У Х В А Л А

11 жовтня 2016 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 , яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Деражне, Костопільского району,Рівненської області, громадянина України, українця, одруженого, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 , учасника АТО,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 звернулась в суд із клопотанням, яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
З клопотання вбачається, що 09 жовтня 2016 року, близько 17 год., ОСОБА_5 разом із невстановленою слідством особою, перебуваючи поблизу будинку № 22, що розташований по вул. Генерала Безручка в м. Рівне, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, нанесли декілька ударів руками та ногами по тулубу ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяли йому тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_5 відкрито викрав з кишені куртки потерпілого мобільний телефон марки «Nokia X1» вартістю 700 грн., чим завдав останньому майнової шкоди у вище вказаному розмірі.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб. Відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007074 від 09 жовтня 2016 року.

10 жовтня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, однак, на даний час судимість погашена у встановленому законом порядку. Разом з тим, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України,відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від чотирьох до шести років. Також ОСОБА_5 офіційно не працює, тобто не має законного джерела доходів, тому вчинення кримінальних правопорушень є основним засобом для існування останнього. Крім того, вищевказане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_5 у стані алкогольного спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, даний факт вказує на схильність останнього до зловживання алкогольними напоями.
Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 відразу після скоєння кримінального правопорушення намагався залишити місце вчинення злочину шляхом втечі, незважаючи на переслідування з боку потерпілого, що вказує на спробу з боку ОСОБА_5 уникнути притягнення до кримінальної відповідальності та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини. Просили застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 просили у задоволенні клопотання відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.
Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Крім того, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом враховано вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Європейський суд з прав людини по справі «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року також зазначав: «Одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватись або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою».
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування.
Про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.
Існування лише одного ризику, передбаченого ст.177 КПК України та обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення є недостатнім для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З огляду на викладені обставини, на думку суду, прокурором не доведено, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Тому беручи до уваги правові позиції, викладені у рішенні ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" про необхідність при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вирішувати питання про застосування альтернативного запобіжного заходу, з урахуванням даних про особу підозрюваного, та встановлених обставин, передбачених ст.178 КПК України, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби з покладанням на нього обов"язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України та вважає, що саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обовязків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України.
Судом враховано наявність доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, можливість призначення покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, його вік, стан здоров`я, майновий стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, постійне місце проживання.
Суд вважає, що саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного домашній арешт у певний період доби.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців такі обов`язки: за викликом прибувати до слідчого ОСОБА_4 із періодичністю, кожної середи до 18 год.00 хв.,не відлучатись із населеного пункту, де він проживає; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утриматись спілкування з потерпілим та свідками кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,181,183,184,395 КПК України,слідчий суддя
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_4 , яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Деражне, Костопільского району,Рівненської області, громадянина України, українця, одруженого, не судимого, мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , в період доби з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання у Рівненський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки : за викликом прибувати до слідчого ОСОБА_4 із періодичністю, кожної середи до 18 год.00 хв.,не відлучатись із населеного пункту, де він проживає; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утриматись спілкування з потерпілим та свідками кримінального провадження.
Встановити строк дії ухвали терміном на два місяці з моменту постановлення ухвали, а саме до 11 грудня 2016 року.
Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити у два місяці, до 11 грудня 2016 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1