Справа № 298/258/16-к
Номер провадження 1-кп/298/27/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2016 року смт. Великий Березний
Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника служби у справах дітей
Великоберезнянської РДА ОСОБА_5 ,
законного представника неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000006, по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, учня Перечинського професійного ліцею, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
19 грудня 2015 року близько 19.30 год. ОСОБА_9 , знаходячись біля АВС «Ципа», розташованого за адресою: смт. Великий Березний, вул. Рибарська, 1, у ході сварки на грунті виниклих неприязних відносин між ним та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 , умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому удар кулаком в обличчя, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичного ангулярного перелому нижньої щелепи зліва», які згідно висновку експерта № 19 від 26.01.2016 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Продовжуючи своє злочинне діяння, ОСОБА_9 у той же день близько 19.40 год., біля вищевказаного АВС «Ципа», у ході сварки, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_3 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: «Травматичного перелому нижньої щелепи,

- 2 -
центральний та суглобового відростка зліва», які згідно висновку експерта № 27 від 15.01.2016 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, не визнав та показав, що 19 грудня 2015 року, близько 19.30 год., він сидів в АВС «Ципа» зі своїм знайомим ОСОБА_10 . Вони замовили капучіно і чекали на дівчат. Із собою в них була гармошка, але вони на ній не грали. В АВС вже сиділи ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які були в стані алкогольного сп`яніння і попросили заграти їм пару мелодій. Артур заграв дві чи три мелодії, а потім, оскільки дівчата не прийшли, він сказав ОСОБА_13 , що більше гри не буде і що вони вже йдуть додому. Тоді ОСОБА_11 почав просити заграти ще, але коли він відмовив йому, то ОСОБА_11 взяв його за шию і попросив вийти на вулицю, де сказав чому він такий і почав його давити. Також говорив, що порве гармошку, щоб вони нікуди не йшли. Він став вириватися, махати руками і можливо вдарив його, оскільки ОСОБА_11 упав на землю і присів. На цю ситуацію з ОСОБА_14 вийшли ОСОБА_15 і ОСОБА_16 . Останній запитав за що він побив ОСОБА_17 , скинув куртку і сказав йому щоб вони йшли битися один на один, без міліції. Він відмовився і ОСОБА_16 став нападати на нього, замахуватися руками. Він відхилявся і захищаючись вдарив його кулаком у ліву щелепу. Потім ОСОБА_15 їх розірвав і вони з ОСОБА_15 взяли гармошку й пішли додому, а ОСОБА_18 з ОСОБА_16 повернулися до АВС. Зазначив, що незгоден із експертизами, бо не міг так побити потерпілих, думає, що їх побив не він. Тож заявлений ОСОБА_19 цивільний позов не визнає, бо вважає себе невинуватим.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що 19 грудня 2015 року він ходив у лікарню до своєї дитини і поскільки потрібні були гроші, то пішов до сестри і взяв від неї 900 грн. Зайшов до АВС «Ципа» і замовив курку щоб віднести дитині в лікарню, другі гроші мав дати на лікарство. В АВС сиділи ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і шовгор ОСОБА_23 , якого не знає як звати. Вони вживали алкогольні напої, на столі в них була горілка, пиво, чіпси. Також вони мали гармошку, але на той час не грали на ній. ОСОБА_24 попросила його почекати хвилин 40-45, доки курка приготується. За іншим столиком сидів ОСОБА_12 і він присів до нього. Вони розговорилися, випили по 25 грам, більше ні з ким не спілкувалися. Хвилин через 20-25 він, розрахувавшись, вийшов на вулицю, а ОСОБА_20 і ОСОБА_21 вийшли за ним. ОСОБА_20 услід сказав йому почекати, що треба поговорити. Тоді він зупинився, повернувся до них і запитав чого їм потрібно, на що ОСОБА_20 без будь-яких на те причин вдарив його кулаком у підборіддя з лівого боку, якою рукою не пам`ятає. Він навіть не зрозумів що сталося і впав на землю. Коли спробував піднятися отримав ще один удар по потилиці. Після цього він втратив свідомість і що дальше відбувалося йому невідомо. Коли прийшов до себе ОСОБА_14 вже було закрито і він пішов додому, тобто курки він так і не дочекався. Зазначив, що в той день випив десь 150 грам, до компанії обвинуваченого не приставав, ніяку музику не замовляв і нікого за шию не хапав. На вулицю він виходив справити природну потребу. На його думку чому саме він отримав тілесні ушкодження, пояснив, що можливо через гроші, які могли в нього побачити, адже коли він прийшов до тями, то грошей у нього вже не було. Підтвердив, що притягався до адміністративної відповідальності через той випадок, але вину не визнав. Також вказав, що не має доказів на підтвердження завданої йому матеріальної шкоди, щодо моральної шкоди то така полягає в спричиненні йому болю, приниженні.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що 19 грудня 2015 року він цілий день вживав спиртні напої. ОСОБА_11 покликав його ще на 25 грам до АВС «Ципа». Вони сиділи за столиком, випивали. За іншим столиком сиділо четверо хлопців, як виявилося, це були ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і шовгор ОСОБА_23 , прізвища якого він не знає. Коли ОСОБА_11 вийшов на вулицю, перші троє із

- 3 -
вищевказаних хлопців вийшли за ним. Він не придав цьому значення, подумав, що всі вийшли по природній потребі. Через дві-три хвилини він теж вийшов на вулицю і побачив, що ОСОБА_11 лежить на дорозі і не рухається, а ці хлопці стоять біля нього. Тоді він зробив їм зауваження чому вони б`ють старшого чоловіка та ще й п`яного, на що у відповідь почув яка йому різниці, чому він захищає когось. В цей момент до нього сіпнувся ОСОБА_20 і несподівано вдарив його в обличчя. Після цього він скинув із себе куртку і запропонував йому битися один на один, але хлопці, що були з ОСОБА_25 , розірвали їх і не дали їм битися. При цьому всі вони, і він в тому числі, виражалися нецензурними словами. Потім він зайшов ще раз до магазину, випив стакан мінеральної води, яку йому налила продавщиця, просячи його заспокоїтися, і пішов додому. Ще продавщиця вийшла за ним на вулицю і він попросив її викликати скору для ОСОБА_17 , на що вона відповіла хай він собі лежить п`яний. Додав, що ОСОБА_20 вдарив його двічі, але на той момент він не відчував того, що в нього зламана щелепа, тільки ранком відчув біль і звернувся до лікарні, де й виявили перелом. Також зазначив, що ОСОБА_11 не хапав обвинуваченого за шию і не виводив на вулицю. Щодо завданих йому тілесних ушкоджень, думає, що це через те, що він захищався за ОСОБА_17 .

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні показав, що 19 грудня 2015 року йшов в аптеку придбати дитині дитяче харчування. Почув нецензурну лайку біля АВС «Ципа» і підійшов ближче. Коли підійшов, то побачив як ОСОБА_12 скинув із себе куртку і сказав ОСОБА_27 щоб той ішов з ним битися один на один, без міліції. ОСОБА_28 відмовився і тоді ОСОБА_16 підходячи почав бити ОСОБА_28 руками. А ОСОБА_28 , захищаючись, вдарив ОСОБА_16 кулаком в обличчя, але куди він не помітив. Проте ОСОБА_16 не впав, а продовжував чіплятися до ОСОБА_28 . Тоді до них підійшов ОСОБА_21 , сказав досить і розірвав їх. Також ОСОБА_15 запитав у ОСОБА_16 чому той пристає до малого ( ОСОБА_28 ), адже п`яний і не здатен зрозуміти останнього. Після цього ОСОБА_15 і ОСОБА_28 пішли геть. Артур ніс гармошку, яка була розірвана, бо мішок гармошки висів. Їм услід ОСОБА_16 почав лаятися нецензурними словами, а потім разом з ОСОБА_19 , який в цей час стояв поряд, зайшли знову до магазину. ОСОБА_29 він пішов в аптеку. Зазначив, що не дуже знає шовгора обвинуваченого, і що на вулиці біля магазину, крім нього, було четверо чоловік.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_7 є її рідним братом. 19 грудня 2015 року, близько 12.00 год., вони вдвох із братом пішли на кладовище, щоб запалити свічку на могилі їх померлого брата ОСОБА_30 . Там вони випили по 50 грам горілки, а потім розійшлися по домівкам. Брат сказав, що вдома приготує їжу і піде у лікарню навідати свою важкохвору трьохрічну дитину. Згодом, десь біля 18.00 год., брат прийшов до неї додому і сказав, що лікар виписав дитині нові ліки і крапельниці, але в нього не має грошей. Тоді вона дала йому 900 грн. і він пішов. На слідуючий день зранку вона приготувала їжу і теж пішла в лікарню навідати дитину брата. По дорозі зустріла співмешканку брата ОСОБА_31 , яка спішила з лікарні додому. Остання повідомила їй, що брата сильно побили. Тож у лікарню вона вже не пішла, через знайому передала дитині їжу, і вдвох із ОСОБА_32 вони пішли додому до брата. Брат лежав на ліжку, його борода була опухшою і вся в крові. Коли вона запитала хто його побив, він відповів, що не знає прізвищ цих хлопців, тільки їхні прізвиська: « ОСОБА_33 » і « ОСОБА_34 ». Вказала, що обвинувачений має прізвисько « ОСОБА_34 », іншого знає лише на вигляд (обвинувачений пояснив, що « ОСОБА_33 » - це ОСОБА_21 ). На уточнююче запитання суду відповіла, що її брат не пам`ятає скільки чоловік його били, однак що це були саме « ОСОБА_33 » і « ОСОБА_34 » їй повідомив потерпілий ОСОБА_12 (останній цей факт заперечив). Додала, що в той день її брат не хотів іти в лікарню, але в понеділок вона його вмовила і він таки пішов у лікарню і в міліцію.

- 4 -
Свідок ОСОБА_35 у судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_7 є її співмешканцем. 19 грудня 2015 року він прийшов до неї в лікарню, де вона знаходилася з дитиною, приніс дитині поїсти. Лікар якраз виписав дитині нові ліки, тому вона віддала ОСОБА_7 рецепт і попросила їх купити. Оскільки грошей в них не було, він сказав, що піде десь позичить гроші. Коли ввечері вона чекала на нього, зателефонувала їх старша донька і повідомила, що батько прийшов додому дуже побитий. Тоді вона домовилася з донькою, що та вранці прийде в лікарню щоб побути з дитиною, а вона піде додому побачити чоловіка. Так і було, вранці донька прийшла в лікарню, а вона пішла додому. По дорозі зустріла сестру чоловіка ОСОБА_6 , яка йшла в лікарню навідати її з дитиною, і розповіла їй про те, що брат прийшов додому побитий. Тоді ОСОБА_36 передала дитині їжу через знайому, а сама пішла з нею додому. Коли прийшли, ОСОБА_7 лежав, а його одяг був забруднений і від крові. Вона попросила ОСОБА_37 вивідатися у брата хто його побив. Останні пішли в другу кімнату, і тому всю їх розмову вона не чула. Лише почула, що він зайшов у магазин з ОСОБА_16 і там сиділи якісь молоді хлопці з гармошкою, один із них на прізвисько « ОСОБА_34 », іншого вона не знає. Також почула як сестра кричала на чоловіка щоб він ішов в лікарню, але він відмовлявся, бо це була неділя. Проте на слідуючий день він послухався сестри, і вони пішли в лікарню і в міліцію. Тих грошей, що йому дала сестра, у нього не було. Додала, що тільки «Пика» і «Рижий» могли його побити, бо більше в магазині нікого не було.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що 19 грудня 2015 року, близько 17.30 год., він зустрівся із ОСОБА_25 і вони пішли до АВС «Ципа». Там вони присіли за столик, замовили сік чи каву, вже не пам`ятає, але спиртне вони точно не пили. Із дому він взяв гармошку і грав на гармошці. Потім до магазина зайшли ОСОБА_12 і ОСОБА_7 . Останній підійшов до них і попросив зіграти одну мелодію. Коли він зіграв, ОСОБА_7 попросив зіграти ще. Він зіграв ще, але коли той втретє попросив зіграти, він відмовив і сказав, що хоче вже йти геть. Тоді ОСОБА_7 почав виривати гармошку, при цьому нецензурно виражався, говорив, що буде грати сам. Однак він не давав йому гармошку, а ОСОБА_20 попросив ОСОБА_7 присісти і запитав навіщо той так робить. На це ОСОБА_7 схопив ОСОБА_28 за шию і витяг його на вулицю. Через хвилину вийшов він і побачив, що ОСОБА_7 сидить і тримається за голову, а ОСОБА_28 стоїть біля калітки. Потім на вулицю вийшов ОСОБА_16 і запитав у ОСОБА_28 навіщо він вдарив ОСОБА_7 , сказав щоб вони йшли битися один на один без міліції, почали сіпати один одного. Однак ОСОБА_28 відмовився битися з ним, їх розборонили і він з ОСОБА_28 пішли геть, а ОСОБА_16 пішов знову до магазину. Додав, що не бачив чи бив ОСОБА_38 і як наніс удари ОСОБА_16 . На запитання головуючого чому його покази не збігаються з показами, наданими ним на досудовому розслідуванні, вказав, що не говорив такого як написано у протоколі допиту.

Крім цього, для з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом були досліджені в судовому засіданні наступні докази:
- висновок експерта № 19 від 26.01.2016 року про проведення судово-медичної експертизи, згідно якого на тілі потерпілого ОСОБА_7 на момент судово-медичного обстеження виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця на обличчі зліва в проекції кута нижньої щелепи та значний набряк м`яких тканин в даному місці. Згідно даних консультацій обласних спеціалістів та виписки із історії хвороби, у нього виявлено: «Травматичний ангулярний перелом нижньої щелепи зліва». Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізмі дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини і вкладаються в час пригоди, що відбулася 19.12.2015 року, і кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.п. 122-124);
- висновок експерта № 27 від 15.01.2016 року про проведення судово-медичної експертизи, згідно якого при судово-медичному обстеженні ОСОБА_8 та згідно даних медичної
- 5 -
документації з ЛОР відділення ЗОКЛ ім. Новака у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді травматичного перелому нижньої щелепи, центральний та суглобового відростка зліва. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини, і вкладаються в час і місце події, яка мала місце 19.12.2015 року, і кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.п. 129-131);
- протокол проведення слідчого експерименту та фототаблиця до нього від 04.02.2016 року, де в процесі слідчої дії потерпілий ОСОБА_8 детально показав місце конфлікту між ним та обвинуваченим, а також як останній спричинив йому тілесні ушкодження (а.п. 49-54);
- протокол проведення слідчого експерименту та фототаблиця до нього від 04.02.2016 року, де в процесі слідчої дії ОСОБА_7 детально показав місце конфлікту між ним та обвинуваченим, а також як останній спричинив йому тілесні ушкодження (а.п. 55-61);
- протокол проведення слідчого експерименту та фототаблиця до нього від 08.02.2016 року, де в процесі слідчої дії ОСОБА_9 детально показує як наносив удари ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а.п. 62-70);
- характеристика Великоберезнянської селищної ради на ОСОБА_9 , з якої вбачається, що за місцем проживання останній характеризується позитивно (а.п. 136);
- довідка про склад сім`ї ОСОБА_9 , видана виконкомом Великоберезнянської селищної ради 15.01.2016 року, згідно якої його склад сім`ї це мати, двоє братів і сестра (а.п. 137);
- відповідь Великоберезнянської районної поліклініки від 12.01.2016 року № 23, згідно якої ОСОБА_9 на «Д» обліку у лікаря психіатра та нарколога на 12.01.2016 року не знаходиться (а.п. 138);

- акт обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_9 від 20.01.2016 року, з якого вбачається, що для виховання та розвитку дитини створені належні умови (а.п. 142);
- свідоцтво про народження ОСОБА_9 (а.п. 143);
- вимога УІАЗ ГУНП України в Закарпатській області від 11.01.2016 року, на звороті якої зазначено, що ОСОБА_9 не є судимий (а.п.144);
- характеристика із місця навчання ОСОБА_9 , видана Перечинським професійним ліцеєм 09.02.2016 року, згідно якої останній за період навчання зарекомендував себе з позитивної сторони (а.п. 181);
- грамоти відділу освіти Великоберезнянської РДА, Великоберезнянської ДЮСШ, Департаменту освіти і науки, молоді та спорту ОДА, Закарпатського обласного відділення КФВС МОН України, Закарпатської обласної ДЮСШ, якими був нагороджений ОСОБА_9 за спортивні досягнення з важкої атлетики (а.п. 183-187);
- постанова Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 14.03.2016 року, якою на ОСОБА_8 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Згідно даної постанови ОСОБА_8 19.12.2015 року, близько 19.00 год., вчинив дрібне хуліганство по відношенню до ОСОБА_9 (а.п. (судового) 105);
- постанова Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22.02.2016 року, якою на ОСОБА_7 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Згідно даної постанови ОСОБА_7 19.12.2015 року, близько 19.00 год., вчинив дрібне хуліганство по відношенню до ОСОБА_9 (а.п. (судового) 103-104).
Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них і обґрунтовує

- 6 -
свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

З огляду на викладене, суд відмічає протиріччя у показах як обвинуваченого, так і потерпілих, свідків, які не вдалося усунути навіть шляхом перехресного допиту, однак такі уцілому не вплинули на обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, а його дії кваліфікує за ч.1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Таким чином, суд приходить до висновку, що 19.12.2015 року, близько 19.00 год., між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відбувалася банальна бійка, тому в міру своєї винуватості потерпілі були притягнуті до адміністративної відповідальності, і кожен із них поніс своє індивідуальне покарання за вчинене. Натомість ОСОБА_9 не має бажання відповідати за вчинене і з метою уникнення відповідальності за вищевказаний злочин, не визнав себе винним в умисному нанесенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що не знайшло свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження з огляду на досліджені судом докази, здобуті безпосередньо під час судового засідання. Відтак суд не вбачає в діянні ОСОБА_9 ознак необхідної оборони.

Крім того, на думку суду, у діянні обвинуваченого також наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України (хуліганство), що разом із інкримінованим йому злочином становить ідеальну сукупність цих злочинів.

Проте відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України даний судовий розгляд проводився лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України, є вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
На підставі викладеного, виходячи із вказаних вимог закону, враховуючи, що обвинувачений вчинив умисний злочин середньої тяжкості, всі конкретні обставини кримінального провадження, особу винного, який раніше не судимий, має позитивні характеристики, приймаючи до уваги відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, та наявність обставини, що його пом`якшує вчинення злочину неповнолітнім, суд вважає, що ОСОБА_9 слід призначити покарання в межах санкції
- 7 -
обвинувачення з застосуванням ст.ст. 75, 104, 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Заявлений потерпілим ОСОБА_7 цивільний позов про солідарне стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 та його законного представника матері ОСОБА_6 матеріальної та моральної (немайнової) шкоди в розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) грн., з яких: 3 000 (три тисячі) грн. матеріальна шкода і 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. моральна шкода, підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що в результаті вчинення злочину потерпілому ОСОБА_7 дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилася у фізичному болі та душевних стражданнях останнього внаслідок ушкодження здоров`я через протиправну поведінку обвинуваченого в громадському місці. Що ж стосується матеріальної шкоди, то на підтвердження заподіяння такої потерпілим ОСОБА_7 не надано суду жодних доказів, тому у задоволенні матеріальної шкоди суд відмовляє.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Як зазначено в ч.1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Ч.2 цієї ж статті визначає, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд, згідно ст. 23 ЦК України, враховує вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, його віктивну поведінку, а також матеріальне становище обвинуваченого, тому приходить до висновку, що грошове відшкодування в розмірі 2 000 (двох тисяч) грн. є обґрунтованою та достатньою компенсацією завданої ОСОБА_7 моральної шкоди, і така компенсація підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_9 та його матері ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений має незначний щомісячний дохід у вигляді стипендії.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.
- 8 -
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого іспитового строку терміном в один рік не вчинить нового злочину.
На підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути солідарно з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в сумі 2 000 (двох тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, через цей суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: