Справа № 131/880/15-к
Провадження №11-кп/772/607/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000044 за апеляційною скаргою /з доповненнями/ прокурора Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 на вирок Іллінецького районного суду від 1 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Паріївка Іллінецького району

Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

з незакінченою вищою освітою, пенсіонера,

одруженого, раніше не судимого,-

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та виправдано.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 , обвинувачувся у тому, що приблизно 20 років тому, на території домогосподарства, де проживає та яке розташоване по АДРЕСА_1 під час обробітку ґрунту, знайшов, тобто незаконно придбав бойові припаси, набої (патрони) в кількості 13 штук, які згодом приніс та зберігав на горищі вказаного житлового будинку без передбаченого законом дозволу до 25 лютого 2015 року.

Під час проведення санкціонованого обшуку 25.02.2015 працівниками Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено набої (патрони) в кількості 13 штук, які згідно висновку експерта № 90-Б від 04.03.2015 являються:

3 (три) патрони - бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї-автоматними патронами калібру 7,62x39 мм, зразка 1943 року, призначені для стрільби з самозарядних карабінів (СКС) та автоматів і кулеметів конструкції Калашникова (АК, АКМ, АКМС, РПК, РПКС);

2 (два) патрони - бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї малокаліберними спортивно - мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм призначеними для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей «ТОЗ-8», «ТОЗ-8М», «ТОЗ-11», «ТОЗ-99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та інших калібру 5,6 мм;

1 (один) патрон - бойовим припасом до нарізної вогнепальної зброї патроном калібру 7,62 мм, зразку 1930 року, призначеними для проведення пострілів з пістолетів конструкції Токарєва «ТТ» та пістолетів - кулеметів конструкції Дегтярьова, Шпагіна, Судаєва «ПКД, ПКШ, ПКС» та іншої зброї під даний патрон;

6 патронів - бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї пістолетними патронами калібру 9x18 мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова «ПМ» та Стєчкіна «АПС».

Дані патрони придатні до стрільби та мають достатню вражаючу здатність.

На думку органів досудового розслідування та державного обвинувачення дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

Між тим, судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано в зв`язку з недоведеністю наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_7 суд першої інстанції дійшов висновку, що під час проведення обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 не було дотримано вимог ст. 223 КПК України в частині дотримання вимог Закону, щодо запрошення на проведення огляду незацікавленої особи та відповідно взагалі участі двох понятих під час проведення обшуку, а тому суд прийшов до переконання, що протокол обшуку не може бути визнаний допустимим доказом в розумінні ч. 1 ст. 86 КПК України.
Крім того, суд першої інстанції враховуючи, що Європейський суд з прав людини у п. 50 справи «Пантелеєнко проти України» (Заяви № 11901/02) зазначає, що КПК містить засоби правового захисту від довільного зазіхання з боку органів влади на недоторканність житла, включаючи, крім іншого, заборону вилучення будь-яких документів і речей, що не мають прямого відношення до справи, що розслідується. Прийшов до висновку, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено необхідності здійснення відшукання інших речей, ніж тих, що зазначені в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку.

Також, при ухвалені рішення суд першої інстанції встановив, що згідно з дорученням про проведення досудового розслідування (а. с. 191) керівником органу досудового розслідування відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України слідчим, яким здійснюватиметься досудове розслідування, визначено слідчого ОСОБА_11 . Однак, як повідомила в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підпис у протоколі огляду предмету від 26.02.2015 р. (а. с. 218) виконаний не нею, а іншою особою. Аналогічні показання стосовно того, що підписи у вказаному протоколі виконані не ними, а іншими особами, в судовому засіданні надали й свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були запрошені в якості понятих. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що протокол огляду предмету від 26.02.2015 року (а.с. 218), є недопустимим доказом, а тому не може бути взято судом до уваги, як доказ вини обвинуваченого.

Крім того, суд першої інстанції послався на той факт, що ОСОБА_7 під час повідомлення про підозру 25.02.2015 та 31.03.2015 не було роз`яснено його право на залучення захисника, в тому числі за призначенням в порядку, передбаченому ст. 49 КПК України.

Таким чином суд прийшов до переконання, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні порушено право ОСОБА_7 на захист.

