АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 жовтня 2016 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.09.2016, ?

ВСТАНОВИВ
Згідно системи авторозподілу, відповідно до ч.3 ст.35 КПК України, дане провадження передано судді доповідачу 29.09.2016.

Від прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_2 надійшла апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.09.2016, постановленої за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України.

Так, зі змісту апеляційної скарги достатньо вбачається , що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 20.09.2016, скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України та зобов`язання вчинити дії задоволено. Зобов`язано прокурора Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №00069 розглянути по суті клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 08.09.2016 в порядку ст.221 КПК України. Тобто розглянуто слідчим суддею по суті .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.09.2016 та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 відмовити повністю.

Перевіривши доводи даної апеляційної скарги в строки і порядку, передбаченими ст.398 КПК України, суддя доповідач приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження за поданою апеляцією, виходячи з наступного.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги судовим рішенням слідчого судді від 20.09.2016, скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, подана заявником в порядку ст.303 КПК України. Вказана скарга слідчим суддею розглянута по суті у відповідності до вимог ст.306 КПК України з прийняттям рішення, передбаченого п.4 ч.2 ст.307 КПК України.

Відповідно до положень п.8 ч.3 ст.129 Конституції України одним серед основних засад судочинства, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом (КПК України).

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ч.1 ст.309 КПК України містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Також, відповідно до ч.2 ст.309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

У відповідності до ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст.309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Дана правова норма за своєю конструкцією є імперативною.

Таким чином, конституційна норма знаходить свою реалізацію в нормах кримінального процесуального закону України, які чітко визначають порядок і дають перелік тих ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню, тобто положення п.8 ч.3 ст.129 Конституції України щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, тлумачаться в сукупності з нормами процесуального закону, в яких даний конституційний припис знаходить свою реалізацію.

За таких обставин, ухвала слідчого судді за результатами розгляду по суті скарги на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України, відповідно до вищезазначених норм закону в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

З огляду на викладене, відповідно до ч.4 ст.399 КПК України, суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, апеляційні вимоги прокурора ОСОБА_2 , відповідно до вимог процесуального закону , не можуть бути розглянуті в апеляційному порядку по суті, як того просить апелянт.

На підставі викладеного та керуючись ст.399 КПК України, суддя,
ПОСТАНОВИВ
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20.09.2016, якою скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України і зобов`язання вчинити дії задоволено та зобов`язано прокурора Генеральної прокуратури України у кримінальному провадженні №00069 розглянути по суті клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 08.09.2016 в порядку ст.221 КПК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка її подала, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі на неї касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її прийняття.

Суддя ОСОБА_1