АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/588/16 Справа № 183/7237/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Павлоградського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

якою обвинувальний акт з підготовчого судового засідання повернуто прокурору для його належного складання згідно вимог кримінального процесуального законодавства.

В С Т А Н О В И Л А:

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, в обґрунтування свого рішення, суд послався на той факт, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема з реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, не вбачається, коли саме було призначено захисника обвинуваченому і чи призначався він взагалі під час досудового розслідування, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутній номер та найменування процесуальної дії, яка б визначала участь захисника у

кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Крім того, обвинувальний акт містить дані про вчинення декількох епізодів злочинів, однак їх кваліфікація викладена загальним описом, що є порушенням п.5 ч.2. ст.291 КПК України. Також, кваліфікація злочинів, яка в обвинувальному акті викладена загальним описом, містить таку кваліфікуючу ознаку, як повторність, але не зрозуміло, до якого саме складу злочину відноситься кваліфікуюча ознака повторність, оскільки ч.1 ст.366 КК України такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, не містить. Анкетні дані обвинуваченого, в свою чергу, не містять відомостей про наявність судимостей. В реєстрі матеріалів досудового розслідування є записи, вчинені від руки, що також на переконання суду є порушенням вимог, які висуваються до обвинувального акту; зазначені процесуальні дії не містять часу проведення процесуальної дії, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, а саме зазначено: «надання доступу до матеріалів досудового розслідування», але не зазначено кому; зазначено: «огляд речових доказів», але не зазначено яких.
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання. Вважає, що висновок суду не відповідає нормам процесуального закону та фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим ухвала суду є незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення адвоката, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що ухвала суду є незаконною внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Так, суд першої інстанції вірно вказав в своєму рішенні про необхідність повернення прокурору обвинувального акту, так як він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно дост.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування вид заходу забезпечення кримінального провадження.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. Участь захисника в даному провадженні є обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, реєстр матеріалів досудового розслідування, долучений до обвинувального акту, не містить відомостей, коли саме було призначено захисника обвинуваченому і чи призначався він взагалі під час досудового розслідування.В реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутній номер та найменування процесуальної дії, яка б визначала участь захисника у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

30.10.2015 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, після цього було вчинено ряд процесуальних дій, але чи приймав участь у даних процесуальних діях захисник обвинуваченого, з реєстру не вбачається.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що обвинувальний акт містить дані про вчинення декількох епізодів злочинів, однак їх кваліфікація викладена загальним описом, що є порушенням п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Кваліфікація злочинів, інкрімінуємих обвинуваченому ОСОБА_8 , яка в обвинувальному акті викладена загальним описом, містить таку кваліфікуючу ознаку, як повторність. Але, якщо дії обвинуваченого описані, як єдина дія, яка охоплюється єдиною кваліфікацією, то не зрозуміло, до якого саме складу злочину відноситься кваліфікуюча ознака повторність, оскільки ч.1 ст.366 КК України такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, не містить, а анкетні дані обвинуваченого, в свою чергу, не містять відомостей про наявність судимостей.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у своєму рішенні про те, що на обвинувачення покладається процесуальний обов`язок не лише у доказуванні обставин, передбачених ст.91 КПК України, як осіб, на яких така функція покладена державою, а так само як і додержуватись вимог процесуального законодавства під час прийняття процесуальних рішень та затвердження процесуальних документів.

Тому, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а доводи прокурора необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення, не виявлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.
Судді: