Справа № 609/214/16-к
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"11" квітня 2016 р. Шумський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого суду: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ кримінальне провадження № 000000493, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань 04 грудня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо спеціальною освітою, працюючого у філії Шумський райавтодор ДП «Тернопільський райавтодор», одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_3

потерпілої (цивільного позивача): ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката: ОСОБА_7

цивільного відповідача: ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

04.12.2015 року близько 19 год. 00 хв. водій ОСОБА_3 , грубо порушуючи вимоги пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року із змінами та доповненнями, перебуваючи у стані тяжкого отруєння алкоголем, керував технічно справним автомобілем марки «ГАЗ 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та з одним пасажиром рухався по вул.. Українська в м.Шумськ Тернопільської області у напрямку від вул..Гагаріна до перехрестя з вул..Волинська вказаного населеного пункту.

В процесі руху водій ОСОБА_3 , будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, дорожніми умовами та, відповідно, не реагував на їх зміну, внаслідок чого вів керований ним автомобіль «ГАЗ 5201» по траєкторії, що проходила по зустрічній смузі руху ( ближче до лівого краю дороги ), чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч. 1.10, ( в частині визначення понять 6 « дорожні умови», «дорожня обстановка», і виконання їх вимог) 2.3 ( б,д), 10.1., 11.3 ПДР України, які зобов`язували його перед будь якою зміною напрямку руху, надавати перевагу в русі зустрічному транспорту, переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так, проїжджаючи навпроти будинку № 1 по вул. Українська, водій ОСОБА_3 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити велосипедиста ОСОБА_8 , який, перебуваючи у стані сильного ступеня алкогольного сп`яніння, керував технічно справним велосипедом марки «PHOENIX» та рухався в межах своєї смуги руху, назустріч автомобілю « ГАЗ 5201», відповідно до вимог п.п. 1.10 ( в частині визначення поняття «небезпека для руху» і виконання його вимог), 12.3 ПДР України, виявивши небезпеку для свого руху, негайно не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, хоча мав таку технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування.

Внаслідок порушення вказаних пунктів ПДР України ОСОБА_3 не забезпечив безпеку дорожнього руху та шляхом несвоєчасного застосування екстреного гальмування позбавив себе технічної можливості зупинити керований ним автомобіль марки « ГАЗ 0 5201» до місця наїзду та лівою боковою передньою частиною керованого автомобіля скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , що в цей час рухався назустріч.

У результаті дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно мозкової травми з переломом кісток основи та склепіння черепа з крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку, від яких, відповідно до висновку експерта № 889 від 24.12.2015 року настала його смерть в кареті швидкої допомоги при транспортуванні до лікувального закладу.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимого пунктів: 1.5 ч. 1, 1.10 ( в частині визначення понять : «дорожні умови, « дорожня обстановка», « небезпека для руху» і виконання їх вимог ), 2.3 ( б,д ), 2.9 (а), 10.1, 11.3, 12.3 ПДР України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року із мінами та доповненнями перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином ОСОБА_3 , своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Обвинувачений вину у кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що в той день мав намір вивезти сміття, яке було в кузові його автомобіля марки «ГАЗ 5201», вивізши сміття він повертався додому і під час руху отримав телефонний дзвінок, про те, що по місцю його роботи Шумський райавтодор їм дають заробітну плату. Він та його пасажир вирішили під`їхати до автодору, щоб отримати заробітну плату. Потередньо вони придбали бутилу горілки. Приїхавши на місце вони не застали бухгалтера підприємства, розпили бутилку горілки та вирішили підвезти додому іншого знайомого, який пообіцяв також купити бутилку горілки. Підвізши дану особу додому вони втрьох розпили ще бутилу горілки та поверталися додому на зазначеному вище автомобілі. Рухаючись по вул..Українській, що в м.Шумськ Тернопільської області у напрямку від вул..Гагаріна до перехрестя з вул..Волинська обвинувачений відчув удар в ліву частину автомобіля і невдовзі зрозумів, що здійснив ДТП та збив людину.

В судовому засіданні обвинувачений просив суд його не позбавляти волі, повністю визнав цивільний позов, заявлений потерпілою та ствердив, що відшкодує останній.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона не була прямим свідком даний подій. В той день вона займалася домашніми справами, оскільки має п`ятьох дітей. В день телефоном вона спілкувалася із батьком, який їй повідомив, що він по місцю своєї роботи святкує день армії. А близько 19 год. 30 хв. Вона отримала дзвінок про те, що сталося ДТП і її батько загинув.

В судовому засіданні позивачка пред`явила позов про стягнення із обвинуваченого 27 353 грн. матеріальної шкоди ( витрати пов`язані із здійсненням поховання батька ) та представила відповідні квитанції про видатки на зазначену суму та 100000грн. моральної шкоди, мотивуючи це тим, що вона втратила останню рідну людину ( її мама померла 15 років тому ) внаслідок втрати батька вона перенесла тяжку моральну травму і продовжує страждати далі, внаслідок перенесеного стресу у неї пропало молоко, а вона годувала найменшу дитину. В процесі розгляду справи потерпіла зменшила суму відшкодування моральної шкоди до 80000 грн.

Позивачка просила її цивільний позов задоволити у повному об`ємі, а також просила суд не обирати обвинувачено міру покарання пов`язану із реальним позбавленням волі.

Приймаючи до уваги повне визнання вини обвинуваченим та з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, судом ухвалене рішення про недоцільність дослідження інших доказів кримінального провадження, попередньо роз`яснивши учасникам положення ст. 349 КПК України, які погодилися з подальшим розглядом справи за правилами, передбаченими згаданою статтею.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст.ст. 65,66,67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік, те, що останній щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, активно сприяв встановленню істини по справі, має утриманців, потерпіла просить суд не позбавляти волі обвинуваченого, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи як обставини, що пом`якшують покарання.

Вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння суд враховує, як обставину, що обтяжує покарання.

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена повністю і його дії кваліфіковані вірно.

З врахуванням всіх вище перелічених обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції від суспільства, а тому, обвинуваченому слід призначити покарання, в межах санкції вміненої статті у вигляді позбавлення волі на строк близький до мінімального з позбавленням права керувати транспортними засобами, звільнивши від призначеного основного покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України. Суд також вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмеження, передбачені п.2,3,4 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що призначене покарання ОСОБА_3 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд також вважає за доцільне задовільнити цивільний позов потерпілої, керуючись статтями 1166, 1167,1168 ЦК України та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 23353грн. завданої матеріальної шкоди ( оскільки остання підтверджена відповідними доказами, а саме: квитанціями, дослідженими в судовому засіданні ) та 80000грн. завданої моральної шкоди, оскільки в судому засіданні доведено, що шкода, завдана потерпілій як моральна так і матеріальна є наслідком неправомірних дій обвинуваченого і перебуває в прямому причинному зв`язку.

Керуючись ст.ст. 371,373,374,376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому за даною статтею покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного основного покарання з випробуванням на строк 2 ( два ) роки шість місяців.

На підставі п.2,3,4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органів кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекція про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально виконавчої інспекції.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 23353грн. завданої матеріальної шкоди та 80000грн. завданої моральної шкоди на відшкодування цивільного позову.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 2227,20грн. за проведення експертиз по даному провадженню.

Зняти арешт з майна, накладений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року, а саме з автомобіля марки «ГАЗ 5201» р.н. НОМЕР_1 , 1977 року випуску, зеленого кольору, який належить громадянику ОСОБА_10 , жителю с.В.Дедеркали Шумського району Тернопільської області та велосипеда голубого кольору без маркувань, який належав громадянину ОСОБА_8 , які зберігаються на території спец майданчика для утримання транспортних засобів Шумського відділення ГУНП в Тернопільській області.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області протягом 30 днів через Шумський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1