Справа № 573/1907/15-к
Номер провадження 1-кп/573/5/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 березня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14 липня 2015 року за №0000404, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Білопілля Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, неодруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інваліда, раніше судимого: 28 серпня 2014 року Білопільським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік, судимість не знята і не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На початку липня 2015 року, у точно невстановлений день та час ОСОБА_5 , проходячи повз дачне домогосподарство ОСОБА_4 , розташоване по АДРЕСА_2 , звернув увагу на паркан із металевих листів, що знаходився навколо вказаного домогосподарства. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на скоєння крадіжки металевих листів із зазначеного паркану.

Того ж дня о 23 годині, ОСОБА_5 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, взяв свій велосипед марки «Аіст» та пішов до вказаного вище домогосподарства, де повторно, таємно викрав 10 металевих листів із паркана розміром 150 см х 50 см, товщиною 1,5 мм кожен і на своєму велосипеді відвіз додому.

15 липня 2015 року працівники Білопільського РВ УМВС України в Сумській області під час проведення огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , виявили та вилучили 10 шт. металевих листів розміром 150 см х 50 см, товщиною 1,5 мм кожен.

Згідно з висновком експерта №1462 від 22 липня 2015 року залишкова вартість викрадених із дачного домогосподарства ОСОБА_4 10 металевих листів становить 270 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_4 матеріальних збитків на вказану вище суму.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_5 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину визнав частково, суду показав, що на початку липня 2015 року у вечірній час, проходячи по АДРЕСА_2 , біля одного з домогосподарств, точний номер якого не знає, побачив металеві листи, що лежали у кущах на землі. Вважаючи, що вказані листи нікому не належить, він вирішив їх забрати, щоб використати для власних потреб. В цей же день, близько 23 години він пішов до зазначеного вище домогосподарства, де повантажив 10 металевих листів розміром приблизно 150 см х 50 см на заздалегідь взятий із собою велосипед марки «Аіст» і відвіз додому. В подальшому вказані листи він зберігав у дворі домогосподарства за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_3 і мав намір повернути їх господарю в разі, якщо той з`явиться. Через декілька днів співробітники міліції з його дозволу провели огляд домогосподарства, розташованого за зазначеною вище адресою, де він мешкав разом із сім`єю і вилучили вищевказані металеві листи.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що домогосподарство по АДРЕСА_2 дісталось їй у спадок від чоловіка. Вона його використовує як дачу. Вказане домогосподарство зі сторони огороду було огороджене парканом, зробленим із металевих листів. На початку липня 2015 року вона прийшла на дачу з онуком і виявила, що металеві листи з паркану викрадені. Від сусідів дізналася, що до вчинення крадіжки причетний ОСОБА_5 .

Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що домогосподарство ОСОБА_4 знаходиться навпроти її садиби. Про крадіжку металевих листів із паркану вказаного домогосподарства дізналася від свого батька. Крім того, вона була присутня в якості понятої при огляді співробітниками міліції домогосподарства потерпілої, під час якого на паркані, що знаходиться зі сторони огороду, було виявлено відсутність металевих листів на відстані приблизно 10 м. Також у її присутності співробітники міліції з дозволу ОСОБА_5 оглядали домогосподарство за місцем мешкання останнього, за адресою: АДРЕСА_3 , де виявили 10 металевих листів, схожих на ті, які були на паркані домогосподарства потерпілої. Крім того, вона була понятою при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим, під час якого останній пояснював, що знайшов металеві листи в полі, однак коли співробітники міліції запропонували йому показати місце злочину, ОСОБА_5 відвів учасників слідчої дії до домогосподарства потерпілої, розташованого за вказаною вище адресою, куди, обійшовши сарай, зайшов зі сторони огороду. В її присутності обвинувачений пояснював, що залізо з паркану зняв, а трубки, до яких воно кріпилося, не зміг.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що за заявою потерпілої ОСОБА_4 про крадіжку металевих листів з паркану її домогосподарства, розташованого в АДРЕСА_2 , у складі слідчо-оперативної групи виїздив на місце події. Потерпіла провела учасників слідчої дії, у тому числі й понятих, до свого домогосподарства, розташованого з краю біля поля. Безпосередньо до місця вчинення злочину вони зайшли з боку поля, по зарослій чагарниками доріжці. На місці події було встановлено, що зі сторони огороду домогосподарство потерпілої огороджене парканом з металевих листів, які кріпляться до дерев`яних стовпчиків. Вказаний паркан був похилений і стояв під кутом. У паркані були відсутні металеві листи на відстані приблизно 5 м. Місце події було оглянуте і сфотографоване, про що був складений протокол, який підписали учасники слідчої дії. Так як нумерація на домогосподарстві була відсутня, на час огляду потерпіла правовстановлюючих документів на нього не надала, до протоколу огляду місця події відомості про адресу були внесені зі слів ОСОБА_4 . Під час огляду місця події потерпіла вказувала, що у вчиненні злочину підозрює ОСОБА_5 , у зв`язку з чим з дозволу останнього було проведено огляд домогосподарства за місцем його мешкання. Під час огляду обвинувачений видав металеві листи, які були викрадені з паркану домогосподарства потерпілої. Крім того під час провадження досудового розслідування він проводив слідчий експеримент з участю ОСОБА_5 , в ході якого останній розказав про те, що металеві листи забрав із домогосподарства потерпілої, розташованого обабіч поля по АДРЕСА_2 , вважаючи їх нічийними.

