Справа №489/2251/16-к 26.07.2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2016 року у відношенні
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Креч АР Крим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 25.06.2012 року Ленінським районним судом АР Крим за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
12.07.2012 року Ленінським районним судом АР Крим за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
30.08.2012 року Керченським місцевим судом АР Крим за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільненого 03.03.2016 року,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому зараховано строк попереднього ув`язнення з 20.04.2016 року по 07.06.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок змінити та пом`якшити призначене покарання, застосувавши вимоги ст. 69 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вважає призначене покарання занадто суворим.

Зазначає, що він щиро розкаявся у вчиненому, посередньо характеризується, його матір є інвалідом 1-ої групи і він є єдиним годувальником у родині.

Просить врахувати, що після звільнення з місць позбавлення волі не зміг повернутися до АР Крим, оскільки за довідкою за відбуттям покарання його не пропустили через пропускний пункт. У зв`язку із цими обставинами вважає за можливе пом`якшити йому призначене покарання, визначивши його за розміром нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
2 квітня 2016 року приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні магазину «Продукти», розташованого по вул. Театральній, 45 а/4 в м. Миколаєві, діючи повторно, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривку заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S5360» вартістю 1300 грн, належним потерпілому ОСОБА_8 . З місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційній суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 186 ч. 2 КК України, та в цій частині вирок не оскаржується.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом дотримані вимоги ст. ст. 65-67 КК України та враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий, вчинив злочин протягом місяця після звільнення з місць позбавлення волі, характеризується посередньо.

Щире каяття у вчиненому злочині враховано як обставину, яка пом`якшує покарання, а обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Хоча обвинувачений ОСОБА_5 посилається на наявність у нього на утриманні матері, яка є інвалідом 1-ої групи, однак ця обставина не має підтвердження,і, крім того, відсутні підстави вважати про наявність на його утриманні матері, оскільки обвинувачений не працює, не має заробітку.

Та обставина, що після звільнення з місць позбавлення волі він не зміг повернутися за місцем проживання, а тому перебував у тяжкому матеріальному становищі, не можна визнати обставиною, яка б пом`якшувала покарання.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на підставі ст. 69 КК України, є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Проте, у справі встановлена лише одна обставина, яка помякшщує покарання, і вона є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тому підстави для пом`якшення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст.186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, та призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, про що просить апелянт, відсутні.

Покарання обвинуваченому призначено в мінімальних межах санкції ч.2 ст. 186 КК України, та, на думку апеляційного суду, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку, про що просить апелянт.

У строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції зарахований строк попереднього ув`язнення з урахуванням положень ч. 5 ст.72 КК України. Проте, рішення суду в цій частині підлягає уточненню, оскільки у цей період включений строк попереднього ув`язнення з дати затримання та до постановлення вироку, тобто в цей строк слід також зарахувати строк перебування під вартою до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2016 року у відношенні ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Уточнити, що у строк призначеного ОСОБА_5 покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 20.04.2016 року по 26.07.2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_3