Справа № 357/7376/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1200/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 13.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
13 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференції з Білоцерківською ВК № 35 матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
05 липня 2016 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2016 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2016 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити подане ним клопотання та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог ОСОБА_7 вказує, що він своєю поведінкою та відношенням до праці повністю довів своє виправлення, про що вказує ряд фактів, а саме: що він не зважаючи на свій стан здоров`я був залучений до роботи; за добросовісне відношення 15.09.2015р. переведений з максимального рівня безпеки на середній рівень; за час відбування покарання активно приймав участь в навчанні та отримав 3 вида спеціальностей: токар-фрезерувальник, слюсар-ремонтник, крановник; має заохочення; останнє порушення вчинив 18.11.14р.; позов повністю погашений.

Також засуджений вказує, що за час відбування покарання він захворів на різного роду хвороби, одна з яких туберкульоз легенів.

Крім того, апелянт зазначає, що його матір ОСОБА_8 перенесла інсульт і паралізована, а він є єдиним опікуном, однак в зв`язку з окупацією Криму надати доказів на підтвердження даного факту він не може.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. Вказує, що судом в повній мірі враховано характеризуючі дані на засудженого, його ставлення до праці та поведінку за час відбування всього строку покарання. Так, засуджений за час відбування покарання мав 2 заохочення та 21 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 2 рази поміщався до дисциплінарного ізолятора установи за вчинення тяжких проступків, не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій, перебуває на профілактичному обліку як схильний до самопошкоджень. Прокурор вважає, що суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_7 ,який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі, або позбавлення волі, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За змістом статті 81 КК України та згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», однією з умов для застосування умовно-дострокового звільнення відвідбування покарання, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Сумлінне ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно -корисній праці, систематичним виконанням трудових обов`язків, відсутністю трудових порушень за весь час відбування покарання.

При вирішенні питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 суд належним чином врахував особу засудженого, який неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання умовно - достроково, проте на шлях виправлення не став та знову продовжив свою злочинну діяльність.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Керченського міського суду АР Крим від 09.07.2009 р. за ст.ст. 187 ч.4,71 КК України до 10 років позбавлення волі.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2016 р. ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.02.2009 р. по 15.09.2009 р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.
За час відбування покарання в Городищенській ВК № 96 за порушення режиму утримання мав 20 стягнень, які погашені в установленому законом порядку та мав одне заохочення. За час утримання в Львівському СІЗО зарекомендував себе з негативного боку та за порушення вимог утримання мав одне стягнення.

До Білоцерківської виправної колонії №35 засуджений ОСОБА_7 прибув для відбування покарання 19.12.2015р., де отримав одне заохочення.

Згідно характеристики на засудженого за підписом заступника начальника з соціально-виховної та психологічної роботи Білоцерківської ВК №35 засуджений ОСОБА_7 був працевлаштований на виробництві колонії на дільниці по пошиву мішків під цукор, однак на даний час на роботу не виводиться за власним бажанням, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, ввічливий до персоналу, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, однак не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду , використання їх тільки за призначенням. До виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених та у роботі самодіяльних організацій не приймає. Перебуває на профілактичному обліку, як схильний до самопошкодження. Позов за вироком суду достроково не погашає.
Відповідно до довідки про прибутки по місяцях засуджений ОСОБА_7 був залучений до роботи лише три місяці з січня по березень 2016 року.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого, яка була надана самим засудженим до апеляційної скарги, засуджений ОСОБА_7 страждає на залишкові зміни перенесеного туберкульозу верхньої частки правої легені, порушення ритму у вигляді неповної блокади правої гілки пучка Гіса; дисциркуляторна енцефалопатія першого ступню змішаного ґенезу з антено-невротичним синдромом.

В зв`язку з даною хворобою знаходився на стаціонарному лікуванні в БПЛ при Львівському слідчому ізоляторі з 18.03.15р. по 26.03.15р., однак станом на 22.07.2016 року стан його здоров`я відносно задовільний.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, а тому вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Щодо даних, які б підтверджували доводи засудженого про хворобу його матері, то вони в матеріалах провадження відсутні, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2016 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення відмовлено, залишити без змін.

Судді: ______(підпис)_______ ______(підпис)_______ _______(підпис)_____