Експерт ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що проводив судову товарознавчу експертизу майна, яке належить ОСОБА_4 , зокрема визначав залишкову вартість 10 металевих листів. Так як відомостей про умови використання вказаного майна не було, він визначив вартість листів як брухту металу, виходячи з цін по Сумському регіону, що існували на час вчинення злочину. Свій висновок №1462 від 22 липня 2015 року експерт підтримав повністю.

Крім показів потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , експерта ОСОБА_9 , вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується дослідженими судом письмовими доказами у їх сукупності.

Зокрема, згідно з протоколом від 14 липня 2015 року та фототаблицею до нього, було оглянуте домогосподарство, розташоване обабіч поля по АДРЕСА_2 , де зі сторони присадибної земельної ділянки виявлені елементи паркану з металевих листів, прибитих до дерев`яних стовпчиків, а також ділянку паркану, довжиною близько 10 м, де такі металеві листи відсутні (а. с. 82-87).

У відповідності до протоколу від 15 липня 2015 року та фототаблиці до нього, в ході огляду домогосподарства за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , на подвір`ї зліва від входу під дерев`яними воротами виявлено 10 металевих листів розміром 1,5х0,5 м, товщиною 1,5 мм, вагою 9 кг кожний (а. с. 89-96).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 21 серпня 2015 року з участю ОСОБА_5 та фототаблиці до нього вбачається, що обвинувачений розказав і показав на місці як на початку липня 2015 року в нічний час з метою вчинення крадіжки прибув до нежилого домогосподарства потерпілої, розташованого обабіч поля по АДРЕСА_2 , де з паркану зірвав 10 металевих листів, завантажив їх на заздалегідь взятий із собою велосипед та відвіз до себе додому (а. с. 106-110).

Відповідно до висновку експерта №1462 від 22 липня 2015 року залишкова вартість викраденого у ОСОБА_4 майна 10 металевих листів розміром 1,5х0,5 м, товщиною 1,5 мм, вагою 9 кг кожний, на момент вчинення злочину могла складати 270 грн. (а. с. 103-104).

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення майна з домогосподарства потерпілої ОСОБА_4 , знайшла своє повне підтвердження в ході судового слідства.

В основу вироку суд кладе покази потерпілої ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , експерта ОСОБА_9 , наданих у судовому засіданні, так як вони послідовні, логічні і не суперечать дослідженим судом письмовим матеріалам кримінального провадження. Неприязних стосунків між потерпілою і обвинуваченим немає, що останні підтвердили у судовому засіданні. Доводи ОСОБА_5 стосовно того, що між ним і свідком ОСОБА_7 існують неприязні стосунки жодним чином не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Таким чином, підстав вважати, що потерпіла і свідок обмовляють обвинуваченого у суду немає.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що він не крав металеві листи із паркану домогосподарства потерпілої ОСОБА_4 , а знайшов у чагарниках неподалік вказаного домогосподарства і привласнив як знахідку, суд розцінює як спосіб захисту від можливої кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються показами потерпілої, свідків та дослідженими судом письмовими доказами в їх сукупності.

Про спрямованість умислу обвинуваченого на вчинення таємного викрадення майна свідчить також час і спосіб вчинення злочину, а саме, злочин скоєно в темну пору доби, непомітно для сторонніх осіб.

Суд вважає безпідставними і не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_10 у судовому засіданні стосовно того, що органи досудового розслідування незаконно, всупереч ст. 233 КПК України, тобто без дозволу власника, чи ухвали слідчого судді провели огляд домогосподарства за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 з наступних підстав.

Частиною першою статті 233 КПК України передбачена можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив факт свого проживання влітку 2015 року за вказаною вище адресою з дозволу власника і надання співробітникам міліції письмової згоди на огляд домогосподарства за місцем свого мешкання, яка мається в матеріалах кримінального провадження (а. с. 88).

Суд вважає, що обвинувачений правомірно володів домогосподарством, розташованим по АДРЕСА_2 , так як доказів протилежного суду не надано.

Крім того, факт того, що обвинувачений не є власником домогосподарства, розташованого по АДРЕСА_3 , в контексті вимог діючого законодавства та практики ЄСПЛ не свідчить безумовно про незаконне проведення огляду за вказаною адресою.

