Красноокнянський районний суд Одеської області
Єдиний унікальний № 506/967/14-к
Провадження № 1-в/506/32/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника КВІ ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт.Окни, подання старшого інспектора Красноокнянського РВ КВІ УДПтС України в Одеській області майора внутрішньої служби ОСОБА_5 , про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, утриманців немає, матеріальне становище та стан здоров`я задовільні,
засудженого вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 16.02.2015р. за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України, з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 вироком Красноокнянського районного суду Одеської області від 16.02.2015р. засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України, з іспитовим строком тривалістю на 2 (два) роки.
16.05.2016р. старший інспектор Красноокнянського РВ КВІ УДПтС України в Одеській області майор внутрішньої служби ОСОБА_5 звернулась до суду, з поданням про скасування звільнення засудженого ОСОБА_6 від покарання, на підставі ч.2 ст.78 КК України та ч.ч.2, 3 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, оскільки останній 05.08.2015р, 04.11.2015р., 06.04.2016р. та 04.05.2016р. не з`являвся до інспекції на реєстрацію, без поважних причин та оправдальних документів не надав.
В судовому засіданні представник кримінально-виконавчої інспекції наполягала на задоволенні подання, пояснюючи, що засуджений до кримінально-виконавчої інспекції у вказані дні не з`являвся, на її думку, без поважних причин, оскільки жодних оправдальних документів не надавав.
Засуджений ОСОБА_6 , в судовому засіданні, визнавши факти неявок до кримінально-виконавчої інспекції, проти задоволення подання інспекції заперечував, пояснюючи суду, що із його чотирьох неявок до кримінально-виконавчої інспекції, на його думку, лише одна була без поважної причини, так як він забув про необхідність явки. По іншим трьом неявкам причини були наступні: його перебування на тимчасових роботах в інших населених пунктах, оскільки за місцем свого проживання постійної роботи знайти неможливо, а також відсутність коштів для оплати поїздки до інспекції. ОСОБА_6 також зазначив, що для своєчасної явки в судове засідання він витратив більше трьох годин часу, оскільки із-за відсутності також коштів йому довелось пройти пішки відстань біля 25км. В зв`язку з цим, засуджений просив суд залишити його на свободі, обіцяючи в подальшому не допускати порушень порядку проходження іспитового строку.
Прокурор вважав, що достатніх підстав для задоволення подання немає, оскільки засуджений лише один раз не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції без поважної причини, так як забув про необхідність явки. По іншим трьом випадкам засуджений пояснив, що причинами даних неявок були його перебування на роботі за межами свого населеного пункту та відсутність коштів для проїзду в громадському транспорті, що, на думку прокурора, необхідно вважати поважними причинами, оскільки кримінально-виконавчою інспекцією ці твердження засудженого не спростовані.
Заслухавши всіх учасників процесу та дослідивши матеріали подання і матеріали особової справи №13/2015 на засудженого, суд, погодившись з позицією прокурора, приходить до висновку, про відсутність достатніх підстав для задоволення подання, виходячи із наступного:
в поданні посадової особи кримінально-виконавчої інспекції вказано, що засуджений ОСОБА_6 05.08.2015р. та 04.11.2015р. не з`явився на реєстрацію без поважних причин та оправдальних документів, з приводу чого з ним були проведені профілактичні бесіди та винесені попередження, 07.10.2015р. та 02.12.2015р. відповідно. Але незважаючи на вищевказану профілактичну роботу, засуджений ОСОБА_6 06.04.2016р. та 04.05.2016р. знову не з`явився на реєстрацію без поважних причин та оправдальних документів не надав, про що були відібрані пояснення та винесені попередження 13.05.2016р. Вище викладена інформація підтверджується матеріалами особової справи засудженого;
/ар.сп. 1 та ар.14, 19-20, 29-30, 55-56 особ. справи №13/2015 /
із довідок дільничного інспектора та пояснень громадян, односельців засудженого, видно, що ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності не притягувався, працює на тимчасових заробітках, з сусідами, мешканцями села та в сім`ї має добрі стосунки, в конфлікти з ними не вступає, громадський порядок не порушує, що також підтверджується офіційною характеристикою сільського голови;
/ар. 22-26, 31-35, 37, 44-48 особ.справи №13/2015 /
засуджений, за час іспитового строку нового злочину не вчинив та адміністративних правопорушень не скоював, а його 3 (три) неявки, із 4 (чотирьох), до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, пов`язані з відсутністю коштів на громадський транспорт та перебуванням в інших населених пунктах на заробітках, що не може свідчити про його небажання стати на шлях виправлення, оскільки лише одна неявка сталася з неповажної причини «забув про необхідність явки», так як посадовою особою кримінально-виконавчої інспекції належних, допустимих та достовірних доказів на спростування доводів засудженого, суду надано не було;
ч.1 ст.6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» (Рим, 04.11.1950р.) проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення;
ст.55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом;
ч.2 ст.78 Кримінального кодексу України визначено, що суд направляє засудженого для відбування покарання лише у разі невиконання ним покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення;
ч.1 ст.6 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що виправлення засудженого це, передусім, процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки;
ч.1 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання;
згідно ч.2 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання;
відповідно до ч.5 ст.166 Кримінально-виконавчого кодексу України, поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути, якими, на думку суду, і є відсутність коштів, для проїзду громадським транспортом, та перебування в інших населених пунктах на тимчасових заробітках, для забезпечення свого існування.
Таким чином, на переконання суду, достатніх підстав для задоволення клопотання немає, оскільки 3 (три) неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції були пов`язані з відсутністю коштів для оплати громадського транспорту та перебуванням в інших населених пунктах на тимчасових заробітках, для забезпечення, таким чином, засобами на своє існування, що, на думку суду, є поважними причинами.
Водночас, одноразова неявка до кримінально-виконавчої інспекції без поважної причини аж ніяк не може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки це б суперечило головному принципу Конвенції, щодо справедливого розгляду справи, а логічний аналіз правової норми, про підстави скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, говорить про системність вчинюваних засудженим адміністративних правопорушень, а отже і системність невиконання покладених на нього обов`язків.
На підставі викладеного та керуючись ст.78 КК України, ст.ст.6, 166 КВК України, ст.ст.537 ч.1 п.8, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні подання старшого інспектора Красноокнянського РВ КВІ УДПтС України в Одеській області майора внутрішньої служби ОСОБА_5 від 16.05.2016р., щодо скасування звільнення від покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_6 , і направлення його для відбування призначеного судом покарання, відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція в Апеляційний суд Одеської області, через Красноокнянський районний суд, протягом семи днів з дня її винесення.
Копію ухвали учасники судового провадження мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1