Справа № 183/487/16
№ 1-кп/183/361/16
В И Р О К
іменем України
07 липня 2016 року 07 липня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадженні № 0001710 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :
20 липня 2015 року близько 09 години 40 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 30 км/год. по автодорозі розташованій по вул. Куйбишева, зі сторони вул. Радянська в напрямку вул. 3.Білої м. Новомосковська Дніпропетровської області. В цей час, поблизу домоволодіння № 24 по вул. Куйбишева м. Новомосковська Дніпропетровської області, ОСОБА_7 , діючи необережно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрози життю та здоров`ю громадян, відволікся від керування, та змінив напрямок руху автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_2 ліворуч, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який рухався в попутному напрямку по лівому краю проїзної частини дороги по відношенню руху автомобіля «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № 70/27-36 від 19 січня 2016 року, водій ОСОБА_7 , порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 779/Е від 21 вересня 2015 року, спричинені тілесні ушкодження у виді синця на задній поверхні правої гомілки, переломів 7,8-го ребер зліва, посттравматичної пневмонії нижньої частки лівої легені, підкапсульного розриву селезінки без внутрішньочеревної кровотечі, які у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки спричинили тривалий розлад здоров`я, оскільки зростання відламків ребер відбувається у строк, перевищуючий 21-н день.
Таким чином, своїми діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив про те, що вину у скоєному він не визнає та пояснив наступне. Він мешкає по АДРЕСА_1 . 20.07.2015 року о 10.30 годині він, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, НОМЕР_3 , разом з чотирма пасажирами виїхав з дому. Вулиця була чиста, опадів не було, їхали потихеньку, близько 20 км на год. На ділянці дороги, де вона трохи повертає праворуч, він здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Під час руху, він не відволікався. Пішохід як з неба впав на капот, він його побачив вже при ударі, який трапився миттєво. Пішохода вдарив лівою частиною свого автомобіля. Внаслідок удару було пошкоджено фару, розбито лобове скло. В момент ДТП потерпілий впав на капот, а потім скотився на обочину. Він намагався надати потерпілому допомогу. Потерпілого забрала швидка. В цей же день він поїхав в лікарню, однак лікар сказав, що ОСОБА_6 від госпіталізації відмовився. 24.07.2015 року ОСОБА_6 приїздив до нього додому, вимагав 4 000,00 гривень, крім того, що він вже дав потерпілому 1 000,00 грн. Через тиждень після ДТП, він бачив ОСОБА_6 на велосипеді. Зазначив, що не вважає себе винним у заподіянні тілесних ушкоджень, які зазначені в обвинувальному акті. Дійсно, він вдарив потерпілого автомобілем в праву сторону десь в стегно. Автомобіль отримав пошкодження у вигляді вм`ятини на склі в кутку, вм`ятини на капоті, розбитої фари та лобового скла. Однак, на його переконання, він не міг спричинити тілесні ушкодження, зазначені в експертизі.
20.08.2015 року відбувся розгляд адміністративного потоколу, його притягнули до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України, він сплатив штраф, після чого 24.08.2015 року йому віддали права.
У зв`язку з тим, що він мав поліс страхової відповідальності, протягом трьох днів він повідомив страхову компанію.
