Справа № 344/4575/16-к
Провадження № 1-кс/344/1742/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , та слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_3 на постанову від 31.03.2016 року про закриття провадження № 0000104 від 24.06.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду із скаргою на постанову від 31.03.2016 року старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської області, молодшого радника юстиції ОСОБА_5 про закриття провадження № 0000104 від 24.06.2014 року.

Обґрунтовуючи вимоги скарги, скаржник зазначає, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, прийнятою з порушенням вимог законодавства та без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин, зокрема слідчим не проведено слідчої дії впізнання особи, які застосували насильство до скаржника, не з`ясовано обставин, при яких 20.05.2013 року ОСОБА_3 погрожувала актом самоспалення, не виявлено на яких підставах працівники міліції 20.05.2013 року супроводжували ОСОБА_3 , не проведено слідчим одночасного допиту двох і більше свідків, а також не встановлено ким і чому було викликано для ОСОБА_3 20.05.2013 року бригаду швидкої допомоги, яка спеціалізується на доставлені осіб до лікарень психічнохворих осіб. За таких обставин скаржник просить скасувати постанову від 31.03.2016 року.

У судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримала з підстав, викладених у скарзі, просила задовольнити скаргу.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши скаржника, прокурора, слідчого дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження № 0000104 від 24.06.2014 року вважаю наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України, в тому числі оскарження постанови про закриття провадження.

Частина 1 ст. 304 КПК України передбачає, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Копію постанови слідчого від 31.03.2016 року ОСОБА_3 отримала 03.04.2016 року, про що вказує в скарзі, 12.04.2016 року звернулася до суду із скаргою, тобто в 10-денний строк передбачений вимогами ч.1 ст. 304 КПК України.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому чинний КПК України не встановлює вичерпного переліку дій, які є обов`язковими до вчення слідчим при здійсненні досудового розслідування за повідомленням про кримінальне правопорушення.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Івано-Франківської області, молодшим радником юстиції ОСОБА_5 від 31.03.2016 року закрито кримінальне провадження № 0000104 від 24.06.2014 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ЄРДР 24.06.2014 року були внесені дані, що працівники Івано-Франківського МВ УМВС області та служби охорони прокуратури міста, перевищуючи надані їм повноваження, 20.05.2013 року застосовуючи фізичне насильство до ОСОБА_3 силоміць супроводжували її з приміщення прокуратури Івано-Франківської області до адміністративної будівлі Івано-Франківської облдержадміністрації, намагаючись затягнути її в службовий автомобіль.

Слідством встановлено, що 20.05.2013р. до чергової частини УМВС в області надійшло повідомлення від працівника прокуратури області ОСОБА_6 про погрози можливого акту самоспалення громадянкою ОСОБА_3 у приймальній прокурора області ОСОБА_7 , яке було зареєстроване та на місце події направлено слідчо-оперативну групу УМВС.

Як пояснила в судовому засіданні скаржник, вона дійсно вела довший час переписку з органами прокуратури з питань, що стосуються її онука, і 20.05.2013р. вона вкотре прийшла до прокурора на прийом, однак зважаючи на попереднє надання вичерпних питань в письмовому порядку, їй відмовили у прийомі. Спілкувався з нею працівник прокуратури ОСОБА_6 . Під час очікування в приймальній до прокурора області, вона вказала на те, що «невже щоб попасти до прокурора області потрібно себе спалити», але це не була на її думку погроза акту самоспалення, тому її не вірно зрозуміли. Підтвердила, що з приміщення прокуратури вийшла добровільно, потім йшла в сторону облдержадміністрації, де мала потрапити на прийом до голови облради, а пізніше заходила і в приміщення будинку «Просвіта».

Так, досудовим слідством встановлено, що не погоджуючись з відмовою у записі на прийом та роз`ясненнями начальника відділу з питань розгляду листів та прийому громадян прокуратури області ОСОБА_6 про надання ОСОБА_3 вичерпних відповідей та припинення з нею переписки, вона заявила про вчинення нею акту самоспалення. Після чого в приміщення обласної прокуратури прибули працівники МВ УМВС ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і запропонували їй вийти з приміщення прокуратури, що вона і добровільно зробила.

Щодо цього було допитано ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та інших осіб, які підтвердили розмову з ОСОБА_3 по питаннях прийому її прокурором області та ведення листування з нею. Щодо застосуванню фізичного насильства зі сторони працівника охорони УДСО при УМВС в області ОСОБА_12 по відношенню до ОСОБА_3 (синці на колінах внаслідок падіння на землю), то дані факти спростовані зібраними доказами в матеріалах кримінального провадження та не підтверджені під час розслідування. За медичною допомогою ОСОБА_3 сама не зверталася 20.05.2013 року. Натомість викликана працівниками МВ УМВС бригада медичної допомоги також не обстежувала ОСОБА_3 та не надавала такої допомоги по факту нібито нанесених тілесних ушкоджень.

З метою попередження можливого вчинення акту самоспалення, працівники МВ УМВС ( ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ) на службовому автомобілі рухались слідом за нею, та викликали бригаду медичної допомоги. Тому, доводи потерпілої про «переслідування» її працівниками міліції були спростовані матеріалами досудового розслідування, оскільки такі дії вчинялися для попередження можливого фізичного небезпечного акту самоспалення особи. Щодо затягування її в службовий автомобіль, то такі доводи ОСОБА_3 спростовані отриманими поясненнями свідків.

В подальшому, за матеріалами слідства, ОСОБА_3 пішла в сторону облдержадміністрації, як вона пояснила для прийняття її головою ради. З приміщення ОДА, вона пішла в приміщення будинку «Просвіта» (поруч з ОДА), після прибуття бригади невідкладної медичної допомоги ОСОБА_3 відмовилась від надання їй такої допомоги та покинула приміщення будинку «Просвіта».

Натомість з пояснень ОСОБА_3 випливає, що працівники міліції, що її переслідували, також перешкоджали їй зайти в приміщення ОДА, застосовуючи силу, внаслідок чого в неї були синці та подряпини.

З пояснень свідка ОСОБА_15 , яка працює в ОДА, було встановлено, що біля приміщення ОДА було чути крик зі сторони ОСОБА_3 , яка оперлася на скляні двері вхідні та посунулась по них донизу, на вулиці окрім неї були і інші люди, які хотіли їй допомогти піднятися, однак вона відмовлялася від цього.

ОСОБА_3 в показах зазначала що зайшла в «Просвіту» для того, щоб попросити допомогу від переслідування міліції, а коли приїхали лікарі, вона відмовилась від медичного обстеження, бо намір працівників міліції був спрямований на передачу її психіатрам.

Щодо перебування ОСОБА_3 в приміщенні обласного об`єднання «Просвіта» був допитаний свідок ОСОБА_16 , який слідству вказав на те, що ОСОБА_3 приходила в будинок «Просвіта» із скаргами на неналежний розгляд представників влади її звернень, що стосувались квартири. Окрім того, також повідомила що її хочуть помістити в психлікарню, але хто саме не повідомляла. Дійсно свідок підтвердив, що в приміщення заходили невідомі особи, після словесної перепалки в коридорі з скаржницею всі вони вийшли з приміщення, жодне фізичне насильство до ОСОБА_3 не застосовувалось.

З оскаржуваної постанови слідчого від 31.03.2016 року вбачається, що з метою встановлення фактичних обставин справи, під час досудового розслідування слідчим були здійснені усі можливі та необхідні слідчі дії, а також усім встановленим під час досудового розслідування обставинам дана відповідна правова оцінка.

Щодо доводів скарги про скасування оскаржуваної постанови від 31.03.2016року тому, що слідчим не проведено слідчої дії впізнання особи, які застосували насильство до скаржника, то слідчим встановлено всіх осіб працівників МВ УМВС в області та охоронця прокуратури, на які вказувала та яких зазначала сама ОСОБА_3 , які були учасниками події 20.05.2013 року, при цьому жодного фізичного чи іншого насильства щодо потерпілої в кримінальному провадженні слідством не встановлено. Окрім того, як зазначалось вище слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

По питанню зазначеного в скарзі, а саме: не з`ясуванню обставин, при яких 20.05.2013 року ОСОБА_3 погрожувала актом самоспалення, не виявлення на яких підставах працівники міліції 20.05.2013 року супроводжували ОСОБА_3 , не встановлення ким і чому було викликано для ОСОБА_3 20.05.2013 року бригаду швидкої допомоги, яка спеціалізується на доставлені осіб до лікарень психічнохворих осіб, то такі доводи не підтверджені, оскільки слідством з`ясовано всі ці питання, та надана оцінка зібраним доказам.

Щодо не проведення слідчим допиту ОСОБА_17 , одночасного допиту двох і більше свідків, суперечливість свідчень свідка ОСОБА_12 з іншими свідками (як зазначено в скарзі без прізвищ), які були в приймальній прокурора і не бачили запальнички у ОСОБА_3 , суперечливість свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_16 по питанню перебування ОСОБА_3 в приміщенні «Просвіта», ОСОБА_19 та ОСОБА_13 щодо допуску ОСОБА_3 до приміщення ОДА (в ньому ж і приміщення облради), не врахування показів ОСОБА_20 , то слід зазначити таке.

Допити всіх осіб, під час досудового розслідування не підтвердили пояснення самої потерпілої ОСОБА_3 , а пояснення ОСОБА_20 , лікаря загальної практики сімейної медицини, яка є колишньою невісткою ОСОБА_3 , містять дані по наданню допомоги ОСОБА_3 вдома у травні місяці в зв`язку з підвищенням артеріального тиску, під час якої було візуально виявлено подряпини та почервоніння шкіри, не містять дату такого медичного огляду, а тільки зазначено місяць - травень 2013 року (т.2 а.50-53), тому таким поясненням на думку судді слідчого вірно надано оцінка слідчим під час досудового розслідування.

Однак, щодо одночасного допиту даних свідків та допиту в її присутності, як вбачається з матеріалів кримінального провадження дане її клопотання розглядалось слідчим в ОВС СВ прокуратури ОСОБА_21 під час досудового розслідування та постановою від 24.11.2014 року щодо цього - відмовлено (т.2 а.13). Дана постанова слідчого не оскаржувалась ОСОБА_3 .

Також скаржник в скарзі та поясненнях в судовому засіданні зазначила про те, що вона не відмовлялася від участі у таких слідчих діях, але їй не призначили адвоката. Так, постановою слідчого від 24.11.2014 року був залучений адвокат через центр з надання безоплатної правової допомоги, але у призначенні адвоката їй було відмовлено через відсутність підстав для надання вторинної правової допомоги даній особі, яка не входить до переліку категорії осіб, що мають таке право.

Доводи скарги щодо того, що 20.05.2013р. у ОСОБА_3 не було оглянуто особисті речі для з`ясування відсутності у неї запальнички, за допомогою якої могло б відбутися самоспалення, а тому покази свідка ОСОБА_12 не є вірними, слідчий суддя відхиляє, оскільки обшук особи та її речей в приміщенні прокуратури, як з`ясовано слідством не вчинявся, так як їй запропонували покинути приміщення, на що вона одразу погодилася, про що вона підтвердила і в судових засіданнях.

В матеріалах кримінального провадження є наявні постанови слідчого про закриття кримінального провадження № 0000104 від 24.06.2014 року. Так, при скасуванні ухвали слідчого судді ОСОБА_22 від 17.04.2015 року, ухвалою Апеляційного суду від 06.05.2015 року було вказано що слідчим суддею не перевірено клопотання ОСОБА_3 , як вимога на одночасний допит свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 для з`ясування причин розбіжності в показаннях. Про необхідність проведення такої слідчої дії як одночасний допит, зазначено і в ухвалі слідчого судді ОСОБА_29 від 28.09.2015 року.

Після чого на 03.11.2015 року адвокат ОСОБА_30 , який надавав ОСОБА_3 правову допомогу на громадських засадах, не зміг з`явитися на зазначені слідчі дії, а без його участі потерпіла неодноразово відмовилась від проведення слідчих дій (т.2 а.191-192). В подальшому на постанову слідчого про призначення адвоката від 30.11.2015р., центром з надання безоплатної правової допомоги вкотре було відмовлено, через відсутність підстав для надання вторинної правової допомоги даній особі, з долученням наказу про відмову від 13.07.2015 року, який не оскаржувався ОСОБА_3 07.12.2015 року та 25.12.2015р. ОСОБА_3 повторно відмовилася від участі від проведення слідчих дій без захисника. Аналогічна заява була подана нею слідчому 11.01.2016 року з вимогою виділити безоплатну правову допомогу та відмовою від проведення слідчих дій без адвоката (т.2 а.239) , при цьому що вона не була позбавлена свого права на укладення договору з адвокатом самостійно. Рапортом старшого слідчого від 01.02.2016 року повідомлено начальника СВ прокуратури області, що ОСОБА_3 не бажає брати участь у проведенні слідчих дій по одночасному допиту без адвоката, а тому такий допит провести не представляється можливим.

Щодо доводів скарги про те, що слідчим не було допитано свідка ОСОБА_17 , яка 20.05.2013 року теж очікувала на прийом до прокурора та була свідком подій в приміщенні прокуратури та намаганню затягти її в автомобіль біля приміщення прокуратури, то за неодноразовим виходом за місцем проживання остання була відсутня. В подальшому 23.12.2015р. було старшим оперуповноваженим в ОВСУВБ в області ДВБ НП України ОСОБА_31 проведено бесіду з ОСОБА_17 , яка категорично відмовилася надавати будь-які покази з приводу обставин справи, про що написаний був рапорт ОСОБА_32 .

Суперечливість як стверджує скаржник свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_16 по питанню перебування ОСОБА_3 в приміщенні «Просвіта», то ОСОБА_18 (зав.культурно-масової роботи обласної «Просвіти») надала покази 26.08.2015р., що ОСОБА_16 підходив до неї в кабінет з ОСОБА_3 , щоб вона її вислухала, підтвердивши також, що ОСОБА_3 звернулася по особистих проблемах щодо в.ч. звернень про онука та квартири, а також і те, що за її супроводжує міліція. Деталі свідок пригадати не могла, при цьому свідок підтвердила про відсутність розмови ОСОБА_3 щодо застосування до неї міліцією будь-яких фізичних насильних дій, під час розмови до них зайшли медики і запропонували ОСОБА_3 провести обстеження, на що вона відмовилася, і всі вийшли з кабінету свідка. Як випливає з пояснень наданих 01.09.2014р. та додаткових пояснень 30.12.2014р. свідка ОСОБА_16 (відповідальний секретар обласного обєднання «Просвіта») він також повідомив факти прийняття ним ОСОБА_3 20.05.2013 року, яка приходила зі скаргами на представників влади, в т.ч. питань що стосувались квартири, також підтвердив, що ОСОБА_3 розповідала, що її хочуть помістити в психлікарню, на жодне застосування фізичної сили ОСОБА_3 не скаржилась, в приміщення дійсно заходили невідомі особи, хто це такі - свідку не було відомо, і між ними та ОСОБА_3 відбулася словесна перепалка в коридорі, а потім всі вони вийшли з приміщення. Тобто, доводи скарги щодо не перевірення слідчим розбіжностей свідчень даних двох свідків (окрім того, що ОСОБА_18 зазначила, що скаржницю до неї привів ОСОБА_33 , а останній зазначив, що приймав Величко в кабінеті, без зазначення, що ще супроводив її на прийом до ОСОБА_18 , що не є розбіжностями по обставинах подій), не є обґрунтованими.

