Провадження № 1-кп/761/354/2016
У Х В А Л А
Іменем України
23 лютого 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000379, у якому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, громадянка України, українка, яка у шлюбі не перебуває, має середню освіту, не працює, зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинувачується за ч.1 ст.126 КК України, -

в с т а н о в и в :
Гр. ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що вона 27.03.2013 приблизно о 12.30 год. на студії Національної телерадіокомпанії України за адресою м. Київ, вул. Мельникова, буд. 42, приймала участь у зйомках програми «Про життя», учасником якої був також гр. ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне завдання побоїв ОСОБА_5 , діючи з мотивів особистої неприязні до останнього, обвинувачена умисно, кулаком правої руки завдала декілька ударів по обличчю ОСОБА_5 . У зв`язку із зазначеними діями обвинуваченої потерпілий, блокуючи її удари, перемістився в інший бік студії, однак ОСОБА_6 , прагнучи завдати ОСОБА_5 фізичного болю, схопила потерпілого за піджак, не дозволяючи йому пересуватися, та продовжила наносити потерпілому удари руками і ногами. Дії обвинуваченої припинили співробітники та працівники охорони телерадіокомпанії.
Під час даного конфлікту ОСОБА_6 нанесла по тілу ОСОБА_5 близько десяти ударів кулаком правої руки та один удар правою ногою.
Через декілька хвилин ОСОБА_6 умисно нанесла чотири удари кулаком правої руки по обличчю потерпілого.
Протиправні дії обвинуваченої припинені співробітниками та працівниками охорони телерадіокомпанії України.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України як умисне завдання потерпілому ОСОБА_5 побоїв, якими останньому завданий фізичний біль без спричинення тілесних ушкоджень.
Під час судового розгляду захисником ОСОБА_7 заявлене клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_6 клопотання підтримала, просила його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, вважаючи наявними відповідні підстави.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними документи, дійшов висновку про таке.
Частиною 1 статті 477 КПК України кримінальне провадження за ч.1 ст.126 КК віднесене до проваджень у формі приватного обвинувачення, яке згідно з вимогами ч.7 ст.55 КПК може бути розпочате виключно на підставі заяви потерпілого.
Як свідчать матеріали судового провадження, підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування за ч.1 ст.296 КК (а.с. 40) стала заява ОСОБА_5 від 01.04.2013 про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України (а.с. 204).
З огляду на зміст заяви та її обґрунтування, особу заявника, який зазначив, що він є адвокатом, тобто особою, яка має певний рівень знань у галузі права, суд вважає, що ОСОБА_5 цілком свідомо наполягав на притягненні ОСОБА_6 до відповідальності не за завдання йому фізичного болю, а саме за кримінально-каране хуліганство.
Наведене дає суду достатні підстави для висновку про відсутність у потерпілого прагнення притягнути ОСОБА_6 до відповідальності за ч.1 ст.126 КК.
Згідно з первісним обвинувальним актом, який 30.07.2015 затверджений прокурором ОСОБА_3 , дії ОСОБА_6 стороною обвинувачення кваліфікувалися за ч.1 ст.296 КК України, оскільки, як вважав державний обвинувач, ОСОБА_6 грубо порушила громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, тобто вчинила хуліганство.
У подальшому 14.01.2016 прокурором ОСОБА_4 обвинувачення змінено, діянням ОСОБА_6 дана інша кримінально-правова оцінка, а саме за ч.1 ст.126 КК України.
Враховуючи, що у результаті прийняття прокурором вищевказаного рішення ОСОБА_6 стала обвинувачуватися у скоєнні менш тяжкого злочину, потерпілий відповідно до ч.3 ст.338 КПК мав право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, тобто наполягати на покаранні особи за вчинення саме хуліганства.
Зазначене право роз`яснене потерпілому шляхом направлення відповідного письмового повідомлення разом з копією зміненого обвинувального акту. (а.с.191)
Разом з цим заявник таке право не реалізував (а.с.194), внаслідок чого судом відповідно до ст.337 КПК справа розглянута у межах остаточно висунутого обвинувачення, тобто за ч.1 ст.126 КК України.
Вирішуючи питання звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, суд відмічає, що у силу ч.1 ст. 44 КК за наявності визначених законом правових підстав підлягає звільненню від кримінальної відповідальності особа, яка вчинила злочин.
Отже прийняттю такого рішення має передувати встановлення у діях обвинуваченого складу інкримінованого злочину, при цьому обов`язковим є дотримання встановленого процесуального порядку.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності у разі висунення їй обвинувачення з суттєвими порушеннями кримінального процесуального закону суперечить засадам законності кримінального провадження.
Приймаючи до уваги, що заявник не ініціював притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК, з відповідною заявою не звертався, прокурором без наявності передбачених КПК підстав змінено висунуте ОСОБА_6 обвинувачення з публічного (ч.1 ст.296 КК) на приватне (ч.1 ст.126 КК).
Отже стороною обвинувачення не дотримані вимоги процесуального закону при висуненні ОСОБА_6 іншого, відмінного від первісного обвинувачення.
Дане порушення свідчить, що вказане рішення прокурора не породжує правових наслідків, оскільки не є можливим продовження судового розгляду за новим обвинуваченням.
Сукупність наведених обставин виключає задоволення клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 Кримінального кодексу у зв`язку з закінченням строків давності.
Зміна прокурором обвинувачення з ч.1 ст.296 КК на ч.1 ст.126 КК свідчить про відмову прокурора від публічного обвинувачення, а відсутність заяви потерпілого про притягнення ОСОБА_6 до відповідальності у формі приватного обвинувачення приводить до висновку про небажання останнього у такий спосіб здійснювати захист своїх прав.
Згідно з п.2 ч.2 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається судом у разі, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення.
Відповідно до ч.4 ст.26 КПК кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 26, 55, 284, 477, 372 КПК, суд -
у х в а л и в :
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності відмовити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст.126 КК України закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_6 залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1