АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/425/16 Справа № 695/1698/15-к Категорія: ч. 2 ст. 272 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представників цивільного

відповідача ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Золотоніської місцевої прокуратури Черкаської області, захисника ОСОБА_12 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 та представника потерпілого ОСОБА_10 на вирок Золотоніського районного суду Черкаської області від 01.02.2016 року, яким

ОСОБА_14

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого ПП «Бенефіт» монтажник зв`язку, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засудженого:

- за ч. 2 ст. 272 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права займати керівні посади пов`язані із виконанням інженерних та технічних робіт із підвищеною небезпекою.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_13 звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 п.3 ст. 76 КК України, зобов`язано ОСОБА_13 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 - задоволений повністю. Стягнуто з ПП «Бенефіт» на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 324 мінімальні заробітні плати станом на час ухвалення вироку, що становить 446 472 грн.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_13 відповідно до наказу № 54-к керівника приватного підприємства «Бенефіт» ОСОБА_10 від 04 листопада 2009 року призначений на посаду майстра будівельних та монтажних робіт приватного підприємства «Бенефіт».

Згідно посадової інструкції № 6 майстра будівельних та монтажних робіт, затвердженої директором ПП «Бенефіт» ОСОБА_10 від 01 листопада 2009 року ОСОБА_13 зобов`язаний:

-«п. 1 забезпечувати виконання будівельно-монтажних робіт відповідно до робочих креслень, проекту організації робіт, виробничого плану та нормативних документів, контролювати додержання технологічної послідовності виробництва та забезпечувати належну якість робіт;

-п. 2 у разі потреби здійснювати розбивні роботи, геодезичний контроль під час виконання технологічних операцій, заміри обсягів будівельно- монтажних робіт.

-п. З організовувати приймання матеріалів, конструкцій, виробів, їх складування та облік, вносити пропозиції щодо комплектування кількісного та професійно-кваліфікаційного складу бригад, присвоєння розрядів робітникам, їх матеріального стимулювання.

-п. 4 здійснювати розміщення бригад, ланок, окремих робітників на дільниці, видавати виробничі завдання робітникам та контролювати їх виконання; проводити виробничий інструктаж, про що робити запис у спеціальному журналі обліку інструктажів.

-п. 5 оформляти наряди, документи обліку робочого часу, простоїв, приймати виконані роботи.

-п. 6 організовувати оперативний облік виконання виробничих завдань, стежити за своєчасним забезпеченням бригад і робітників інструментом, пристроями, засобами малої механізації, транспортом, спецодягом, захисними засобами.

-п. 7 створювати безпечні умови праці, брати участь у роботі з атестації робочих місць.

-п. 8 забезпечувати економне витрачання матеріалів, застосування за призначенням технологічної оснастки, будівельних машин, енергетичного устаткування, транспортних засобів і засобів захисту працюючих.

-п. 9 контролювати дотримання норм перенесення ваги, забезпечення робочих місць знаками безпеки, попереджувальними написами та плакатами; щодня до початку роботи перевіряти стан охорони праці і вживати заходів для усунення виявлених недоліків, контролювати виконання робітниками інструкцій з питань охорони праці, виробничої та трудової дисципліни.

-п. 10 організовувати впровадження у виробництво передових методів і прийомів праці;

-п. 11 брати участь у розробленні колективного договору та виконанні його заходів.»

Згідно з посадовою інструкцією ОСОБА_13 , працюючи на посаді майстра будівельних та монтажних робіт належить до професійної групи «Керівники».

Із 7 жовтня 2014 року на підставі договору підряду з технічного обслуговування мережі № І 106436 від 08 квітня 2013 року, який укладений між ПрАТ «Київстар» та ПП «Бенефіт» (державна ліцензія АВ 596695 від 08 листопада 2011 року) проводилися додаткові монтажні роботи на базовій станції СНК-778 з заміни анкерних вузлів та стовбуру АЩС під нову двоскатну конфігурацію покрівлі на будівлі, що розташована на території ВКФ «Дельта» І за адресою: вул. Саксаганського, 54 м. Золотоноша Черкаської області.

ПП «Бенефіт» розроблено проект виконання робіт з демонтажу обладнання та щогли з відтяжками висотою Н=24 м по базовій станції ПрАТ «Київстар» СНК-778, що розташована за адресою: вул. Саксаганського, 54 м. Золотоноша. На підставі дозволу № 2662.13.32 територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві верхолазні роботи з демонтажу обладнання повинно було виконати ПП «Бенефіт» (генпідрядник).

Згідно з нарядом-допуску для виконання робіт на висоті від 07 жовтня 2014 року, затвердженого виконавцем робіт ПП «Бенефіт» ОСОБА_15 07 жовтня 2014 року бригаді у складі 3 працівників ПП «Бенефіт»: ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 було доручено виконання робіт «демонтажу щогли ПрАТ «Київстар» СНК 778, м. Золотоноша, вул. Саксаганського, 54». Також відповідно до наряду-допуску відповідальним керівником робіт призначено ОСОБА_13 , з чим були ознайомлені члени бригади під підпис. В наряді-допуску також вказано, що при підготовці та виконанні робіт необхідно забезпечити такі заходи безпеки:

-забезпечити працівників необхідними засобами захисту та використовувати їх за призначенням;

-ураховувати метеорологічні умови, а також стан здоров`я працівників, які виконують роботи на висоті;

-роботи виконувати згідно проекту виробництва робіт СНК 778.

08 жовтня 2014 року бригада в складі майстра будівельних та монтажних робіт ОСОБА_13 , монтажника зв`язку-антенника ОСОБА_16 та електромонтерів ОВБ ОСОБА_17 та ОСОБА_18 прибула на об`єкт СНК-778 близько 9 години та розпочала роботу. В ході виконання робіт близько 17 години ОСОБА_17 та ОСОБА_16 було проігноровано вимоги нормативно правових актів щодо використання засобів індивідуального захисту, а саме захисних касок.

Технологія демонтажу металоконструкцій щогли визначена проектом виконання робіт. Послідовність демонтажу секції С8 до якої на висоті 9,54 м закріплено відтяжки нижнього ярусу визначено пунктами 61-69 розділу 7.3 «Демонтаж обладнання. Металоконструкції».Зокрема п.62 вимагає: «Закріпити тимчасові відтяжки (існуючі відтяжки щогли) до поясів секції С9 та до існуючих анкерних вузлів відтяжок щогли металевим канатом 6=9,7 м і забезпечити натяг таким чином, щоб візуально було відсутнє провисання»; п.63 «Закріпити існуючі відтяжки до спускового пристрою (поліспаст-система з блоків); п.64 «Від`єднати відтяжки нижнього ярусу щогли від секції С8».

Зазначені вимоги проекту виконання робіт не було і від`єднання нижнього ярусу відтяжок було розпочато без закріплення тимчасових відтяжок або відтяжок верхнього ярусу до секції С9. При від`єднанні відтяжки нижнього ярусу від анкерного вузла було порушено стійкість щогли.

Близько 18 години 08.10.2014 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 перебували на щоглі в районі лацменних вузлів на висоті 9,54 м, майстер БМР ОСОБА_13 знаходився на землі на відмітці 0,0м. В цей час майстер БМР ОСОБА_13 дав вказівку елемонтеру ОВБ ОСОБА_18 , щоб він піднявся на дах прибудови Ь=+4,0 м до анкерного вузла та відпустити і зняти відтяжку. Після від`єднання ОСОБА_16 гайки та контргайки на болті лацменного вузла щогли ОСОБА_18 зменшив натяг та здійснив від`єднання каната відтяжки від анкерного вузла. Потім щогла почала втрачати стійкість та відхилятися від вертикального положення, після чого щогла упала на покрівлю будови. У результаті падіння ОСОБА_16 отримав тілесні ушкодження, ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці.

