Дата документу Справа № 316/86/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 316/86/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/956/16 ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 121 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 29 червня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 березня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Табошар Ленінабадської області, Таджикістан, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з Вільнянського СІЗО УДПтСУ в Запорізькій області.
Встановлені вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 березня 2016 року обставини:
25 жовтня 2015 року, приблизно о 03 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на дорозі біля ринку «Радужний», між будинком АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_10 , завдав останньому два удари руками в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на асфальтове покриття вищевказаної дороги, після чого ОСОБА_6 завдав чотири удари правою ногою в область голови ОСОБА_10 , спричинивши останньому, згідно до висновку судової медичної експертизи від 16.11.2015 р. №297, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, з субарахноїдальним крововиливом, вогнищами крововиливів у мосту, яке ускладнилося в своєму перебігу набряком головного мозку, що підтверджується крововиливом у м`які покрови волосяної частини голови, ранами, синцями в області голови, переломом кісток носу, лінійним переломом кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдальним крововиливом, крововиливами в товщі мозку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
25.10.2015 року від вищевказаних тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_10 .
В рамках кримінального провадження потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов на відшкодування майнової шкоди в розмірі 8 267,50 грн., та на відшкодування грошової компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 150 000, 00 грн.
Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 березня 2016 року:
ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України і йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 4 267,50 грн., грошову компенсацію за спричинену моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн., а всього 106 267,50 грн.
Запобіжний захід ОСОБА_6 змінено в залі суду з домашнього арешту на тримання під вартою. Строк відбування покарання постановлено рахувати з дати винесення вироку.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджується з рішенням суду в частині призначеного покарання, необгрунтованого незастосування судом ст. 69 КК України, посилається на повне визнання вини, явку з повинною, активну участь в розкритті злочину, той факт, що він раніше не судимий і просить призначити йому більш м`яке покарання. Крім того, просить зменшити суму моральної шкоди визначеної судом в розмірі 100 000 гривень, посилаючись на відсутність у нього матеріальної можливості відшкодувати завдану моральну шкоду у визначеному судом розмірі.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Зазначає, що судом при призначенні покарання не було враховано явку обвинуваченого з повинною, щире розкаяння ОСОБА_6 , активне сприяння в розкритті злочину в якості обставин, що пом`якшують покарання; часткове відшкодування завданої матеріальної шкоди; даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а саме відсутність в наданій суду характеристиці ОСОБА_6 даних, що свідчили б про будь-які компрометуючі ОСОБА_6 обставини, наявність в останнього на утриманні хворої матері. Просить вирок суду змінити в частині призначеного , призначити ОСОБА_6 більш м`яке покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 121 КК України.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, який приймав участь в розгляді справи в суді першої інстанції, посилається на законність та обгрунтованість вироку суду, безпідставність посилання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 щодо наявності підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, та підстав для зміни чи скасування вироку суду в цій частині. Просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційних скарг, думки потерпілої та прокурора, які висловили заперечення доводам та вимогам апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Вирок суду в частині доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що причинило смерть потерпілого, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України не оспорюється, а тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України перевіряється апеляційним судом лише в межах апеляційних скарг.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, позицію потерпілої щодо призначення йому суворого покарання, і вмотивовано дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуттям.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_6 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Так, місцевий суд, зокрема, взяв до уваги визнання обвинуваченим вини у скоєному, щире розкаяння, часткове відшкодування шкоди, відсутність у ОСОБА_6 судимостей.

Отже, обставини, на які в апеляційних скаргах посилаються апелянти були враховані судом першої інстанції, що і дало підстави призначити ОСОБА_6 покарання в мінімальній межі, передбаченій санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Наявність у обвинуваченого хворої матері не спростовують зазначеного висновку суду, а доводи щодо утримання обвинуваченим матері, з урахуванням не працевлаштованості ОСОБА_6 та відсутності у останнього постійного джерела прибутку, є неаргументованими.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_6 менш суворого розміру покарання з застосуванням положень ст.69 КК України колегія судів не вбачає, оскільки обставини, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину колегією суддів не встановлено.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого щодо зменшення розміру моральної шкоди, стягненої з нього на користь потерпілої ОСОБА_9 судова колегія знаходить такими, що не підлягають задоволенню.

Так, потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченого на її користь моральної шкоди в сумі 150 000 грн.
Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване ст.ст. 32, 56 Конституції України.
Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, всебічно, повно і неупереджено дослідив матеріали кримінального провадження щодо цивільного позову про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Судом першої інстанції встановлена доведенність вини обвинуваченогоу заподіянні ОСОБА_10 умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що причинило смерть потерпілого.
Суд першої інстанції правильно встановив, що діями обвинуваченого дружині померлого потерпілій ОСОБА_9 завдано моральну шкоду, яка виражається у істотних вимушених змінах життя, врахував характер та тривалість страждань.
Колегія суддів вбачає причинний зв`язок між заподіяною потерпілій моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого, бере до уваги їх непоправні наслідки.
Районний суд, співставивши глибину моральних страждань та заявлений розмір компенсації, частково задовольнивши позовні вимоги потерпілої, визначив розмір моральної шкоди в сумі 100 000 грн., який колегія знаходить обґрунтованим та справедливим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства не встановлено. Враховуючи викладене, вирок суду не підлягає скасуванню чи зміні, наслідком чого є відхилення апеляційних скарг.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 на підставі ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 18 березня 2016 року по 29 червня 2016 рокувключно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 18 березня 2016 року по 29 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженим, що утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4