Справа № 145/97/16-к
Провадження №1-кп/145/34/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" травня 2016 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000515 від 09.11.2015 року, відносно вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , із середньою освітою, працюючим слюсарем СП «Агромаш» с. Красне, раніше не судимим,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:
08.11.2015 близько 14:30 год. в с. Бушинка Тиврівського району, по вулиці Данила Нечая, ОСОБА_6 під час словесної суперечки із ОСОБА_4 навмисно наніс йому один удар долонею в голову, внаслідок чого він упав на землю.

Продовжуючи свої злочині дії, ОСОБА_6 наніс ще один удар ногою в область тулуба зліва, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин та синців на голові та перелому 9-го, 10-го ребер зліва.

Згідно висновку експерта №104 від 09.11.2015, вказані тілесні ушкодження належать до середнього ступеня тяжкості.

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення визнав себе винним. Показав, що з обіду 08.11.2015 вони з батьком їхали мотоблоком з лісу додому. По вулиці Д. Нечая він побачив ОСОБА_4 . Оскільки вони перебували в неприязних відносинах, почали сперечатися. Він ударив ОСОБА_4 рукою в голову, той упав на землю. Тоді він вдарив лежачого ОСОБА_4 ногою. У вчиненому щиро розкаявся.

Відповідно до вимог ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен нести відповідальність за ч.1 ст.122 КК України, оскільки навмисно спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження, що належать до середнього ступеня тяжкості.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а саме: що він щиро кається у вчиненому, винність визнав.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд враховує зухвалість поведінки обвинуваченого, що він бив значно старшу людину, пенсіонера, не зважаючи на те, що потерпілий перебував у безпорадному лежачому стані. Крім того, щодо ОСОБА_6 23 жовтня 2015 року вже розглядалося кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України (нанесення легких тілесних ушкоджень), від кримінальної відповідальності його було звільнено у зв`язку із примиренням із потерпілою, однак відповідних висновків ОСОБА_6 не зробив.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без відбування покарання, та застосовує ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі.

Цивільний позов в кримінальному провадженні заявлено не було.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 373-376, 392, 395 КПК України,

засудив:
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7