Дата документу Справа № 317/1858/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/1858/16-к Головуючий 1-ї інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/1056/16 Доповідач апел. інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
при секретарі ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року
якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Учасники судового провадження:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, та звільнити його умовно-достроково від покарання, мотивуючи свої вимоги тим, що він працює, довів своє виправлення, має два заохочення, відбув 2/3 строку покарання, а отже доказав своє виправлення.
В судовому засіданні апеляційної інстанції:
- прокурор, вважає ухвалу районного суду законною та обґрунтованою.
Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав ухвалу районного суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) з поданням про його умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року, засудженому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, освіта неповна середня, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 05.11.2009 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 1, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;
- 11.09.2012 р. Василівським районним судом Запорізької області за ст. 186 ч. 1, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
- 31.07.2012 р. р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 1, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 11.02.2016 р. зараховано строк тримання під вартою з 17.06.2013 р. по 02.09.2013 р. (включно) на підставі ст. 72 КК України,
Відмовлено в задоволенні клопотанні засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.
Як вбачається матеріалів провадження, до Запорізького районного суду звернувся з клопотанням засуджений ОСОБА_7 про застосування відносно нього умовно - дострокового звільнення. В якому зазначив, що був засуджений 31.07.2013 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 1, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі. На зазначений час він відбув 2/3 частини строку, працевлаштований, сумлінно ставиться до своїх обов`язків, однак адміністрацією колонії йому було відмовлено у застосуванні відносно нього умовно-дострокового звільнення, оскільки адміністрація вважає, що він не став на шлях виправлення.
На підставі вищевикладеного він був змушений звернутись до суду із вказаним клопотанням, в якому просить застосувати до нього ст. 81 ч.2,3 КК України та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення, з тих підстав, що за час відбування покарання засуджений не проявив себе, як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після фактичного відбуття не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за особливо тяжкий злочин. При цьому воно може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, доведеності, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє вправлення. Суд повинен ретельно з`ясувати ставлення засудженого до скоєного злочину, праці, додержання ним вимог режиму, а також його наміри стосовно його участі в суспільно корисній праці.
Так, судом першої інстанції при розгляді подання адміністрації взято до уваги дані про особу засудженого ОСОБА_7 , додержання ним вимог режиму, поведінку засудженого, яка не була стабільно позитивною та активною, засуджений не проявляв себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.
Крім того, приймаючи до уваги характеристику на засудженого, затверджену в.о. начальника установи, відповідно до якої ОСОБА_7 за час відбування покарання на виробництва колонії не працевлаштований, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, за характером інколи бувають емоційні сплески, які виражаються в підвищеному тоні та перебиванні при діалозі з співробітниками колонії. Не бере особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисної активності в організації їх роботи, той факт, що засуджений за час відбуття покарання в Біленьківській ВК № 99 допустив 4 стягнення: 1) 01.07.2014 р. -зберігання рідини з ознаками бродіння; 2) 23.06.2015 - за порушення форми одягу, 3) 30.07.2015 - за порушення форми одягу, 4) 27.08.2015 - за порушення форми одягу, і має тільки 2 заохочення.
На думку колегії суддів, при розгляді матеріалів суд першої інстанції виконав вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_7 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів не вбачає правових підстав, зазначених у ст.409 КПК України, для скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. . 404, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 квітня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді