Справа № 159/2104/16-к
Провадження № 1-кп/159/134/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши обвинувальний акт, що надійшов з Ковельської місцевої прокуратури Волинської області, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000713 від 14 квітня 2016 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не одружений, непрацюючий, з середньою освітою, раніше не судимий, обвинуваченого за ст. 185 ч. 3 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 13 квітня 2016 року, близько 01.00 години, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом відчинення вхідних дверей, проник до господарського приміщення СТзОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в с. Пісочне Ковельського району Волинської області, звідки таємно викрав одне теля м`ясної породи віком чотири дні, вагою 40 кг, вартістю 1 200.00 гривень, чим завдав товариству майнової шкоди на вказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надав суду показання про те, що він повністю згідний з викладеними у обвинувальному акті фактами, все сталося саме так, як там зазначено. Він сам, без участі інших осіб, скоїв інкриміноване кримінальне правопорушення, оскільки він добре знав територію та приміщення товариства, т.я. раніше працював там. Викрадене теля він привів додому та мав використати для своїх потреб, але коли пропажу виявили, тому він вирішив його повернути власнику. Він щиро кається у скоєному, заподіяну шкоду він відшкодував, зобов`язується в подальшому не вчиняти подібного. Просить вибачення за скоєне та просить суворо його не карати.

Показання обвинуваченого є логічними та послідовними, узгоджуються між собою і ніким не оспорюють ся, а тому, на думку суду, вони відповідають суті тих подій, які сталися.

Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичних обставин провадження. Тому, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.

Враховуючи викладене, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Підходячи до кваліфікації дій ОСОБА_4 , суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна з проникненням у сховище.

При призначенні виду покарання ОСОБА_4 , суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, кількість та обставини вчиненого кримінального правопорушення, враховує розкаяння обвинуваченого у вчиненому та його сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, тимчасово не працює, має постійне місце проживання, проживає сам, утриманців не має.

Обставинами, які, у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання, у відповідності до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні терміну покарання за даний злочин, також, судом враховується обставини його скоєння, спосіб та місце вчинення злочину, особу обвинуваченого та особу, яка постраждала від його дій, їх взаємовідносини.

З урахуванням особи обвинуваченого, вищенаведених обставин, які відповідно пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, а також враховуючи позицію прокурора та потерпілого, знаходить підстави для застосування щодо обвинуваченого ст. 75 КК України.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті з випробувальним терміном, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

На майно обвинуваченого ОСОБА_4 арешт не накладався.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, ОСОБА_5 , -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання, якщо він протягом іспитового терміну строком один рік, не вчинить нового злочину і виконає згідно ст. 76 КК України покладені на нього обов`язки: повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Речовий доказ викрадене теля, яке передано на відповідальне зберігання потерпілого, залишити у користуванні останнього.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:ОСОБА_1