Узагальнюючи мотиви винесення вироку суд першої інстанції вказав, що відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічні положення закріплені й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Також ч. 3 ст. 17 КПК України регламентовано, що підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Не погодившись із таким судовим рішенням, прокурор ОСОБА_10 подав на нього апеляційну скаргу /з доповненнями/, в якій зазначив, що вирок суду відносно ОСОБА_7 є незаконним та підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. На думку прокурора, суд однобічно оцінив докази сторін у кримінальному провадженні, оскільки поклав в основу виправдувального вироку показання свідка ОСОБА_12 , в той час, як не надав жодної оцінки показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , допитаних в судовому засіданні за клопотанням прокурора, які чітко вказали, що поняті були присутні на горищі житлового будинку ОСОБА_7 під час обшуку, у ході якого виявлено та вилучено 13 набоїв. Судом також не надано правової оцінки в частині правдивості та допустимості як доказу показань свідка ОСОБА_12 , оскільки останній є сусідом ОСОБА_7 , що встановлено в ході судового розгляду справи. Крім того, суд безпідставно послався у вироку на порушення вимог ч. 5 ст. 236 КПК України в частині проведення обшуку в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку та на рішення у справі Європейського суду з прав людини «Пантелеєнко проти України» в частині заборони вилучення будь-якого майна, що не має прямого відношення до справи, оскільки, як зазначив під час допиту свідок ОСОБА_15 , в ході проведення обшуку в його поле зору потрапила коробка, яка не була закрита та всередині вказаної коробки серед інших предметів він помітив предмет, схожий на патрон, після чого на вказаний факт звернув увагу інших учасників слідчої дії. Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Таким чином, як вважає прокурор, твердження суду про перевищення працівниками поліції обсягу вчинених дій при обшуку необхідних для досягнення його мети є безпідставними. Крім того, доводи суду, наведені у вироку щодо ненадання стороною обвинувачення відповідних доказів, які б свідчили про наявність дозволу власника помешкання на проведення огляду з метою виявлення бойових припасів є необґрунтованим, оскільки бойові припаси у домогосподарстві ОСОБА_7 виявлено під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Іллінецького районного суду від 25.02.2015. Також, судом в ході судового розгляду безпідставно відмовлено стороні обвинувачення у задоволенні клопотання про допит в судовому засіданні експерта НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_18 , яким надано висновок балістичної експертизи №90 від 04.03.2016 щодо розбіжностей у кількості виявлених та вилучених патронів під час обшуку, та в подальшому наданих експертній установі для проведення криміналістичної експертизи. Не дослідивши вказані обставини та не перевіривши доводи сторони обвинувачення, суд дійшов хибного висновку, зазначивши у вироку про невідповідність кількості виявлених під час проведення обшуку набоїв кількості досліджених експертом НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області, що вказує на неповноту судового розгляду, яка виразилась у не дослідженні обставин, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення. Крім того, на думку прокурора, не заслуговують на увагу твердження суду про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки відомості про стан його здоров`я слідчому не надавались і не повідомлялись. З огляду на наведені вище обставини, прокурор просить скасувати вирок місцевого суду відносно ОСОБА_7 ; провести судове слідство у ході якого допитати експерта НДЕКЦ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_18 , яким надано висновок балістичної експертизи №90-Б від 04.03.2016; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та випробувальним терміном на один рік. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 920 грн. 70 коп.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, пояснення виправданого ОСОБА_7 та його захисників ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , які вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, та провівши часткове судове слідство, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме, рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1)вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2)кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України та ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України та ч. 4 ст. 17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Висновки суду щодо недоведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, при обставинах, зазначених органом досудового слідства, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які детально викладені у вироку та яким надано належну оцінку.

Так з матеріалів справи, які були досліджені судом, вбачається, що відповідно до ухвали слідчого судді від 24.02.2015, працівниками Іллінецького РВ УМВС України у Вінницькій області 25.02.2015 по місцю проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено 13 патронів.

Дану обставини підтвердили в суді першої інстанції свідки, співробітники поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

У подальшому на підставі рапорту о/у СКР Іллінецького РВ ОСОБА_15 26.02.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості щодо даного кримінального правопорушення, за правовою кваліфікацією злочину - ч. 1 ст.263 КК України.

Згідно протоколу обшуку від 25.02.2015 за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено і вилучено набої (патрони) в кількості 13 штук.

Висновком балістичної експертизи № 90-Б від 04.03.2015 НДЕКЦ при УМВС України в Вінницькій області зазначено, що надані на дослідження патрони у кількості 13 штук: 3 (три) патрони, є бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї-автоматними патронами калібру 7,62x39 мм, зразка 1943 року, призначені для стрільби з самозарядних карабінів (СКС) та автоматів і кулеметів конструкції Калашникова (АК, АКМ, АКМС, РПК, РПКС); 2 (два) патрони, є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї малокаліберними спортивно мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм призначеними для стрільби із цілого ряду нарізної спортивно-мисливської зброї, малокаліберних гвинтівок моделей «ТОЗ-8», «ТОЗ-8М», «ТОЗ-11», «ТОЗ-99», «ТОЗ-17», «ТОЗ-78» та інших калібру 5,6 мм;1 (один) патрон, є бойовим припасом до нарізної вогнепальної зброї патроном калібру 7,62 мм, зразку 1930 року, призначеними для проведення пострілів з пістолетів конструкції Токарєва «ТТ» та пістолетів кулеметів конструкції Дегтярьова, Шпагіна, Судаєва «ПКД, ПКШ, ПКС» та іншої зброї під даний патрон; 6 патронів, є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї пістолетними патронами калібру 9x18 мм, призначеними для стрільби з пістолетів конструкції Макарова «ПМ» та Стєчкіна «АПС».

Дані патрони придатні до стрільби та мають достатню вражаючу здатність

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суду пояснили, що під час проведення обшуку порушень кримінально - процесуального законодавства з боку працівників поліції допущено не було. Протокол обшуку складено відповідно до вимог законодавства України.

Виходячи з вищевказаного, сторона обвинувачення вважає, що нею було достатньо представлено суду доказів того, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

Між тим, колегія суддів вважає, що виправдовуючи ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що наданими доказами стороною обвинувачення не було доведена вина останнього в вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, свою вину в незаконному придбанні та зберіганні боєприпасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не визнав, та пояснив що, знайдені на горищі його домоволодіння боєприпаси йому не належать. Про їх знаходження на горищі йому відомо не було і покладені до вказаного місця будинку вони не ним, а іншими особами, які у ході обшуку 25.02.2015 мали доступ до його житлового будинку.

Також обвинувачений пояснив, що обшук його домоволодіння були проведені з порушенням закону, так як, поняті, які зазначенні у протоколі обшуку під час здійснення самого обшуку в будинку не перебували та не слідкували за діями працівників поліції.

Показання ОСОБА_7 , щодо численних порушень під час проведення обшуку та про те, що поняті не були присутні під час виявлення на горищі патронів, найшли підтвердження та узгоджуються з показаннями, наданими в суді першої інстанції свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Так, згідно показів, наданих суду першої інстанції, свідка ОСОБА_12 встановлено, що до приміщення він не заходив, постійно був на подвір`ї та у веранді, яким чином проводився обшук йому не відомо; де і ким було вилучено вищевказані патрони також повідомити не може. Крім того, свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що працівники міліції на нього чинили тиск з метою надання неправдивих показань стосовно обставин проведення обшуку.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив показання свідка ОСОБА_12 стосовно того, що ОСОБА_12 був відсутнім під час проведення обшуку.

Таким чином, із досліджених матеріалів справи, а саме показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що фактично поняті не були присутні в будинку та безпосередньо на місці (горищі) де згідно показів працівників поліції було виявлено патрони, що вказує на те, що до моменту виявлення боєприпасів інші сторонні особи, крім обвинуваченого мали можливість неконтрольованого доступу до місця де були знайдені в подальшому боєприпаси.

Таким чином, виходячи з вищевказаного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обшук був проведений з істотними порушеннями кримінально процесуального закону.

Тому доводи прокурора, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і суд помилково прийшов до висновку про численні порушення під час проведення обшуку та виявлення патронів в домоволодінні ОСОБА_7 є безпідставними.

Крім того, у ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було грубо порушено вимоги ст. 52, ст. 54 КПК України, згідно яких проведення слідчих дій щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права з моменту встановлення цих вад участь захисника в кримінальному провадженні є обов`язковою; відмова від нього не приймається.

При цьому, встановлено, що органами досудового розслідування не було 25.02.2015 року та 31.03.2015 року під час повідомлення про підозру роз`яснено його право на залучення захисника, в тому числі за призначенням в порядку, передбаченому ст. 49 КПК України.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Надані прокурором докази суд не вважає такими, що доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення суду першої інстанції, вважає обґрунтованими висновки суду про те, що жодним з досліджених доказів, наданих стороною обвинувачення, не доведено наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України .

А тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Немирівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 01.03.2016 відносно ОСОБА_7 , яким його виправдано за ч. 1 ст. 263 КК України - залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

З оригіналом згідно: