Єдиний унікальний номер справи 185/1863/16-к
Провадження № 1-кс/185/334/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту,-

В С Т А Н О В И В:

Поданим на розгляд слідчому судді клопотанні, прокурор Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_3 порушує питання про накладення арешту на майно, яке було вилучено при проведенні обшуку в будинку АДРЕСА_1 , оскільки виявлені та вилучені предмети та документи мають ознаки речових доказів в кримінальному провадженні № 0000081, яке перебуває в провадженні СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровської області та порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Ознайомившись з поданим клопотанням, дослідивши документи, як надані слідчому судді на обґрунтування доводів клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено підстава і мета згідно ст. 170 цього Кодексу та обґрунтування необхідності арешту майна.

Частина 2 ст. 173 КПК України встановлює, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до частини 2 ст.186 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор вказує, що документи , які він вважає речовими доказами, було вилучено під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено протокол обшуку від 23 лютого 2016 року.

Відповідно до ст.170 КПК України арешт майна здійснюється на підставі ухвали слідчого судді. Слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього кодексу.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З копії протоколу обшуку від 23 лтого 2016 року який наданий слідчому судді на обґрунтування клопотання та самого клопотання не вбачається, що майно, яке було вилучено в ході проведення огляду є майном, яке перебуває у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову, що не відповідає вимогам ч.3 ст. 170 КПК України.

Окрім цього, в протоколі обшуку від 23 лютого 2016 року, додатку до цього протоколу, копії яких надані слідчому судді, та в клопотанні про арешт майна, опис майна, яке було вилучено та щодо якого прокурор порушує питання про накладення арешту не є тотожними, що свідчить про не додержання вимог ст. 171 КПК України.

Викладене вище свідчить про необхідність повернення клопотання для усунення недоліків, у відповідності до ч.3 ст.172 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.172 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про накладення арешту тимчасово вилученого майна, повернути для усунення недоліків, встановивши строк в сімдесят дві години з моменту постановлення ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1