Дата документу Справа № 314/2899/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1078/16
Єдиний унікальний № 314/2899/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року, якою
відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого:
- 04.03.2013р. Чорноморським районним судом АР Крим за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.02.2016р. на підставі ст.72 ч.5 КК України в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 12.11.2011р. по 18.07.2013р.,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ухвали, засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії (№101), звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що під час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований у 2014 році протягом 5-ти місяців, у 2015 році протягом 9 місяців, а у 2016 році працевлаштований взагалі не був. А тому суд дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та прийняти рішення про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він має два заохочення, з моменту прибуття до колонії та до кінця грудня 2015 року був працевлаштований, порушень не має.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов необґрунтовано висновку про те, що ОСОБА_7 не намагається спокутувати свою провину у скоєному злочині, за який він засуджений, а намагається буд-яким засобом вийти з місць позбавлення волі. Суд апеляційної інстанції враховує дані про те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за час відбування покарання, встановлений порядок не порушував, добре ставився до праці, не мав стягнень, позитивно реагував на заходи виховного характеру, мав заохочення і подяки, як встановлено із наданої характеристики (а.с.13).

За таких обставин, висновок суду про те, що дані про особу засудженого ОСОБА_7 не свідчать про те, що він щиро розкаявся та твердо встав на шлях виправлення та перевиховання, а тому, відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, є необґрунтованими, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а скарга засудженого задоволенню.
Згідно до матеріалів справи, початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_7 обчислюється з 12.11.2011 року, а кінець строку відбування покарання припадає на 01.03.2017 року, таким чином, не відбута частина покарання, на час постановлення ухвали апеляційного суду складає - 06 місяців 11 днів.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 539 ч. 4 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, скасувати.

Клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 06 місяців 11 днів.

Згідно до ч.4 ст.532 КПК України зазначена ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.426 КПК України на вказану ухвалу Апеляційного суду Запорізької області учасниками судового провадження може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії вказаної ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4