У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000097, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , громадянина України,

судимого 23 травня 2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 289 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,

за касаційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 10 листопада 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України на 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 145 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 30 квітня 2015 року вирок щодо ОСОБА_5 змінено.

Постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 3 роки позбавлення волі без конфіскації майна.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_5 52 440 грн. на користь ОСОБА_8 на відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині вирок залишенобез змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що апеляційний суд безпідставно залишив без задоволення апеляційну скаргу прокурора, який просив апеляційний суд скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок із призначенням ОСОБА_5 додаткового покарання у виді конфіскації майна. Також зазначає, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про необхідність пом`якшення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та належно не обґрунтував свої висновки.

У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд необгрунтовано застосував положення ст. 69 КК України щодо засудженого, який протягом тривалого часу не вжив заходів до відшкодування шкоди. Крім того, вважає, що апеляційний суд безпідставно зменшив суму відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_8 .

У запереченні на касаційні скарги прокурора та представника потерпілої засуджений ОСОБА_5 наводить свої доводи про обгрунтованість рішення суду апеляційної інстанції щодо застосування до нього ст. 69 КК України та просить залишити касаційні скарги без задоволення.

За вироком суду ОСОБА_5 засуджено за те, що він 15 квітня 2014 року, приблизно о 23 год., біля магазину «Аннушка», розташованого на вул. Процишина в м. Ладижині Вінницької області, умисно, повторно, шляхом вільного доступунезаконно заволодів транспортним засобом ВАЗ-11183, державний номерний знак НОМЕР_1 , чим спричинивпотерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4 000 доларів США, що згідно довідки ПАТ КБ «Хрещатик» від 11.06.2014 року про валютний курс долара США по відношенню до української гривні складає 52 400 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та вважав, що касаційна скарга представника потерпілого не підлягає задоволенню, думку засудженого та захисника, які вважали, що касаційні скарги необхідно залишити без задоволення, а судові рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг прокурора та представника потерпілої, а також заперечення засудженого на касаційні скарги, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 у касаційних скаргах не оспорюються.

Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, пом`якшуючи ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, апеляційний суд в достатній мірі врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу засудженого, який щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні неповнолітню дитину, взяв до уваги захворювання ОСОБА_5 на тяжку хворобу. За таких обставин, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з урахуванням особи засудженого, призначив йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, обравши його нижчим від найнижчої межі, передбаченої законом. Висновок апеляційного суду про можливість виправлення засудженого ОСОБА_5 в разі застосування ст. 69 КК України при призначенні йому покарання є обґрунтованим. Покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень, вважати його несправедливим внаслідок м`якості немає.

Не підтверджуються матеріалами кримінального провадження доводи прокурора про те, що апеляційним судом безпідставно залишено без задоволення апеляційну скаргу прокурора, в якій він посилався на необгрунтованість висновків суду першої інстанції щодо можливості не призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки зі змісту ухвали вбачається, що апеляційний суд навів достатні мотиви на спростування доводів апеляційної скарги прокурора.

Таким чином, підстав вважати, що призначене ОСОБА_5 покарання не відповідає вимогам закону, немає.

Необґрунтованими є доводи касаційної скарги представника потерпілої про те, що апеляційний суд безпідставно зменшив суму відшкодування на користь потерпілої ОСОБА_8 . Як убачається з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд правильно звернув увагу, що рішення суду першої інстанції про відшкодування на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди у повному розмірі 145 000 грн. прийнято без урахування вимог ч. 2 ст. 1192 ЦК України, відповідно до яких розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки на момент судового розгляду кримінального правопорушення вартість автомобіля ВАЗ-11183, 2006 року випуску, який належав потерпілій становила 52 440 грн., то рішення апеляційного суду про необхідність відповідного зменшення розміру коштів на відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілої ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України при перегляді справи в апеляційному порядку, апеляційним судом належним чином перевірені доводи, наведені в поданих апеляційних скаргах, та прийнято рішення з зазначенням докладних підстав його прийняття.

Перевіркою кримінального провадження не встановлено обставин, які б тягнули скасування чи зміну судових рішень.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30 квітня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а касаційні скарги представника потерпілої ОСОБА_10 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3