Справа № 1-35
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі:

головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Захарчук М.В.,

за участю прокурора Заболотного А.Л.,

захисника підсудного ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не працюючий, не одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, не військовозобов"язаний, раніше судимий 03.03.2009 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 18 липня 2009 року, о 19 год. 30 хв., перебуваючи неподалік житлового будинку № 26 по вул. Тиха с.Заруддя Дубенського району Рівненської області, під час сварки з ОСОБА_2, з мотивів помсти, вирішив умисно спричинити йому тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, зайшов на територію свого господарства, взяв там дерев"яну палицю і вийшов на ґрунтову автодорогу вулиці Тиха. В подальшому, 18 липня 2009 року, о 19 год. 30 хв. перебуваючи навпроти житлового будинку №26 по вул. Тиха с. Заруддя Дубенського району Рівненської області, підійшов до ОСОБА_2 та умисно, дерев"яною палицею, що була у нього в руках, наніс йому декілька ударів по рукам, один з яких прийшовся по кисті правої руки. В результаті цього, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді рваної рани та відкритого перелому першого пальця правої кисті, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 2116 Е від 20.08.2009 року за критерієм довготривалого розладу здоров"я, відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я визнав частково. Пояснив, що 18 липня 2009 року він разом із ОСОБА_2 і ОСОБА_4 їздили електричкою у м.Здолбунів, де купалися і вживали спиртні напої. І він і ОСОБА_2 були п»яні. По дорозі додому ОСОБА_2 декілька разів вдарив його по голові, а він у свою чергу прозивався на нього. Прийшовши додому між ними виник конфлікт. ОСОБА_2 сказав, що задушить його і кидався на нього з вилами, а він через це злякався і взяв у руки палку, якою почав відмахуватися від нього. Вважає себе винним тільки у тому, що того дня вживав алкогольні напої і був із ним разом. Ушкоджень потерпілому умисно не причиняв ніяких. Просить визнати його невинним і не позбавляти його волі.

Дослідивши в судовому засіданні всі зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що предявлене ОСОБА_3 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, не знаходить свого підтвердження, а обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Відповідно до ст.323 КПК України в основу вироку можуть бути покладені лише ті достовірні докази, які були розглянуті в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 62 Конституції України передбачено, що всі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь останньої.

Відповідно до ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, тобто сукупність обєктивних та суб»єктивних ознак, передбачених цим кодексом.

Так, потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю підтвердив показання підсудного. Показав, що вони дійсно того дня разом вживали алкогольні напої та між ними виник конфлікт. Він перший почав на ОСОБА_3 кидатися із вилами, а той у свою чергу махав перед ним палкою. Він зловив цю палку, щоб витягнути із рук ОСОБА_3, і так як вона була із сучками подер палець об неї. Після цього замешкався і впав разом із нею на землю та ту ж руку. Палець пошкодив при падінні на землю, так як невдало підставив руку, тоді і відчув біль. Після цього він пішов додому і в лікарню звернувся через декілька днів, так його особливо нічого не турбувало. Не було такого, що ОСОБА_3 бив його декілька разів палицею по руках. Він особисто не звертався із заявами до правоохоронних органів щодо нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та не підписував їх. До слідчого його зловили і привозили тільки один раз, він тоді все розказував і показував, але нічого не підписував. Просить визнати ОСОБА_3 невинним.

Згідно висновку експерта №216-Е від 20 серпня 2009 року, ушкодження у ОСОБА_2 має ознаки дії тупого предмета, могло утворитися від удару ногою, викручування пальця та в результаті ударів дерев»яною палицею, може відповідати строку 18 липня 2009 року і за критерієм довготривалого розладу здоров»я належить до категорії середнього ступеня тяжкості. Не виключено утворення перелому пальця і від падіння на плоску поверхню.(а.с.68-69).

Висновком судово-почеркознавчої експертизи №1331 від 25 червня 2010 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_2 в протоколі прийняття заяви про вчинений злочин від 18 липня 2009 року та у поясненні від 18 липня 2009 року дійсно виконані не потерпілим, а іншою особою. (а.с.196-201)

Свідок ОСОБА_4 показав, що був 18 липня 2009 року з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Підтвердив, що останні вживали алкогольні напої і конфліктували між собою. Бачив як ОСОБА_2 йшов на ОСОБА_5, а ОСОБА_5 в свою чергу відмахувався палицею від нього і відступав. ОСОБА_2 хотів зловити руками ту палку. Не бачив як були отримані тілесні ушкодження потерпілим.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 показали, що бачили у той день ОСОБА_3 з ОСОБА_2 Бачили як ОСОБА_3 махав палицею, проте, самого моменту причинення тілесного ушкодження ОСОБА_2 не бачили.

Згідно статті 65 КПК України доказами у кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку… суд встановлює наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В зв»язку із цим, посилання обвинувачення на висновки вищезазначених експертиз та показання свідка ОСОБА_4 як на докази вини підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України не можуть бути прийняті судом як докази його вини, оскільки вони повністю підтверджують показання потерпілого ОСОБА_2, а також дають підстави для виправдання підсудного.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об»єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, даючи остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності, прийшов до висновку, що участь ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України є недоведеною, а тому його необхідно виправдати по суду.

Керуючись ст.ст.323, 324, 327, 335 КК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 в пред»явленому йому обвинуваченні в скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.122 КК України виправдати, за недоведеністю його участі в скоєнні злочину.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 підписку про невиїзд - скасувати.

Речові докази по справі:

- дерев»яна палиця довжиною 50 см., діаметром 3,5 см., з загостренням з одного кінця, яка зберігається в камері речових доказів Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області знищити.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Рівненської області з моменту його проголошення через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: