Провадження № 11-кп/792/234/16
Справа № 676/7665/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 296 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2016 року
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0002511 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року,-
В с т а н о в и л а :
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Рязань Російської Федерації, жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, з середньою освітою, проживаючу в цивільному шлюбі, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючу, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судиму:
- 23.04.2009 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 06.06.2011 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. ст. 309 ч. 1, 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
7 березня 2014 року звільнена з місць позбавлення волі умовно-достроково терміном на 1 рік 3 місяці 13 днів,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти в органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
За вироком суду, ОСОБА_8 , в період з 19 год. до 19 год. 10 хв. 6 грудня 2015 року, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння біля вхідних дверей першого загального коридору першого поверху гуртожитку КП «Добробут», що по вулиці Тімірязєва, 129 в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, умисно, нехтуючи загально прийнятими нормами поведінки людини в суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є неповнолітньою, безпричинно висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, в присутності інших громадян нанесла потерпілій три удари правою рукою в обличчя, чим спричинила легкі тілесні ушкодження у вигляді слабо вираженого синяка в лобній області справа, після чого вдарила головою об стіну та нанесла удар коліном правої ноги в живіт, чим заподіяла фізичний біль.
В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 та правильності кваліфікації її дій, просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначення покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченої. Ухвалити свій вирок, яким за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України призначити ОСОБА_11 покарання у виді 6 місяців арешту.
Вказує, що законні підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні. Судом в достатній мірі не враховано особу обвинуваченої, яка перебуває на обліку в лікаря нарколога, раніше неодноразово судима, маючи непогашену судимість знову вчинила умисний злочин, що свідчить про суспільну небезпечність останньої та її небажання стати на шлях виправлення.
Акцентує увагу, що призначивши обвинуваченій, яка має дитину до 14 років, покарання у виді обмеження волі, місцевий суд порушив вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, чим допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які просять апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали кримінального провадження, в тому числі, які характеризують особу ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження, ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах і не заперечується в апеляційній скарзі, як не оспорюється і кваліфікація її дій за ч. 1 ст. 296 КК України.

Зокрема, як встановлено в процесі апеляційного розгляду, ОСОБА_8 , 6 грудня 2015 року, біля 19 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля вхідних дверей першого загального коридору першого поверху гуртожитку КП «Добробут» по вулиці Тімірязєва, 129 в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, умисно, нехтуючи загально прийнятими нормами поведінки людини в суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є неповнолітньою, безпричинно висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, в присутності інших громадян нанесла потерпілій три удари правою рукою в обличчя, чим спричинила легкі тілесні ушкодження у вигляді слабо вираженого синяка в лобній області справа, після чого вдарила головою об стіну та нанесла удар коліном правої ноги в живіт, чим заподіяла фізичний біль.
Обставини вчинення хуліганських дій по відношенню до потерпілої ОСОБА_10 , у вечірню пору 6 грудня 2015 року, спричинення їй тілесних ушкоджень не заперечувала і обвинувачена ОСОБА_8 в процесі судового та апеляційних розглядів, ствердивши час, місце, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій фактично з надуманих мотивів в громадському місці в присутності сторонніх осіб, однак викладала свою версію подій.
Повністю ствердили названі обставини і неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 , яка прямо вказала на ОСОБА_8 , як на особу, яка у вечірню пору 6 грудня 2015 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поряд гуртожитку в м. Кам`янець-Подільський, з надуманих підстав, у присутності сторонніх осіб спричинила їй тілесні ушкодження.
Проте, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції не дотримався вимог ст. ст. 61 ч. 3, 65 КК України та визначив таке без належного урахування ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченої.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Як стверджується матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_8 є матір`ю малолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.п. 65-66).
За таких обставин, призначення ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі не ґрунтується на вимогах закону та прямо суперечить йому.
Крім того, відповідно до ст. 75 КК України звільнення особи від відбування покарання з випробуванням в тому числі і у виді обмеження волі може бути прийняте судом з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, на підставі яких він дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Рішення суду з цього приводу має бути належним чином вмотивовано у вироку (п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року з подальшими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Однак, суд у вироку не навів переконливих доводів про доцільність звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням та можливість її виправлення, попередження вчинення нових злочинів при даних обставинах, узагалі не мотивував свого висновку, а лише послався на обставини, що пом`якшують покарання.

Разом з тим, судом практично не взято до уваги підвищену суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_8 злочину, особу обвинуваченої та систематичність вчинення нею кримінально-карних діянь.

Колегія суддів не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої щире каяття. Оскільки, як стверджується матеріалами кримінального провадження, твердженнями ОСОБА_8 в процесі апеляційного розгляду, остання намагається перекласти вину у вчиненні злочину на потерпілу, звинувачуючи її у створенні конфлікту.

Посилання обвинуваченої та її захисника на визнання своєї вини є формальним і фактично не враховує наслідки злочину.
Ті обставини, що ОСОБА_8 посередньо характеризується за місцем проживання та має малолітню дитину, яка фактично проживає з її матір`ю, в даному випадку не є підставою для звільнення її від відбування покарання з випробуванням, оскільки це не спростовує встановлених колегією суддів обставин і висновків та не дає підстав вважати, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання.
Більше того, ці обставини не завадили ОСОБА_8 , вчинити умисний злочин, з застосуванням насильства по відношенню до неповнолітньої, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Тому, застосування до неї ст. 75 КК України колегія суддів вважає безпідставним.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у випадку невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченою злочину, який характеризується підвищеною суспільною небезпекою, особу обвинуваченої, яка не працює, жодних доходів немає, раніше неодноразово судима, з попередніх судимостей жодних висновків не зробила, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинила новий, умисний злочин з застосуванням насильства по відношенню до неповнолітньої потерпілої, систематичність вчинення кримінально-карних діянь, з врахуванням обставин, що обтяжують її покарання вчинення злочину в стані сп`яніння та рецидив злочинів, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід обрати покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів, лише у виді ізоляції від суспільства, що буде справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

При цьому покарання обвинуваченому ОСОБА_8 має бути призначено з урахуванням вимог ст. 65 КК України.

В той же час, враховуючи пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_8 обставини, якими є посередня характеристика з місця проживання, наявність малолітньої дитини, колегія суддів вважає за можливе призначити покарання в мінімальному розміру.
Враховуючи, що ОСОБА_8 засуджена до покарання у виді ізоляції від суспільства, яке слід виконувати реально, з метою забезпечення виконання процесуального рішення, останній слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду.

Керуючись ст. ст. 374, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням скасувати.
Призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 296 КК України покарання у виді 1 (одного) місяця арешту.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з 22 березня 2016 року.
Обрати обвинуваченій ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши її під варту в залі суду.
В решті вирок суду залишити без зміни.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .