Справа № 344/6259/16-к
Провадження № 1-кс/344/2359/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000277,-

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ ГУ НП України в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 , в якому просив накласти арешт на майно, а саме 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Дане кримінальне провадження зареєстроване в єдиному реєстрі досудових рішень за № 0000277 від 26.04.2015р., в межах якого повідомлено про підозру у вчиненні злочинів передбачених ч. 3,5 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України ОСОБА_5 та іншим особам, які підозрюються у вчиненні даного кримінального правопорушення. Зокрема, санкція вказаного злочину передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

З метою забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема з метою уникнення втрати, зникнення чи пошкодження даного майна, виникла необхідність накласти арешту на 1/4 частину квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 59193791 від 17.05.2016 р. 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

В той же час відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України з метою забезпечення арешту майна вважаю за доцільне розглянути подане слідчим клопотання про арешт майна без повідомлення його власника.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Встановлено, що слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Ст. 173 КПК України визначено порядок вирішення питання про арешт майна.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, 28.04.2016 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3, 5 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено що 1/4 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , може бути конфіскована у випадку призначення судом відповідного додаткового покарання.

Відтак, враховуючи вищенаведене, з метою конфіскації майна як виду покарання, вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонивши розпоряджатися таким майном.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1