г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1536/16-к
Номер провадження 1-кп/213/184/16
В И Р О К
Іменем України
09 серпня 2016 року Інгулецький районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за №0001838 у відношенні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Барда, Республіка Азербайджан, особи без громадянства, постійної реєстрації місця проживання не має, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на цей час перебуває в КуВП №3 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Світла,2, освіта середня, неодруженого, не навчається, не працює, раніше судимого:

- 03.09.2015 року Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу за ст.185 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі, з застосуванням ст.ст.75,104 КК України іспитовим строком -1 рік;

після вчинення кримінального правопорушення був засуджений:

- 29.03.2016 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. 186 ч.2 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України шляхом часткового складання остаточно визначено покарання 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

-22.06.2016 року за ст.185 ч.2 КК України до 2-х років позбавлення волі, відповідно до ст.70ч.4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 29.03.2016 року остаточно призначено покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі,

за ст.289 ч.2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

-з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , законного представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

-з боку захисту захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ,

приймав участь представник Служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 , діючи повторно, в середині вересня місяця 2015 року, точної дати досудовим розслідуванням та судом не встановлено, в денний час доби, знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , де зустрів свого знайомого - неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким розпочав розмову про мопед останнього. В ході спілкування з ОСОБА_5 у ОСОБА_11 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, реалізуючи який, він, прибувши з потерпілим до гаражу, де той зберігав свій мопед, розташованому неподалік від будинку АДРЕСА_2 , погрожуючи застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у словесних погрозах про фізичну розправу та його переслідування, які ОСОБА_5 сприйняв реально. Знаючи, що ОСОБА_12 схильний до протиправної поведінки, має погану репутацію, потерпілий ОСОБА_5 почав боятися за свою безпеку, та зрозумів, що йому ніхто не допоможе дати відсіч ОСОБА_13 , оскільки навколо них більше нікого не було.
Після цього, ОСОБА_12 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з корисливих мотивів, подавивши волю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 шляхом погроз фізичною розправою, з вищезазначеного гаражу, розташованого неподалік будинку АДРЕСА_2 , відкрито, незаконно заволодів мопедом «Defiant Apollo», номер рами НОМЕР_1 , чорного кольору, 2005 року випуску, який належить ОСОБА_5 , середня (ринкова) вартість якого згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 70/37-36 від 26.01.2016 року становить 3128,75 гривень, і утримуючи вказаний транспортний засіб при собі, вручну покотив його з собою, та з місця скоєння кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись вказаним транспортним засобом на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на вказану вище суму.
Своїми протиправними умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.289 ч.2 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 на початку судового розгляду свою провину у скоєнні кримінального правопорушення за ст.289 ч.2 КК України визнав частково, пояснюючи, що події, про які йдеться в обвинувальному акті сталися приблизно 21.07.2016 року, коли він був неповнолітнім; що потерпілий ОСОБА_5 сам передав йому мопед, оскільки він запропонував ОСОБА_5 відремонтувати його, але ремонтувати не став, а продав знайомому.

Наприкінці судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 , свою позицію щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення змінив, та підтвердив, що все відбувалося саме так, як зазначено в обвинувальному акті, та як розповів потерпілий ОСОБА_5 . Він дійсно погрожував потерпілому, той злякався та передав йому мопед, який він хотів відремонтувати, але оскільки на ремонт були потрібні кошти, яких у нього не було, він продав його знайомому хлопцю на ім`я ОСОБА_14 , якого знайшов йому ОСОБА_15 . При цьому ні ОСОБА_16 , ні ОСОБА_17 він не говорив, що мопедом він заволодів незаконно. У скоєному він щиросердечно розкаюється, вибачається перед потерпілим та його законним представником.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України підтверджується також поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , його законного представника, поясненнями свідків, іншими письмовими матеріалами кримінального провадження.

Так, неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 , допитаний у присутності законного представника та педагога, суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_18 він знає приблизно півтори року. В січні 2015 року його мати - ОСОБА_6 купила йому мопед «Дефіант Аполло». В них є талон на мопед, де зазначений номер рами, об`єм двигуна та колір. Мопед він зберігав у своєму гаражі, який розташований неподалік будинку АДРЕСА_2 . Він та його мати стали проживати на житловому масиві НКГЗК приблизно з середини серпня 2015 року. Від знайомих він знав про ОСОБА_19 , який старший за нього на декілька років, що той завжди потрапляє у неприємні історії, спілкується з раніше судимими особами, постійно всім погрожує, веде себе грубо, ображає, може познущатися словесно, застосувати фізичну силу. Через це молодші хлопці його побоюються. У вересні 2015 року, приблизно в середині місяця, ОСОБА_20 підійшов до нього, та став розпитувати про його мопед, поцікавився, де він його зберігає. Він зрозумів, що той замислив щось недобре. Оскільки він побоювався ОСОБА_21 , він розповів йому, де він зберігає мопед. Тоді останній наказним тоном сказав йому, що він повинен віддати йому свій мопед. Він заперечував, але ОСОБА_20 його не слухав, почав кричати на нього, висловлюватися на його адресою нецензурною лайкою, погрожувати йому фізичною розправою та сказав, що буде його переслідувати, якщо він не віддасть йому свій мопед. Оскільки поруч з ними нікого не було, він зрозумів що йому ніхто не допоможе. ОСОБА_20 продовжував давити на нього психологічно, та продовжував казати що спокою йому не дасть. Від цього він ще більше злякався, тому повів ОСОБА_19 до гаражу, де стояв мопед. На той час мопед перебував під частковим ремонтом, та самостійно рухатися не міг, оскільки була несправна проводка, та деякі запчастини були розібрані: обшивка корпусу, сидіння з багажником, вихлопна труба, які лежали в цьому ж гаражі. ОСОБА_21 викотив мопед з гаражу вручну, а на рахунок розібраних деталей сказав що забере їх пізніше, та з його мопедом пішов. Він був у розгубленому стані, матері нічого не сказав, оскільки боявся, що ОСОБА_21 його поб`є, якщо мати почне заявляти претензії. Через який-то час йому зателефонував ОСОБА_22 , якого він добре знає, та вони домовилися з ним зустрітися, та ОСОБА_16 просив, щоб він віддав розібрані комплектуючі від мопеду, що залишилися у нього. ОСОБА_16 не знав, що ОСОБА_20 забрав в нього його мопед, всупереч його волі. ОСОБА_23 він нічого не говорив про фактичні події, а на його питання відповів, що дійсно продав ОСОБА_24 свій мопед, оскільки той сказав йому так всім говорити, хоч насправді той забрав його мопед, застосовуючи погрози, та він боявся про це буд-кому говорити. Тому він добровільно віддав ОСОБА_23 сидіння з багажником, обшивку мопеду, вихлопну трубу. Потім він дізнався, що ОСОБА_19 затримали працівники поліції. 01.12.2015 року його матері на телефон зателефонували працівники поліції та повідомили про те, що знайшли його мопед «Дефіант Аполло». Після чого їм віддали мопед на зберігання під розписку, яку написала його мати, оскільки він неповнолітній. Після цього він все розповів матері, та вона написала заяву. На цей час мопед йому повернули, ніяких претензій до обвинуваченого він не має.

Законний представник потерпілого - ОСОБА_6 суду пояснила, що на момент, коли вона писала заяву до поліції та зберігальну розписку, її прізвище було ОСОБА_25 , а на цей час вона змінила прізвище на ОСОБА_26 , оскільки в 2016 році розірвала шлюб з чоловіком, та разом з сином ОСОБА_5 , 2000 року народження, з середини серпня 2015 року стала мешкати по АДРЕСА_2 . Також зазначила, що в січні 2015 року вона купила сину ОСОБА_27 мопед « ОСОБА_28 » за 2500 гривень. Їм дали документ на мопед із зазначенням його технічних характеристик. Її син ОСОБА_29 зберігав мопед в гаражі їх родичів, який розташований неподалік від їх будинку. Періодично вона бачила, що син займається ремонтом мопеда, тому будь-яких підозр у неї не виникало.

В вересні 2015 року вона помітила, що син перестав займатись мопедом. Вона неодноразово питала в нього: де мопед, однак він відповідав їй, що все добре та мопед знаходиться в гаражі, а ключі від гаражу завжди носив з собою, тому вона не могла перевірити чи є мопед в гаражі. Також пояснила, що її син ОСОБА_5 дуже спокійний, стриманий, тому і побоявся дати відсіч.

01.12.2015 року на її мобільний телефон зателефонували працівники поліції та повідомили, що вони знайшли мопед «Дефіант Аполло», який належить її сину. Після цього вона запитала в сина, що трапилось, та він їй все розповів, а саме, що ОСОБА_30 незаконно заволодів його мопедом, застосовуючи при цьому погрози фізичною розправою та переслідуванням. Потім працівники поліції повернули мопед під зберігальну розписку. Мопед був у неробочому стані, оскільки там була несправна проводка. Ніяких претензій до обвинуваченого вони не мають. Також підтвердила, що ОСОБА_20 переслідував її сина, заглядав у вікна, приходив до нього. Вона зверталася з цього приводу до матері ОСОБА_21 , в інші органи. Їй відомо, що ОСОБА_30 має погану репутацію, є проблемним юнаком, раніше засуджений.

Свідок ОСОБА_31 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_30 - його знайомий, він з ним спілкується. З потерпілим ОСОБА_32 він раніше дружив. Приблизно в вересні-жовтні 2015 року, точної дати він не пам`ятає, ОСОБА_20 попросив його допомогти продати мопед, який раніше належав ОСОБА_33 . При цьому він запевнив його, що цей мопед він купив у ОСОБА_34 за 600 грн. Потім він зателефонував їх спільному знайомому ОСОБА_35 та запропонував йому придбати у ОСОБА_21 мопед. Останній погодився, але тільки після того, як подивиться в якому стані мопед. В цей же день, він зустрів ОСОБА_19 , дав йому номер мобільного ОСОБА_17 для того, щоб вони разом погодили час зустрічі. Потім ОСОБА_20 попросив допомогти довезти мопед до гаражу ОСОБА_17 . Вони прикотили мопед до гаражу. Труш ОСОБА_14 оглянув мопед, та запитав про те, де знаходяться інші деталі мопеду, а саме: обшивка, багажник з сидінням та вихлопна труба. Далі про що йшла мова, він не слухав. Потім він почув як ОСОБА_14 погодився придбати даний мопед за 600 гривень, однак в зв`язку з тим, що відсутні деякі деталі, останній віддав тільки половину грошей, а останні гроші сказав поверне, після того, як ОСОБА_20 віддасть інші деталі. Потім, вже коли ОСОБА_21 затримали, до нього подзвонив ОСОБА_36 та попросив принести деталі, що залишилися. Він погодився, сказав про це ОСОБА_27 , який надав йому деталі від мопеда, які в нього залишилися, та підтвердив, що мопед він продав ОСОБА_21 . Йому відомо, що у потерпілого ОСОБА_34 були проблеми з ОСОБА_37 , оскільки ОСОБА_29 навіть просив його, щоб він поговорив з ОСОБА_21 , щоб той до нього не чіплявся.

Свідок ОСОБА_38 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_30 - його знайомий. Приблизно в жовтні 2015 року ОСОБА_21 подзвонив йому на мобільний та запропонував придбати мопед «Дефіант Аполло» за 600 гривень. Він відповів, що спочатку треба на його подивитися. Коли він прийшов до гаражу, то побачив там ОСОБА_19 та ОСОБА_39 . Він подивився на мопед та виявив відсутність: сидіння з багажником, зовнішньої оббивки та вихлопної труби. В наявності була тільки рама, двигун, частково проводка, руль та колеса. Він запитав ОСОБА_21 , де всі деталі від мопеду, на що той відповів, що принесе деталі пізніше. Він запитував у ОСОБА_21 , де він взяв мопед, на що ОСОБА_20 запевнив його, що мопед той купив, та в нього є відповідні документи, однак в зв`язку з тим, що йому терміново потрібні гроші, він вирішив його продати. ОСОБА_20 запевнив його, що з мопедом все добре, та він дійсно належить йому. Оскільки він хотів собі мопед, то вирішив його придбати, та і вартість була нормальна 600 грн. Однак він запропонував ОСОБА_24 , спочатку отримати половину суми, а коли він привезе останні деталі від мопеду то він віддасть йому ще 300 гривень, на що той погодився. Мопед він поставив у себе в гараж. Однак більше ОСОБА_21 він не побачив. Через деякий час він дізнався, що того заарештовано. Незадовго після цього він зателефонував ОСОБА_40 та нагадав про те, що ОСОБА_21 не привіз йому останні деталі на мопед, та попросив допомогти. 01.12.2015 року на його мобільний зателефонували працівники поліції та попросили прийти до його гаражу. Коли він підійшов до гаражу, та побачив працівників поліції і ОСОБА_22 . Від працівників поліції він дізнався, що вищевказаний мопед належить не ОСОБА_24 , а ОСОБА_27 , у якого ОСОБА_21 незаконно його забрав. Після того, як він зрозумів, що ОСОБА_20 мопедом заволодів незаконно, він погодився його добровільно видати.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст.289 ч.2 КК України підтверджується також письмовими матеріалами кримінального провадження:

-заявою потерпілої ОСОБА_41 про притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка відкрито заволоділа мопедом «Дефіан Аполло», який належав її неповнолітньому сину ОСОБА_27 ( а.п. 8, т.2).
-документами, які підтверджують належність транспортного засобу «Дефіант Аполло» чорного кольору ОСОБА_5 (а.п. 9, т.2) ;
-протоколом огляду місця події та вилучення транспортного засобу від 01.12.2015 року у ОСОБА_42 (а.п.12-15, т.2);
-розпискою законного представника потерпілого ОСОБА_43 про повернення їм мопеду «Дефіант Аролло» (а.с.17,т.2);
-постановами про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів ( а.с.18, т.2);
- висновком судово-товарознавчої експертизи №70/37-36 від 26.01.2016 року, яким визначена середня (ринкова) вартість ідентичного мотоцикла, яка станом на 15.09.2015 року становить 3128,27 гривень (а.с.24-28, т.2).
Проаналізувавши зібрані та вивчені судом докази, суд вважає, що визнавав вину частково та давав пояснення на початку судового розгляду обвинувачений ОСОБА_20 таким чином, щоб уникнути кримінальної відповідальності, або пом`якшити її. Пояснення обвинуваченого, які він давав на початку судового розгляду, щодо дати кримінального правопорушення, спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , його законного представника, які є послідовними, аналогічними і в ході досудового розслідування і в суді, та співвідносяться з іншими зібраними у справі доказами та письмовими матеріалами кримінального провадження, тому суд вважає їх достовірними.

Оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає доведеною в судовому засіданні повністю вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно, поєднаного з погрозою застосування насильства, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого.

При цьому суд враховує, що відповідно до п.1 Примітки до ст.289 КК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення буд-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Тому кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ст.289ч.2 КК України, суд вважає правильною.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_21 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, його особу, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 в ході судового розгляду не виявлено.

Суд також враховує особу обвинуваченого, який на час скоєння кримінального правопорушення не працював, не навчався, вже притягався до кримінальної відповідальності.

Суд враховує, що під час навчання у в КЗШ №92 ОСОБА_20 перебував на внутрішньо-шкільному обліку, як особа, схильна до правопорушень, характеризувався негативно, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував.

Враховуючи особу обвинуваченого, який скоїв умисне тяжке кримінальне правопорушення, а також те, що вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 03.09.2015 року його було засуджено за ст. 185 ч.3 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком - 1 рік; вироком того ж суду від 29.03.2016 року його засуджено за ст.ст.186ч.2, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, вироком того ж суду від 22.06.2016 року його засуджено за ст.185ч.2,70ч.4 КК України до 4-х років 2-х місяців позбавлення волі, тому суд вважає, що з метою його виправлення та перевиховання, покарання йому необхідно призначити у виді позбавлення волі. При цьому додаткове покарання у виді конфіскації майна до обвинуваченого не застосовувати, оскільки транспортний засіб повернуто потерпілому, та останній ніяких претензій до нього не має.

Підстав для застосування ст.ст.75 чи 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_44 не вбачається.

Приймаючи до уваги, що попередніми вироками вже враховано покарання призначене вироком Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 03.09.2015 року, в тому числі і в порядку ст.71 КК України, а також, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.289 ч.2 КК України ОСОБА_37 скоєно до винесення вироків від 29.03.2016 року та від 22.06.2014 року, суд вважає, що при призначенні йому покарання необхідно застосувати ст. 70ч.4 КК України, та можливо застосувати принцип поглинання покарань.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрати у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість скоєного, схильність до вчинення кримінальних правопорушень, та те, що він на цей час відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду.

Строк перебування ОСОБА_8 , який на цей час відбуває покарання, в установі попереднього ув`язнення, де він тимчасово залишений на період судового розгляду згідно ухвали Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу від 05.07.2016 року, відповідно до ч.5 ст.72 КК України підлягає зарахуванню з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Витрати за проведену в ході досудового розслідування автотоварознавчу експертизу в сумі 245,52 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 289 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти / років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст.70 ч.4 КК України призначеним цим вироком більш суворим покаранням поглинути менш суворе покаранням, призначене ОСОБА_8 вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2016 року, та остаточно шляхом поглинання визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 /п`яти /років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрати у виді тримання під вартою.

Строк покарання ОСОБА_8 за цим вироком відраховувати з 09.08.2016 року.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України зарахувати у строк відбутого покарання ОСОБА_8 строк його перебування в установі попереднього ув`язнення з 05.07.2016 року та по день проголошення вироку 09.08.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави на відшкодування витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи 245 гривень 52 копійки.

Речові докази:
транспортний засіб - мопед «Defiant Apollo», номер рами НОМЕР_1 , чорного кольору, 2005 року випуску, який зберігається у законного представника потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_41 , залишити потерпілому ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику кримінального провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у той же строк з дня отримання нею копії вироку.

Суддя ОСОБА_1