Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 15 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувшив судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001282

від 04 квітня 2015року, за касаційною скаргою прокурорана ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 14 грудня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м. Ленінабаді Республіки Таджикистан, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , раніше судимого за вироком Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим від 13 грудня 2012 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці; 17 липня 2014 року звільненого на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію

у 2014 році»,

у вчиненні злочинів, передбаченихч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК,

в с т а н о в и л а:

За вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 14 грудня

2015 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 цього Кодексу.

Вирішено питання про долю речових доказів, а також постановлено вважати продовженими застосовані до ОСОБА_6 заходи забезпечення кримінального провадження.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 лютого

2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів у м. Херсоні за таких обставин.
03 квітня 2015 року в період із 13:00 до 13:30 год. ОСОБА_6 біля будинку № 5 по проїзду Береговому з салону автомобіля марки

«Fiat 500L» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) повторно таємно викрав належне ОСОБА_7 майно на загальну суму 2700 грн.

23 квітня 2015 року приблизно о 10:30 год. ОСОБА_6 із інструментального складу № 883-886 на території ПАТ «Херсонський суднобудівний завод» (Карантинний острів, 1) повторно вчинив замах на таємне викрадення майна на загальну суму 22 790 грн. Однак із причин, які не залежали від його волі, не довів злочин до кінця, оскільки був затриманий працівниками охорони вказаного підприємства.
У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій засудженого ОСОБА_6 , просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Доведеності винуватості засудженого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, кримінально-правової оцінки її дій

за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряла, оскільки законність та обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржуються.
Відповідно до ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно з вимогами ст. 75 КК в разі, якщо при призначенні покарання

у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з долучених до касаційної скарги судових рішень, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75 КК, згідно з указаними нормами закону врахував: характер та ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу засудженого (за місцем проживання характеризується позитивно), пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, сприяння розкриттю злочину та наявність на утриманні малолітньої дитини). Крім того, врахував суд й ставлення ОСОБА_6 до вчинених ним злочинів та критичної оцінки своїх дій.
За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції

не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених Кримінальним кодексом України, і дійшов правильного висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу. Своє рішення місцевий суд належним чином обґрунтував.
Наведені в касаційній скарзі доводи щодо неможливості виправлення засудженого без відбування покарання не є достатніми для визнання неправильним застосування ст. 75 КК.
Як видно зі змісту касаційної скарги та долученої до неї копії ухвали апеляційного суду, такі твердження висловив прокурор у своїй апеляційній скарзі. Апеляційний суд обґрунтовано залишив її без задоволення, вмотивувавши свої висновки належним чином. З огляду на викладене колегія суддів вважає, що висновки суддів першої та апеляційної інстанцій щодо призначення ОСОБА_6 покарання є законним та обґрунтованим. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були безумовною підставою для скасування судового рішення у кримінальному провадженні, колегія суддів не виявила.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 29 лютого

2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3