Доводи скарги про розбіжності свідчень ОСОБА_19 та ОСОБА_13 щодо допуску ОСОБА_3 до приміщення ОДА (в ньому ж і приміщення облради), то такі доводи скарги також є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_19 (прапорщик міліції УДСО при УМВС в області) надав слідству пояснення, що 20.05.2013 року він забезпечував охорону громадського порядку в приміщенні ОДА (облраді), оскільки того дня проходив мітинг біля приміщення міської ради, і близько 12.00 год. замітив, що біля дверей в приміщення ОДА старша жінка голосно викрикувала, поводилась неадекватно, відчинивши двері присіла на бетонну підлогу, однак зі сплином часу деталі не пригадує, неподалік працівники міліції просили її заспокоїтись, однак вона продовжувала поводитись неадекватно, вподальшому самостійно піднялась з підлоги і пішла у невідомому свідку напрямку. Свідок ОСОБА_13 (нач.ВДІМ Івано-Франківського МВ УМВС в області) також надав пояснення, що ОСОБА_3 намагалася зайти в приміщення ОДА, однак через проведення мітингу перед входом в будівлю в приміщення ОДА нікого не впускали, ОСОБА_3 викрикала, поводилась неадекватно, а потім направилась до будівлі «Просвіта». Отже, покази двох свідків щодо подій біля приміщення ОДА 20.05.2013 року не є суперечливими між собою. Сама ж ОСОБА_3 також підтвердила, що вона в приміщення ОДА не входила, але вона не погоджується з показами всіх свідків, які мають розбіжності саме з її показами.

Щодо того, чи є зафіксовані події на камерах спостереженнях в ОДА та прокуратури, то згідно отриманої інформації з ОДА, записи відеокамер в цей день не збереглися, в т.ч. і в зв`язку з подіями що відбувалися в січні 2014 року. Аналогічно отримано інформацію про те, що відео спостереження біля приміщення прокуратури та в приміщенні відсутнє. Тобто слідством встановлювались обставини наявності чи відсутності таких відеозаписів.

Окрім того, в скарзі ОСОБА_3 також зазначила, що оскаржувана постанова є передчасною і тому, що не допитано свідка ОСОБА_34 , але з матеріалів кримінального провадження вбачається що жодного клопотання про допит даного свідка до винесення постанови про закриття кримінального провадження від 31.03.2016 року ОСОБА_3 не подавала, і як з`ясовано в засіданні, такого свідка та його допит нею зазначено вперше в скарзіна простанову про закриття провадження, що розглядається. Суд вважає, що вчинення або невчинення таких процесуальних дій, які вказує на необхідність скаржник у даному конкретному випадку не впливає на висновки слідства та не спростовує висновків оскаржуваної постанови.

До матеріалів скарги ОСОБА_3 в підтвердження, що вона зверталася 20.05.2013 року в медичний заклад для фіксування застосування фізичної сили, надала довідку Івано-Франківської міської поліклініки №2 від 26.02.2016 року, в якій зазначено про те, що вона перебуває під спостереженням спеціалістів поліклініки з приводу гіпертонічної хвороби. Але, дана довідка не стосується саме дати 20.05.2013 року, а відповідно до карти виїзду швидкої медичної допомоги 20.05.2013 року (на виклик працівниками міліції) ОСОБА_3 підписалась про відмову у обстеженні її лікарями медичної бригади (т.1 а.52 кримінального провадження).

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що старшим слідчим СВ прокуратури Івано-Франківської області, молодшим радником юстиції ОСОБА_5 в постанові від 31.03.2016 року про закриття провадження № 0000104 від 24.06.2014 року вчинено усі необхідні процесуальні дії по перевірці повідомлення про кримінальне правопорушення, у відповідності до вимог чинного процесуального законодавства, розслідування проведено повно та всебічно, встановлено відсутність будь-яких достатніх даних, які б вказували на наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.365 КК України, що не спростовується доводами скарги. Вважаю, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 31.03.2016 року про закриття провадження № 0000104 від 24.06.2014 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1