Згідно з висновком судової медичної експертизи № 259 від 09 жовтня 2014 року: смерть ОСОБА_17 настала від черепно-мозкової травми, з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки, забоєм головного мозку, крововиливом в намет мозочку, на м`яких покривах черепа, забійними ранами, саднами голови. Враховуючі вираженість трупних змін (трупне задубіння виражене добре в усіх, звичайно досліджуваних, групах м`язів, трупні плями відновлюють своє забарвлення через 13 хвилин) смерть ОСОБА_17 настала за 16-24 години до проведення експертизи трупа. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_19 виявлено тілесні ушкодження: черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, крововиливами під м`які мозкові оболонки, в намет мозочку, забоєм головного мозку, крововиливом на м`яких покривах черепа, забійними ранами, саднами голови; травма грудної клітки з переломами ребер справа (6,7,8,9,10 ребер), синцями грудної клітки; садна шиї, правого передпліччя, правої кисті. Черепно мозкова травма належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, від чого й настала смерть потерпілого; травма грудної клітки - носить ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості; садна шиї, правого передпліччя, правої кисті - носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів. В крові трупа спирти не виявлено.

Згідно з висновком судової медичної експертизи № 72 м/д від 26 лютого 2015 року: у ОСОБА_16 виявлено тілесні ушкодження: травма шиї з забоєм шийного відділу хребта, переломом поперечних відростків 7-го шийного хребця з обох сторін; травма тазу з переломом правої сідничної кістки; забій грудної клітки. Вказані ушкодження виникли від дії тупого предмету, чи предметів, не виключено в термін, вказаний в постанові, відносяться: забій грудної клітки - до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; травма шиї та тазу - до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я.

Майстром будівельних та монтажних робіт ПП «Бенефіт» ОСОБА_13 при організації та проведенні будівельно-монтажних робіт на об`єкті БС СНК-778, що розташована на території ВКФ «Дельта» за адресою: вул. Саксаганського, 54 м. Золотоноша Черкаської області не були дотримані вимоги нормативних документів та посадової інструкції, який не забезпечив дотримання технології виконання робіт з демонтажу щогли, визначених проектом виконання робіт, чим порушив вимоги п. 4.2 ДБН А.3.2-2-2009 «Система стандартів безпеки праці. Охорона праці і промислова безпека у будівництві. Основні положення» (НПАОП 45.2-7.02-12) та п.п. 1.5., 1.7., 1.7.3. НПАОП 0.00-1.15-07 «Правила охорони праці під час виконання робіт на висоті», затверджених наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду № 62 від 27.03.2007 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 червня 2007 року за № 573/13840, де сказано:

-п. 4.2. «Виконання будівельно-монтажних робіт без проекту виконання робіт забороняється».

-п. 1.5. «Для створення безпечних умов під час виконання робіт на висоті необхідне виконувати у повному обсязі організаційні та технічні заходи, передбачені цими Правилами».

-п. 1.7. «До нарядів додаються проекти виконання робіт (далі ПВР) чи технологічні карти за рішенням осіб, які мають право видачі нарядів, з урахуванням вимог цих Правил».

-п. 1.7.3. «Під час цільового інструктажу, який проводиться за нарядом або розпорядженням, здійснюються питання, у тому числі:

1 .способи безпечного виконання робіт;

2.методи установки або знімання елементів конструкції, будівлі тощо;

З .необхідність застосування індивідуального захисту (касок, запобіжних поясів тощо).

Невиконання майстром будівельних та монтажних робіт ОСОБА_13 вищевказаних вимог нормативних документів знаходиться у причинному зв`язку з настанням загибелі ОСОБА_17 та травмуванням ОСОБА_16 .

В апеляційних скаргах:

- прокурор, просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. Постановити новий вирок та призначити ОСОБА_13 покарання за ч.2 ст.272 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з позбавленням права займати керівні посади пов`язані з виконанням інженерних та технічних робіт із підвищеною небезпекою слід призначити на 3 роки.

При цьому зазначає, що ОСОБА_13 вчинив тяжкий злочин, за який санкцією статті, передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, тому вважає, що суд першої інстанції прийшов до хибного рішення, що такий розмір буде необхідним та цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових злочинів. Крім того судом першої інстанції не враховані вимоги ст. 55 Закону України « Про кримінальну відповідальність» відповідно до якої позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначено як основне так і додаткове покарання на строк від 2 до 5 років або додаткове покарання на строк від 1 до 3 років. У вироку Золотоніського районного суду строк додаткового покарання взагалі не зазначено, хоча в обвинувальній промові зазначалось про те, що додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати керівні посади пов`язані з виконанням інженерних та технічних робіт із підвищеною небезпекою слід призначити на 3 роки.

- захисник ОСОБА_20 в інтересах ОСОБА_13 просить вирок суду змінити в частині призначення покарання ОСОБА_13 та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 роки та звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим. судом не враховано всі обставини справи згідно обвинувального акту. Так, працівники ОСОБА_16 та ОСОБА_17 мали відповідні допуски на проведення верхолазних робіт, але проігнорували вимоги щодо використання засобів індивідуального захисту, а саме захисник касок, а також порушили технологію демонтажу металоконструкцій щогли та не закріпили тимчасові відтяжки до поясів секції С9 до існуючих анкерних вузлів. Вважаю, що дані обставини зменшують ступень вини ОСОБА_13 , який як керівник бригади не проконтролював дотримання членами його бригади правил безпеки, що призвело як до падіння щогли, так і до причин смерті ОСОБА_19 - черепно-мозкова травма, тяжкість якої могла бути меншою за умови використання захисної каски. Разом з тим, судом при призначенні покарання також повинно бути враховано всі дані про особу засудженого, а саме:

- ОСОБА_13 згідно трудової книжки, диплому про освіту є електриком вищої кваліфікації, працював монтажником електрозв`язку і ніколи не виконував роботи за будівельними спеціальностями, до яких відносить демонтаж металоконструкщй щогли, а отже так само як і всі члени його бригади не мав відповідного досвіду;

- матеріальний стан ОСОБА_21 . Так, згідно довідки ПП «Бенефіт» №356 від 22.04.2015 року, доданої до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_13 з 21.11.2014 року переведений на нижчу посаду монтажника зв`язку-антенника. Загальна сума його доходу за півроку складала всього 7468,13 грн. Потерпілим відшкодовано ОСОБА_13 визначену ними матеріальну та моральну шкоду в сумі 40000,00 грн., що становить його середній дохід за понад 2 роки і є для нього та його сім`ї значними матеріальними витратами;

- на утриманні ОСОБА_13 знаходиться мати - ОСОБА_22 , 1946 р.н., пенсіонерка, яка має ряд тяжких захворювань (виписной епікриз №546 додається), яка потребує в постійному догляді та коштовному лікуванні.

- представник цивільного відповідача ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок суду в частині цивільного позову незаконний та просить скасувати вирок районного суду в цій частині, постановити новий вирок, яким задовольнити частково цивільний позов в розмірі 100 000 гривень. Звертає увагу суду на те, що позивач, пред`явивши вимоги про стягнення з відповідача компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 500 000 грн. не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їм моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації, а тому вважає, що позивачу необхідно частково задовольнити вимоги щодо відшкодування моральної шкоди яку поніс він у розмірі 100 000 грн.