Не зважаючи на той факт, що обвинувачений заявив про невизнання ним своєї вини, суд проаналізувавши його покази, вважає, що обвинувачений визнав свою вину частково, оскільки, як сам обвинувачений так і його захисник факт скоєння ДТП, в результаті якого було здійснено наїзд на потерпілого ОСОБА_6 , не оспорювали. Обвинувачений та його захисник лише заперечували факт спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, зазначених у висновку експерта, саме в результаті ДТП, яке сталося за його участі 20.07.2015 року.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України знайшла своє підтвердження в наданих сторонами кримінального провадження та досліджених судом доказах і зокрема підтверджується:
- показами потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні показав, що з обвинуваченим він був знайомий ще до аварії, бо вони майже сусіди. Неприязних стосунків не має. 20.07.2015 року близько 09.30 години він йшов з базару по вул. Куйбишева зі сторони вул. Радянської в сторону вул. З.Білої. В цей час він відчув сильний удар, від якого опинився на землі. Коли він упав на землю то тільки тоді побачив автомобіль ВАЗ 2108 світлого кольору. Він упав на живіт, у нього йшла кров з носу і голови. До нього підбіг ОСОБА_4 і запитав: «Ти живий?». Він зателефонував дружині і сказав, що його збили. Викликали швидку, яка його забрала в лікарню. В Новомосковській ЦРЛ він пробув 3 години. Він почував себе погано, але вирішив поїхати додому. У ввечері прийшов ОСОБА_4 , якому він сказав принести 5 000,00 тисяч гривень. Однак ОСОБА_4 дав йому 1 000,00 тисячу гривень, і вони домовилися, що він забере заяву з міліції, після чого ОСОБА_4 віддасть йому решту грошей в сумі 4 000,00 тисячі гривень. 23.07.2015 року в 15.00 годині до нього приїхав інспектор ДАІ Гук і сказав, щоб він писав заяву про те, що не має претензій до ОСОБА_4 . Він написав, що претензій не має. 24.07.2015 року близько 10.00 години він прийшов до ОСОБА_4 з метою отримання решти грошей. Однак, ОСОБА_4 відповів, що ніяких грошей йому платити не буде, після чого він з невісткою поїхали в ДАІ, де йому повідомили, що справа вже здана в архів. Потім він пішов до Новомосковського РВ і написав нову заяву. Того ж дня йому знову стало погано. ОСОБА_8 після вихідних, у вівторок, він зробив УЗІ, яке показало, що у нього розрив підкапсульної селезінки і зламано два ребра. Потерпілий також пояснив, що ділянка дороги, на якій сталося ДТП, була рівною, без поворотів, світило сонце. Звук мотора він не чув. Перед ДТП він озирнувся, але машину не бачив, бачив тільки мопед. Наїзд був ззаду, пам`ятає тільки небо, він перелетів через капот (кришу) машини. Машина вдарила його в праву ногу, від чого він упав на капот, головою розбив лобове скло. Із капота впав на землю. На капот впав спиною, а на землі перекотився два рази. Після цього він опинився зліва від машини. Машина знаходилася попереду нього. В автомобілі було 4 особи: ОСОБА_4 і ще 3 особи. 20.07.2015 року робилися рентгенівські знімки грудної клітини, голови, ладишки правової сторони. В період з 20 по 24 липня 2015 року він не вставав з дивану. Ще 24.07.2015 року черговий хірург сказав, що є перелом, і по очам сказав, що є проблеми з селезінкою, але для цього необхідно було додатковий огляд. Погіршення стану сталося через те, що в цей день він багато ходив: і до ОСОБА_4 , і в міліцію. Знімок є 24.07.215 року, де видно перелом ребер. На ліки йому виплатила 24.07.2015 року страхова компанія 1 600,00 грн. Лікарем ОСОБА_9 йому було призначено посилене харчування, ліки за рахунок лікарні не надавалися. У зв`язку з невеликими травмами, він оцінює моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. 22.07.2015 року ніяких рентгенограм не проходив. Погроз з його сторони чи зі сторони дружини на адресу ОСОБА_4 не було.
- показами свідка ОСОБА_10 про те, що 20.07.2015 року зранку він домовився з обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 допомогти погрузити шлакоблок ОСОБА_11 .. Біля будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , вони всі зустрілися, крім ОСОБА_12 , якого вони підібрали по дорозі, сіли в машину і поїхали по вул.Куйбишева зі сторони вул. Радянська в сторону вул. З.Білої. м.Новомосковська. За кермом був ОСОБА_4 , а він сидів ззаду, по середині. Їхали дуже повільно. Проїхавши метрів 200-300 від двору ОСОБА_4 , він відчув удар. Він тільки замітив, як потерпілий летів з капоту автомобіля. На склі з`явилася тріщина. Вони зупинилися, і він відразу побіг до дружини ОСОБА_4 викликати «швидку» і міліцію. Коли він виходив з машини бачив, як ОСОБА_6 лежав на траві зі сторони водія. Дорога була закругленою. Автомобіль після зіткнення проїхав близько метра, і зупинився ближче до лівого узбіччя;
- показами свідка ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_4 його товариш, а ОСОБА_6 бачив вперше в момент аварії. 20.07.2015 року він попросив ОСОБА_4 відвести його з хлопцями на «стройку». Близько 10.00 години вони прийшли до двору ОСОБА_4 , сіли до машини і поїхали. Він сидів спереду на пасажирському сидінні. Їхали дуже повільно, зі швидкістю 20-25 км/годину. Не встигли вони від`їхати від двору, як сталося зіткнення, після якого проїхали метра 3 і зупинилися за 1,5 м. від узбіччя зі сторони водія. Дорога була заокругленою. В автомобілі були він, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і водій ОСОБА_4 .. Ніхто з них не бачив, лише почули удар лівою частиною автомобіля, водійською стороною. Людей на дорозі не було, щось як з неба впало на капот, в результаті чого тріснуло лобове скло зі сторони водія, пом`яло капот. Після зупинення вони вийшли з автомобіля, потерпілий лежав під кущами. «Швидку» і міліцію викликав ОСОБА_10 . Він знайшов телефон потерпілого між лобовим склом і капотом автомобіля, після чого повернув його потерпілому. В цей час у потерпілого йшла кров з носу;
- показами свідка ОСОБА_12 який пояснив, що обвинувачений йому знайомий, потерпілого не знає. Влітку 2015 року близько 9.10 години він не встигав на вул. Перервану, де він з обвинуваченим і хлопцями домовився зустрітися. Біля будинку ОСОБА_4 по вул. Куйбишева він сів до нього в автомобіль ВАЗ 2108, ззаду за водієм. В автомобілі також знаходилися ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_4 , який був за кермом. На задньому сидінні сиділи окрім нього ОСОБА_13 і ОСОБА_10 . В ході руху автомобіля вони розмовляли. Потім він почув удар і побачив, як чоловік упав з капоту машини. Вони зупинилися. Потерпілий лежав під вишнею (деревом) на узбіччі з лівої сторони. Вони у нього запитали, чи потрібно йому викликати «швидку», на що потерпілий відповів, що не потрібно. Але вони все одно викликали «швидку». Удар він відчув лівою частиною автомобіля, в результаті чого тріснуло лобове скло у лівій частині коло водія, розбилася ліва фара. Потерпілий стогнав, але тілесних ушкоджень на його тілі він не бачив. Транспортний засіб рухався зі швидкістю 20-30 км/год. Гальмування не відбувалося. Метрів 10-15 проїхали вперед і зупинилися. Момент зіткнення він не бачив. Автомобіль після зупинення не змінював своє розташування.
Крім показань потерпілого та свідків, вина обвинуваченого доказується наступними документами та висновками експертів, а саме:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 04.09.2015 року, згідно з яким ОСОБА_6 просить притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , який 20.07.2015 року не впоравшись з керуванням, вчинив на нього наїзд автомобілем ВАЗ 2108, державний номер НОМЕР_3 ;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.07.2015 року зі схемою та до нього, під час проведення якого було оглянуто ділянку автодороги по вул. Куйбишева в м. Новомосковську Дніпропетровської області та автомобіль ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- висновком експерта № 779/Е від 21.09.2015 року, відповідно до якої при експертизі потерпілого ОСОБА_6 виявлені у нього наступні тілесні ушкодження: синець на задній поверхні правої гомілки, переломи 7,8-го ребер зліва, післятравматична пневмонія нижньої частки лівої легені, підкапсульний розрив селезінки без внутрішньочеревної кровотечі. Тілесні ушкодження у виді синця на задній поверхні правої гомілки, переломів 7,8-го ребер зліва, післятравматичної пневмонії нижньої частки лівої легені, підкапсульного розриву селезінки без внутрішньочеревної кровотечі, у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки спричинили тривалий розлад здоров`я, бо зростання відламків ребер відбувається у строк, перевищуючий 21-н день (згідно з п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Усі тілесні ушкодження заподіяні тупими твердими предметами, якими в даному випадку явилися частини легкового автомобілю. Забарвлення синця в області правої гомілки у буро-жовтий колір, а також наявність посттравматичної пневмонії зліва (з боку переломів 7,8-го ребер), для розвитку якої необхідно декілька діб, дає можливість припустити імовірність спричинення тілесних ушкоджень 20.07.2015 р. в ході дорожньо-транспортної пригоди;
- актом судово-медичного обстеження № 620, відповідно до якого тілесні ушкодження ОСОБА_6 у виді синця на задній поверхні правої гомілки, переломів 7, 8-го ребер зліва, післятравматичної пневмонії нижньої частки лівої легені, підкапсульного розриву селезінки без внутрішньочеревної кровотечі, у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки спричинили тривалий розлад здоров`я, бо зростання відламків ребер відбувається у строк, перевищуючий 21-й день (згідно з п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Усі тілесні ушкодження заподіяні тупими твердими предметами, якими в даному випадку явилися частини легкового автомобілю, можливо в строк, вказаний потерпілим (20.07.2015 року);
- довідкою № 3895, складеною Новомосковською центральною районною лікарнею 20.07.2015 року, згідно з якою у ОСОБА_6 у результаті ДТП, яка мала місце 20.07.2015 року, встановлений наступний діагноз: ЗЧМТ, СГМГ Забій грудної клітини. Забій грудного і поясничного відділу хребта. Забій правової голені;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 14.01.2016 року за участю свідка ОСОБА_11 під час якого він розповів та показав, як ОСОБА_4 20.07.2015 року керував автомобілем ВАЗ 2108 по вул. Куйбишева в м. Новомосковську до моменту зіткнення автомобіля з пішоходом. Під час руху ОСОБА_4 відволікся, в результаті чого автомобіль трохи повело в ліво. Потім свідок показав, як їхав автомобіль під керуванням ОСОБА_4 , після чого було заміряно відстань між автомобілем на проїжджій частині і узбіччям: ліве переднє колесо знаходилося на відстані 1,3 м. до узбіччя ліворуч в напрямок руху автомобіля, а ліве заднє колесо на відстані 1,5 м. від узбіччя ліворуч в напрямку руху автомобіля. Свідок показав місце наїзду автомобіля на пішохода, в ході якого під час вимірювання було встановлено, що дане місце знаходиться на відстані 1,5 м. від узбіччя ліворуч по вул. Куйбишева в напрямку вул. Радянської і З.Білої;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.01.2016 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 під час якого він розповів та показав, як він 20.07.2015 року під час керування автомобілем ВАЗ 2108 по вул. Куйбишева в м. Новомосковську допустив зіткнення з пішоходом. Обвинувачений вказав на місце зіткнення його автомобіля з пішоходом, а також положення автомобіля до зіткнення з пішоходом. Так, відстань між місцем наїзду на пішохода знаходиться на відстані 1,2 м від узбіччям ліворуч відносно напрямку руху автомобіля, та відстань від переднього лівого колеса автомобіля до узбіччя ліворуч відносно напрямку руху автомобіля склала 1,3 м, та від лівого заднього колеса автомобіля до узбіччя становить 1,4 м. Також, ОСОБА_4 пояснив, що до моменту зіткнення з пішоходом його автомобіль рухався зі швидкістю 30 км/год;
- висновком експерта № 70/27-36 від 19.01.2016 року відповідно до якої у даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ-2108» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ-2108» ОСОБА_14 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «ВАЗ-2108» ОСОБА_14 встановлювалася виконанням ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, та для чого не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволяли би йому їх виконати.
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 136, складеним 20.07.2015 року о 11.20 год., відповідно до якого у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено.
Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у здійсненні ним 20.07.2015 року наїзду на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого останній отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що в діях ОСОБА_4 вбачається склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Суд критично відноситься до показань ОСОБА_4 і його захисника ОСОБА_5 щодо недоведеності вини ОСОБА_4 у спричиненні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості саме внаслідок ДТП, яке мало місце 20.07.2015 року, оскільки дана позиція спростовується висновком судово-медичного експерта № 779/Е від 21.09.2015 року, а також свідченнями судово-медичного експерта ОСОБА_15 , який в судовому засіданні зазначив, що той факт, що тілесні ушкодження у вигляді переламу ребер та підкапсульного розриву селезінки були виявлені не 20.07.2015 року (день, коли сталося ДТП), а після 24.07.2015 року (коли стан потерпілого ОСОБА_6 погіршився, піднялася висока температура), не суперечить обставинам, встановленим в судовому засіданні, оскільки як зазначив судово-медичний експерт, стан потерпілого погіршувався поступово, а посттравматична пневмонія розвивається протягом 3-4 х днів після отримання травми грудної клітини. Відповідно ж до довідки № 3895, складеної Новомосковською центральною районною лікарнею 20.07.2015 року, у ОСОБА_6 у результаті ДТП, яка мала місце 20.07.2015 року, встановлений наступний діагноз: ЗЧМТ, СГМГ Забій грудної клітини. Забій грудного і поясничного відділу хребта. Забій правової голені, що в сукупності беззаперечно підтверджує той факт, що ОСОБА_6 саме 20.07.2015 року була отримана травма, зокрема, забій грудної клітини, яка поступово викликала після травматичну пневмонію.
Також судово-медичний експерт, допитаний в судовому засіданні зазначив про те, що отримавши всі тілесні ушкодження, зазначені у висновку судово-медичної експертизи, 20.07.2015 року (день скоєння ДТП), ОСОБА_6 міг самостійно пересуватися пішки та їздити на велосипеді, що спростовує позицію захисту про те, що у разі, якщо б тілесні всі тілесні ушкодження, зазначені у висновку судово-медичної експертизи, були б отримані ОСОБА_6 в результаті ДТП, скоєного ОСОБА_4 , то ОСОБА_6 не міг би самостійно пересуватися, а відтак не міг би ходити чи приїздити на велосипеді до ОСОБА_4 .
Критично суд сприймає і позицію захисту щодо хибності висновку авто технічного експерта № 70/27-36 від 19.01.2016 року з тих підстав, що на час проведення вищезазначеної експертизи, експертні установи знаходились у підпорядкуванні прокуратури, оскільки експерт попереджається про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою та доведеною, його дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Невизнання ОСОБА_4 своєї вини, суд розцінює, як засіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення покарання.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, а саме того, що вчинений обвинуваченим злочин відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості, враховуючи дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, є особою пенсійного віку, частково відшкодував шкоду потерпілому у розмірі 1 000,00 гривень, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 350 неоподаткованих мінімумів доходів громадян без позбавлення права керування транспортними.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді штрафу та враховуючи обставини злочину і особу обвинуваченого, суд вважає за можливе не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.
На підставі ст.ст. 57,61 КК України, суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі та виправних робіт, передбачених санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки ОСОБА_4 є особою пенсійного віку.
Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі, встановленої санкцією статті, суд не вбачає.
Вирішуючи заявлений ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 4 043,46 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., суд приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При вирішенні питання щодо стягнення матеріальної шкоди суд бере до уваги посилання позивача на надані копії чеків, однак суд у якості належних доказів може враховувати лише ті з них, які супроводжуються рецептом (тобто призначенням лікаря), однак зазначених призначень, позивачем надано не було. А відтак, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, у зв`язку з тим, що позивач, в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не довів її наявність.
Щодо моральної шкоди, то в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.
Суд вважає встановленим, що потерпілому протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях потерпілого за своє здоров`я та життя під час ДТП; моральних переживаннях потерпілого в зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували тривалого часу для лікування; порушенням нормальних життєвих зв`язків потерпілого і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням та необхідністю відвідувати правоохоронні органи.
Суд також враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, завданих внаслідок отримання травм, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалість немайнових втрат. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену позивачу протиправними діями відповідача в 5 000,00 грн.
Посилання захисника на той факт, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована, а відтак вимоги до його підзахисного необґрунтовані, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України по справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 5 950,00 грн. на користь держави без позбавленням права керування транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1