Суд вважає також безпідставними доводи захисника ОСОБА_6 у судовому засіданні стосовно того, що діянням ОСОБА_5 . ОСОБА_4 не було спричинено ніякої шкоди, остання не є ані власником, ані користувачем домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим не може бути потерпілою у даному кримінальному провадженні з огляду на наступне.

За змістом ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_2 на праві власності зареєстроване за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіком потерпілої - ОСОБА_11 . У відповідності до ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, ст. 1268 ЦК України 2003 року, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після чоловіка шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що об`єктивно підтверджується матеріалами кримінального провадження (а. с. 40-42, 43).

Відсутність у потерпілої свідоцтва про право на спадщину не позбавляє її права на спадщину.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те що ОСОБА_4 не має права на спадщину після чоловіка ОСОБА_12 так як протягом шести місяців після смерті останнього не проживала у будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , суд також вважає такими, що не мають під собою законного підґрунтя з огляду на те, що ні ЦК України 1963 року, ні нині діючим Цивільним кодексом факт проживання у спадковому будинку безпосередньо не може свідчити про прийняття спадщини. Потерпіла була зареєстрована і проживала разом із чоловіком на день смерті останнього в АДРЕСА_4 , а отже фактично прийняла спадщину після останнього (а. с. 43).

На підтвердження своїх доводів стосовно того, що домогосподарство по АДРЕСА_2 є безхазяйним, захисник ОСОБА_6 належних і допустимих доказів суду не надала.

Доводи захисника ОСОБА_6 стосовно того, що обвинуваченому ОСОБА_5 не було пред`явлено обвинувачення і в ході досудового розслідування не був вручений обвинувальний акт суд вважає безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження мається розписка останнього про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, а доказів протилежного суду не надано (а. с. 7).

Суд вважає безпідставними доводи захисника ОСОБА_6 стосовно того, що 20 серпня 2015 року обвинуваченому ОСОБА_5 була пред`явлена підозра неналежною особою слідчим ОСОБА_13 , а складені нею протоколи допиту свідків від 31 липня 2015 року не є належними і допустимими доказами, оскільки згідно з постановою керівника органу досудового розслідування слідчий ОСОБА_14 була включена до складу слідчої групи 31 серпня 2015 року.

Так, у судовому засіданні встановлено, що при складанні постанови, на яку вказує захисник, зокрема, при написанні дати, була допущена механічна помилка, на підтвердження чого суду було надано витяг про рух кримінального провадження №0000404, з якого вбачається, що постанова про призначення слідчого ОСОБА_14 була винесена 30 липня 2015 року, а отже, зібрані останньою докази є належними і допустимими в розумінні ст. ст. 87, 89 КПК України (а. с. 111-112).

Інші доводи захисника ОСОБА_6 у судовому засіданні також не свідчать про невинуватість ОСОБА_5 та про недоведеність його вини.

З огляду на викладене вище, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_5 виду та міри покарання суд враховує положення ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у відповідності до яких під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, вчинений ОСОБА_5 злочин у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений раніше судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не працює, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей (а. с. 143-150).

Потерпіла ОСОБА_4 претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, при призначенні покарання поклалася на розсуд суду, про що подала відповідну письмову заяву (а. с. 178).

Обставин, що згідно ст. ст. 66, 67 КК України пом`якшували чи обтяжували покарання ОСОБА_5 в судовому засіданні не встановлено.

Органами досудового розслідування обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 визначено щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Разом з тим суд не може їх визнати такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого з огляду на те, що вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, так як обвинувачений свою вину визнав частково, дав покази, які не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, що не може свідчити про щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину. Щодо добровільного відшкодування шкоди, то викрадене майно ОСОБА_5 видав працівникам міліції під час проведення огляду місця події, що в розумінні ст. 66 КК України не є добровільним відшкодуванням завданих злочином збитків.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що за вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді позбавлення волі.

Разом із цим суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив новий злочин в період відбування покарання за вироком Білопільського районного суду від 28 серпня 2014 року у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік (а. с. 151-153).

За таких обставин, на підставі ст. 71 КК України, п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 28 серпня 2014 року.

Під час проведення досудового розслідування проводилася судова товарознавча експертиза, витрати за проведення якої становлять 122 грн. 76 коп. (а. с. 102)

На підставі ст. 124 КПК України суд приходить до висновку про стягнення вказаної суми процесуальних витрат із ОСОБА_5 на користь держави.

У відповідності до вимог ст. 100 КПК України речові докази 10 штук металевих листів, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_4 , залишити останній як власнику; велосипед «Аіст», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 - залишити останньому як власнику (а. с. 97-100).

Під час досудового розслідування та судового провадження запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 28 серпня 2014 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня затримання і поміщення до Сумського слідчого ізолятора.

Речові докази: 10 штук металевих листів залишити власнику ОСОБА_4 ; велосипед «Аіст» залишити власнику ОСОБА_5 .

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави 122 (сто двадцять дві) гривні 76 копійок за проведення судової товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: