справа 274/4528/16-к провадження: 1-кп/0274/388/16
В И Р О К І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.11.2016 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши кримінальне провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердичева, Житомирської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, розлученої, маючої на утримані малолітню дитину, працюючої на посаді швачки ТОВ „Сончік, раніше несудимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , - за ст. 185 ч. 1 КК України, з угодою про примирення між потерпілою та обвинуваченою,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_4 ; потерпілої ОСОБА_5 ; обвинуваченої ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В:
06.04.2016 року близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи поряд з дитячим майданчиком на території парку культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка, що розташований по вул. Шевченка в м. Бердичеві, побачила як ОСОБА_5 поклала свій мобільний телефон «Nomi 1450» до кишені дитячого візка, та залишивши його без нагляду, відійшла на кілька метрів.
В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що її дії будуть не помічені іншими особами, ОСОБА_3 підійшла до вищевказаного дитячого візка, де з його кишені, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон «Nomi 1450» вартістю 1500 грн., який знаходився в силіконовому чохлі вартістю 100 грн. та був споряджений сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., сім-карткою мобільного оператора «Лайф» вартістю 30 грн., та флеш-картою «Micro SD» ємністю 8Гб. вартістю 120 грн., належні ОСОБА_5 .
Таким чином, ОСОБА_3 таємно викрала майно ОСОБА_5 на загальну суму 1775 грн.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України.
05.09.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно з якою обвинувачена в повному обсязі відшкодувала збитки, сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 185 ч. 1 КК України та узгоджують вид і розмір покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 850 грн.
В судовому засіданні потерпіла та обвинувачена підтримали угоду.
Прокурор щодо затвердження угоди та ухвалення вироку на підставі угоди не заперечила.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, передбачений ст. 185 ч. 1 КК України, є злочином середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ст. 469 ч. 3 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ст. 469 ч. 5 КПК України, оскільки угоду про примирення укладено після повідомлення ОСОБА_3 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 471 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відшкодування шкоди, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Укладення угоди між потерпілою та обвинуваченою є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб, невідповідності умов угоди інтересам суспільства не встановлено.
Підстав вважати, що укладення угоди про примирення не було добровільним у суду немає.
Сторони висловили одноголосну думку про затвердження угоди, що фактичні обставини, які зазначені у підозрі відповідають дійсності.
Приймаючи до уваги узгоджене покарання, поведінку ОСОБА_3 при проведенні досудового розслідування та судового розгляду, підстав для застосування щодо неї запобіжного заходу не вбачається.
Керуючись ст.ст. 369-372, 373-374, 469, 471, 474-475 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
затвердити угоду про примирення від 05.09.2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .
Визнати винуватою ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 850 грн.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази: мобільний телефон «Nomi 1450»; силіконовий чохол; сім-карту мобільного оператора " Київстар"; флеш-карту " Мікро СД", які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , залишити потерпілій.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Обвинуваченою - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченої на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 КПК України, в тому числі нерозяснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

потерпілою - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; нерозяснення наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ст.469 ч. 3 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий ОСОБА_1