Справа № 352/1954/15-к
Провадження № 1-кп/352/36/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, громадянина України, судимого:

- Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 12.04.2013 р. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.304 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 70, 71 КК України, до двох років позбавлення волі зі сплатою штрафу у розмірі 850 грн.; звільненого 20.12.2013 р. після відбуття покарання;

- Рівненським районним судом Рівненської області 16.03.2016 р. за ч.4 ст.407 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_3 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Злочин скоєно за наступних обставин.

30 серпня 2015 року біля 11 год. обвинувачений, перебуваючи з дозволу власника автомобіля ОСОБА_5 на передньому пасажирському сидінні автомобіля марки «Chery Amulet» чорного кольору, який знаходився на автозаправці «Маркет-Плюс», що у с. Марківці Тисменицького району Івано-Франківської області, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з автомобіля належні потерпілій грошові кошти у розмірі 340 грн. Повернувшись до автомобіля та виявивши відсутність грошей, ОСОБА_5 почала вимагати, щоб обвинувачений повернув гроші, на що останній вийшов з автомобіля і покинув місце злочину.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні крадіжки і пояснив, що дійсно 30 серпня 2015 р. попросився у ОСОБА_5 , яка зупинилась своїм автомобілем марки «Chery Amulet» чорного кольору на автозаправці «Маркет-Плюс» в с. Марківці Тисменицького району, щоб вона його підвезла; остання погодилась і запропонувала йому почекати в автомобілі, поки вона розрахується за пальне; він сів на переднє пасажирське сидіння, де ОСОБА_5 залишила 340 грн. різними купюрами; скориставшись її відсутністю, він викрав ці гроші; коли потерпіла повернулась до автомобіля і почала вимагати у нього повернути гроші, він вийшов з автомобіля і втік. У скоєному щиро розкаявся.

У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України дослідження фактичних обставин суд обмежив допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину.

Таким чином, суд дійшов висновку, що неправомірні дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме те, що він раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно. Суд враховує обставини, що пом`якшують покарання, до яких відносить щире каяття обвинуваченого і активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Суд також враховує думку потерпілої, яка просила покарати обвинуваченого згідно вимог закону, та відсутність у потерпілої матеріальних претензій до обвинуваченого.

З огляду на викладене суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, так як вказане покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Встановлено, що вказаний злочин обвинувачений вчинив до постановлення вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 16.03.2016 р., що набрав законної сили 15.04.2016 р., згідно якого ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Оскільки за вказаним вироком обвинуваченого засуджено до позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, а за даним вироком суд обирає йому покарання у виді арешту, що належить відбувати реально, у відповідності з вимогами абзацу другого п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами і доповненнями) застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається; за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд -

з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк чотири місяці.

Вказаний вирок підлягає виконанню окремо від вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 16.03.2016 року, згідно якого ОСОБА_3 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 06 год. 22 червня 2016 року, зарахувавши відповідно вимог ст.72 КК України у строк відбуття покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

У зв`язку з фактичним відбуттям покарання ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти негайно в залі судового засідання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з часу проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд.

Головуюча ОСОБА_1