Справа № 523/4363/16-к
Провадження №1-кп/523/374/16
УХВАЛА

11.05.2016 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Одеси обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0005622 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Суворовського районного суду міста Одеси знаходиться обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, що підтримує державне обвинувачення в суді по даним матеріалам кримінального провадження, звернувся до суду із клопотанням та просив обрати у відношенні обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, не працевлаштований, немає міцних соціальних зв`язків, тому вважає, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від суду та слідства, чи продовжити займатися протиправною діяльністю та скоювати інші злочини. Крім того вважав можливим призначити справу до судового розгляду.

Адвокат ОСОБА_4 , що була залучена судом для прийняття участі у проведенні невідкладної процесуальної дії, в підготовчому судовому засіданні заперечувала проти обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що, на її думку будь-які ризики відсутні, прокурором їх існування не доведено, та звернулася до суду із клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із утриманням під вартою у виді домашнього арешту, зазначивши, що обвинувачений є раніше не судимим, має місце реєстрації та постійне місце проживання в м.Одесі, є студентом, свою вину у скоєнні злочину визнає, потерпілий претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого немає. Стосовно призначення справи до судового розгляду заперечувала.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримав думку адвоката ОСОБА_4 в повному обсязі.

Ознайомившись з обвинувальним актом та доданими до нього матеріалами, вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу. Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Обставини кримінального правопорушення це вчинена дія чи бездіяльність, її наслідки і причинний зв`язок між діянням та наслідками, вік та спеціальні ознаки суб`єкта, його психічне ставлення до вчиненої дії чи бездіяльності та її наслідків, а також місце, час, обстановка, спосіб засоби, знаряддя вчинення діяння, мета, мотив й особливий психоемоційний стан, якщо вони мали місце.
Однак, ознайомившись із змістом обвинувального акту судом встановлено його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, а саме враховуючи обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, проте обвинувальний акт не містить твердження, що ОСОБА_5 здійснив на потерпілого напад для заволодіння майном потерпілого саме із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я останнього, що свідчить про не конкретизацію обвинувачення стосовно способу скоєного злочину, що має важливе значення для кваліфікації. Крім того, не вказано, яке саме фізичне насильство було застосовано до потерпілого, окрім ривка за ланцюжок.

Тому, формулювання обвинувачення в такому виді, а саме наявність неточностей позбавляє можливості як суд, так і самого обвинуваченого чітко зрозуміти в чому суть конкретного обвинувачення ОСОБА_5 та відповідно реалізувати останнім своє право на захист.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п.47).

Враховуючи те, що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч.1 ст.3 КПК України викладено неповно, містить неточності та суперечності стосовно обстановки та способу скоєння кримінального правопорушення, а за правилами ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 .
Таким чином, враховуючи вищевикладене, відсутність формулювання чіткого конкретного обвинувачення, що є грубим порушенням, та невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, приймаючи до уваги, що ст.314 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, який може прийняти суд, що не підлягає розширеному тлумаченню, враховуючи необхідність усунення допущених неточностей, недоліків в обвинувальному акті, за таких обставин суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту та його додатків у цьому кримінальному провадженні до судового розгляду, у зв`язку із їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а також про необхідність у зв`язку із наведеними фактами істотних порушень вимог КПК України повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, прокуророві для усунення встановлених недоліків, повного і вірного викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення.

При вирішенні заявлених клопотань стосовно міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого, суд звертає увагу, що згідно ст.315 ч.3 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ КПК України. У зв`язку із чим заявлене прокурором усне клопотання про продовження тримання під вартою задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинувачених в місці їх постійного проживання, у тому числі наявність в них родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинувачених, їх майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Розглядаючи питання про міру запобіжного заходу обвинуваченого, суд також враховує, що згідно ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Відповідно до ст.5 ч.1 п.«с» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Статтею 5 частиною 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» частини 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Таким чином, ознайомившись із обвинувальним актом та долученими до нього документами, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності всі обставини справи, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має місце реєстрації та постійне місце проживання в м.Одесі, враховуючи вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його проживання, відсутність у потерпілого претензій матеріального та морального характеру, враховуючи положення ст.315 КПК України, роз`яснень ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 року №511-550/0/4/-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України», виходячи з цілей ст.5 ч.1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, судом не встановлено достатніх підстав для задоволення клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено достатньо підстав для задоволення заявленого адвокатом ОСОБА_4 клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у виді домашнього арешту.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги положення ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.29 Конституції України, керуючись ст.ст.27, 31-33, 315, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, разом із доданими до нього документами повернути керівнику Одеської місцевої прокуратури №4 для усунення недоліків протягом розумного строку.

В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 міри запобіжного заходу з тримання під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний із утриманням під вартою, у виді домашнього арешту, - задовольнити.

Запобіжний захід обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою змінити, застосувавши у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.1 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, звільнивши з-під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:

1)заборонити в період часу з 22 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин залишати житло, яке розташоване за адресою:

АДРЕСА_2 )заборонити відвідувати розважальні заклади будь-якого типу;

3)прибувати до суду за першим викликом слідчого, прокурора та суду;

4)заборонити обвинуваченому спілкуватися із потерпілим та свідками по матеріалам кримінального провадження.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту доручити Суворовському ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області. Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1