Вирок
Іменем України
01.03.2016 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002335 від 20.08.2015 року за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, раніше неодноразово судимого, востаннє 21.01.2010 Галицьким районним судом м. Львова за ч.2 ст.186 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.08.2013 звільнений умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 7 місяців та 6 днів; не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

за участю представника потерпілого: ОСОБА_6

за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ,-

встановив:
Судом встановлено, що ОСОБА_5 маючи умисел спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, 15.01.2015 подав до Львівського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного, одночасно підтвердивши, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом №НТ150121 від 21.01.2015 останньому надано статус безробітного з 15.01.2015 року. Наказом №НТ150122 від 22.01.2015 року ОСОБА_5 призначено допомогу по безробіттю з 22.01.2015 року по 16.01.2016 року. Наказом від 22.01.2015 року №150122 останньому скорочено виплату допомоги по безробіттю з 21.01.2015 року по 05.02.2015 року у зв`язку з недотриманням ОСОБА_5 рекомендацій щодо сприяння працевлаштування. Наказом від 06.02.2015 року №НТ150206 розпочато виплату допомоги по безробіттю з 06.02.2015 року. Тобто, ОСОБА_5 фактично почав отримувати допомогу по безробіттю з 06.02.2015 року. Наказом від 23.03.2015 року №НТ150323 скорочено виплату допомоги по безробіттю з 20.03.2015 року по 18.04.2015 року. Тобто ОСОБА_5 отримував допомогу по безробіттю по 19.03.2015 року. Наказом №НТ150521 від 21.05.2015 року ОСОБА_5 припинено виплату допомоги по безробіттю з 04.03.2015 та реєстрацію як безробітного з 10.04.2015 року у зв`язку з невідвідуванням центру зайнятості без поважних причин. В подальшому, при проведенні розслідування страхових випадків було встановлено, що ОСОБА_5 під час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітний не повідомив службу зайнятості про укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг) з 26.02.2015 року у TOB «АДЕККО Україна» (термін дії договору з 26.02.2015 року по 31.03.2015 року і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітний з 26.02.2015 року. Отже, будучи зайнятою особою з 26.02.2015 року незаконно отримав допомогу по безробіттю за період з 26.02.2015 року по 19.03.2015 року в сумі 1227,06 грн.

Згідно акту №275 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 23.07.2015 року Львівського міського центру зайнятості, ОСОБА_5 у період перебування на обліку в Львівському МЦЗ як безробітний надавав послуги за договором ЦПХ у TOB «АДЕККО Україна».

Відтак, ч.2 ст.190 КК України передбачено відповідальність за кримінальне правопорушення винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_5 , оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив 15.01.2015 року подав до Львівського міського центру зайнятості заяву про надання статусу безробітного, одночасно підтвердивши, що ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Наказом №НТ150121 від 21.01.2015 року останньому надано статус безробітного з 15.01.2015 року, фактично почав отримувати допомогу по безробіттю з 06.02.2015 року. Додатково зазначив, що під час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітний не повідомив службу зайнятості про укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг) з 26.02.2015 року у TOB «АДЕККО Україна» (термін дії договору з 26.02.2015 року по 31.03.2015 року і відповідно підлягав зняттю з обліку як безробітний з 26.02.2015 року. Подав до суду заяву про визнання винуватості, не заперечує проти недослідження доказів щодо встановлення вини, розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому протиправного, кримінально караного діяння, враховуючи той факт, що учасники судового процесу не оспорюють фактичні обставини справи, судом встановлено, що вони розуміють зміст цих обставин, заслухавши думку прокурора, суд, у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним подальше дослідження інших доказів відносно обставин, які не оспорюються учасниками судового процесу, сумнівів щодо добровільності та істинності їх позицій у суду немає.

Проаналізувавши докази надані стороною обвинувачення, покази самого обвинуваченого, вислухавши думку прокурора, захисника, представника потерпілого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який класифікується як злочин середньої тяжкості та призначає покарання у межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу.

За змістом закону (ст. 50 КК України), покарання має на меті не тільки кару, а має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відтак, суд, враховує особу обвинуваченого, характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно представлених суду документів - виключно позитивних, те що на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває та наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому Львівському міському центру зайнятості, про підтвердив у судовому засідання представник потерпілого ОСОБА_6 у розмірі 1227, 06 грн., а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, виконуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України, які узгоджуються із роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" та приходить до висновку, що перелічені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_5 має здатність виправитися без реального відбування покарання та досягнути мети покарання без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят гривень) грн., 00 коп.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1