Справа № 127/8492/16-к
Провадження №11-кп/772/1186/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України,
в с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2016 року у задоволенні клопотання засудженого було відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить перерахувати йому день за два строк попереднього ув`язнення у строк покарання. Рішення міського суду вважає упередженим. Вказує, що правила ст. 72 КК України розповсюджуються на усіх осіб, яким призначено покарання.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та обчислити строк покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України. Судове рішення вважає незаконним та необґрунтованим. Вказує, що закон не містить обмежень щодо застосування ч. 5 ст. 72 КК України до осіб засуджених до довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, виступ засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , який підтримали апеляційні скарги та просили скасувати ухвалу суду першої інстанції, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Луганського обласного суду від 20 листопада 1997 року за ч. 2 ст. 206, ч. 3 ст. 101, ч. 3 ст. 142, ст. 208, п.п. «а» ст. 93 КК України (1960) до остаточного покарання у виді смертної кари розстрілу з конфіскацією всього належного на праві власності майна. Ухвалою Верховного Суду України від 17.03.1998 року вирок Луганського обласного суду від 20.11.1997 року залишено без змін.

Ухвалою Луганського обласного суду від 19 вересня 2000 року ОСОБА_8 замінено покарання у вигляді смертної кари на довічне позбавлення волі з відбуванням покарання в тюрмі суворого режиму.

На даний час засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у Вінницькій УВП №1 УДПтС України у Вінницькій області.

Ухвалою суду першої інстанції відмовлено ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами ч. 5 ст. 72 КК України, у зв`язку з тим, що вимоги вказаного закону не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.
В обґрунтування своїх доводів, суд послався на те, що законом чітко визначено, що зарахування строку попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, застосовується у разі засудження особи до позбавлення волі, або іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК України. Довічне позбавлення волі до переліку покарань, визначених ч. 1 ст. 72 КК України не належить.
Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8

24 грудня 2015 року набрала чинності нова редакція ч. 5 ст. 72 КК України, якою передбачено зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а у разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, - також передбачено переведення строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі за вищезазначеним співвідношенням та переведення визначеного строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного ч. 1 ст. 72 КК України.
Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Довічне позбавлення волі не є строковим видом покарання в розумінні норм КК України.
Стаття 51 КК України визначає вичерпний перелік покарань, які поділяються на: строкові, тобто такі, які мають визначений строк застосування, та безстрокові, а саме покарання, які не мають визначеного строку застосування, в тому числі це довічне позбавлення волі.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правила, закріплені у ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк позбавлення волі, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, доводи апеляційних скарг вважає необґрунтованими.
Керуючись ст. 405, 407 КПК України,
у х в а л и в:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: (підписи)
Згідно оригіналу.
Суддя: