року отримав відпустку, але після її закінчення до військової частини не повернувся. У нього захворіла мати, за якою він вирішив доглядати. Військовим командирам про такі обставини не повідомив. З причин хвороби матері до медичних закладів не звертався. Окрім нього у матері ще є двоє дорослих дітей. За час ухилення від військової служби до лікарів з приводу погіршення здоров*я не звертавася. Про місце свого перебування та причини відсутності до військової частини не повідомляв. До прокуратури з*явився тільки після того, як його зобов*язали працівники поліції та повідомили про те, що він знаходиться в розшуку. Провину визнав та розкаявся у скоєному.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 408 КК України - дезертирство, нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості. Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше не судимий.
Обставинами, які пом*якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що при призначенні покарання слід застосувати ст.69 КК України та призначити покарання більш м*яке ніж передбачено законом.
Відповідно до ст.62 КК України військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації відбувають покарання у виді тримання у дисциплінарному батальоні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 408 ч.1 КК України і призначити покарання з застосуванням ст. 62, 69 КК України у вигляді 6 (шість) місяців дисциплінарного батальону.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 , залишати цілодобово своє місце мешкання та покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 .
- заборонити виїзд за межі м.Мелітополя Запорізької області в особистих справах без дозволу суду і покласти обов`язок повідомляти про виїзд за межі населеного пункту по службовим справам.

Строк покарання обчислювати з моменту поміщення до дисциплінарного батальону.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1