В своїх запереченнях на апеляційні скарги:

- захисник ОСОБА_20 в інтересах ОСОБА_13 зазначає, що враховуючи принципи справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, судом повинно бути враховано і обставини справи про те. що працівники ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , маючи відповідні допуски на проведення верхолазних робіт, проігнорували вимоги щодо використання засобів індивідуального захисту, а саме захисних касок, а також всі разом порушили технологію демонтажу металоконструкцій щогли та не закріпили тимчасові відтяжки до поясів секції С9 до існуючих анкерних вузлів. Дані обставини зменшують ступень вини ОСОБА_13 який як керівник бригади не проконтролював дотримання членами його бригади правил безпеки, що призвело як до падіння щогли, так і до причин смерті ОСОБА_19 - черепно-мозкова травма, тяжкість якої могла бути меншою за умови використання захисної каски. Паіс ОСОБА_23 згідно трудової книжки, диплому про освіту (додані до матеріалів справи) є електриком вищої кваліфікації, працював монтажником електрозв`язку і ніколи не виконував роботи за будівельними спеціальностями, до яких відноситься демонтаж металоконструкції щогли, а отже так само як і всі члени його бригади не мав відповідного досвіду. Згідно довідки ПП «Бенефіт» №356 від 22.04.2015 року, доданої до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_13 з 21.11.2014 року переведений на нижчу посаду монтажника зв`язку-антенника. отже вже не є майстром будівельних та монтажних робіт, а є рядовим працівником підприємства. Ці обставини вказують на врахування вимог ст. 50 КК України - запобігання вчиненню нових злочинів.

- представник цивільного позивача ОСОБА_9 вважає вирок суду законним та обґрунтованим, яке відповідає всім вимогам Закону.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, а саме в частині ухвалення вироку та призначення додаткового покарання, пояснення потерпілого та його представника, які погодились з позицією прокурора в апеляційному суді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 в підтримання апеляційної скарги захисника, доводи представників цивільного відповідача, які просили задовольнити їх апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам провадження і ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні в порядку ч.3 ст.349 КПК України, яким суд дав належну оцінку і дії ОСОБА_13 кваліфіковано за ч.2 ст. 272 КК України вірно, що не оспорюється в апеляційних скаргах.

Відповідно до змісту ч.2 ст.50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи апеляції прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального закону при призначенні обвинуваченому додаткового покарання, ґрунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до вимог ст.55 КК України, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене як додаткове покарання на строк від 1 до 3 років, санкцією ч.2 ст.272 КК України передбачене обов`язкове додаткове покарання на строк до 3 років.

Проте матеріалами кримінального провадження встановлено, що строк додаткового покарання взагалі не зазначений у вироці суду першої інстанції, а оскільки додаткове покарання призначене без строку, то колегія суддів вважає, що таке додаткове покарання взагалі не призначене.

У зв`язку з вищенаведеним колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора в цій частині підлягає задоволенню, а вирок суду 1 інстанції скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням в цій частині нового вироку з призначенням додаткового покарання, так як в даному випадку погіршуюється становище обвинуваченого.

Відповідно до санкції ч.2 ст.272 КК України передбачено основне покарання у виді позбавлення або обмеження волі, тому при призначенні обвинуваченому основного покарання колегія суддів враховує роз`яснення п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 зі змінами від 10.12.2004 року, коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарань, при постановлені вироку необхідно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Враховуючи вищевикладені роз`яснення «Пленуму», фактичні обставини справи, відношення обвинуваченого до скоєного, а також те, що обвинувачений позитивно характеризується, вчинив один епізод злочинної діяльності, раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності, колегія вважає, що ОСОБА_24 слід призначити основне покарання у виді обмеження волі.

Колегія суддів при призначенні обвинуваченому основного покарання, відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, відшкодування завданої шкоди, відсутність обставин обтяжуючих покарання, дані про особу обвинуваченого, думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні та реальному позбавленні волі, а тому колегія суддів приходить до висновку, що мета покарання передбачена ч.2,3 ст.50 КК України може бути досягнута при призначенні покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст..75 КК України з іспитовим строком 1 рік, оскільки перевиховання обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових злочинів можливе без реального відбуття покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що для виправлення обвинуваченого достатнім є основне покарання у виді обмеження волі строком на три року з позбавленням права обіймати посади на 1 рік, із застосуванням до основного покарання положень ст.75 КК України, тому апеляція прокурора в частині призначення основного покарання у виді реального позбавлення волі є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що доводи представника цивільного відповідача про зменшення суми відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_9 є обґрунтованими, тому вирок суду 1 інстанції в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_9 до ПП «Бенефіт» підлягає зміні з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 зі змінами від 25.05.2001 року, відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди , підлягають противоправність діяння її заподіювача.

При цьому колегія суддів враховує, що злочин в якому обвинувачується ОСОБА_25 , хоча і відноситься до категорії тяжких, але не є насильницьким навмисним, а відноситься до злочинів проти безпеки виробництва.

Відповідно до роз`яснень п.9 вищевказаної «Постанови Пленуму», визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен в рішенні наводити відповідні мотиви; розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин справи, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Однак, суд 1 інстанції у своєму вироку не навівши відповідних мотивів, послався лише на висновок судово психологічної експертизи, не врахувавши в сукупності всі обставини справи.

Колегія суддів вважає, що висновок судово психологічної експертизи в частині грошового розміру моральної шкоди не відповідає вищевказаним критеріям, оскільки є явно завеликим, при цьому суд 1 інстанції не врахував, що цивільний відповідач добровільно надав кошти в сумі 70 тис.грн. на встановлення пам`ятника, а також близько 40 тис.грн. на поховання та поминальні заходи і в майбутньому згоден надати посильну допомогу. При цьому також слід врахувати, що обвинувачений хоча і не є відповідачем, але також відшкодував шкоду в розмірі 40 тис.грн., що в сукупності впливає на розмір морального відшкодування.

Згідно до п.10 роз`яснень вищевказаної «Постанови Пленуму», відповідно до норм ЦК України, розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача.

З висновку судово психологічної експертизи, яка призначена за клопотанням потерпілого вбачається, що одною із причин нещасного випадку є невиконання потерпілим посадових обов`язків та вимог інструкції з охорони праці, що також вбачається з акту про нещасний випадок, акту спеціального розслідування нещасного випадку та матеріалів пред`явленного Паісу обвинувачення.

Також колегія суддів враховує можливі негативні наслідки для господарської діяльності відповідача, в разі стягнення суми як зазначено у висновку судово психологічної експертизи, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача, який є співвласником підприємства.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає, що цивільний позов ОСОБА_9 до ПП «Бенефіт» про стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, зменшивши суму стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_9 та стягнути з ПП «Бенефіт» на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень. При цьому колегія суддів враховує обставини вчинення злочину, глибину душевних страждань потерпілого, а також виходячи із засад розумності і справедливості, вважає, що вказана сума є достатнім розміром відшкодування моральної шкоди та відповідає розміру моральних страждань.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_13 підлягає скасуванню в частині призначення покарання обвинуваченому, а в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_9 до ПП «Бенефіт» підлягає зміні, у зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора, захисник ОСОБА_20 в інтересах ОСОБА_13 та представник цивільного відповідача ПП «Бенефіт» ОСОБА_10 слід задовольнити частково.

Керуючись ст.405, 407- 409 КПК України, колегія суддів,-

з а с у д и л а :
Апеляційні скарги прокурора, захисник ОСОБА_20 в інтересах ОСОБА_13 та представник цивільного відповідача ПП «Бенефіт» ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Золотоніського районного суду Черкаської області від 01.02.2016 року в частині призначеного покарання ОСОБА_13 скасувати, а в частині розв`язання цивільного позову ОСОБА_9 до ПП «Бенефіт» - змінити.

ОСОБА_13 визнати винним за ч. 2 ст. 272 КК України та призначити покарання 3 (три) роки обмеження волі із позбавленням права обіймати керівні посади пов`язані із виконанням інженерних та технічних робіт із підвищеною небезпекою на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_13 звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_13 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ПП «Бенефіт» про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Зменшити суму стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_9 та стягнути з ПП «Бенефіт» на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

В решті вирок Золотоніського районного суду Черкаської області від 01.02.2016 року стосовно ОСОБА_13 залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :