УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/530/16-к
Провадження № 1-кс/486/115/2016
05 липня 2016 року Слідча суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами клопотання старшого слідчого Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУ НП у Миколаївській області ОСОБА_2 , погоджене старшим прокурором у кримінальному провадженні Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку утримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 156 КК Українги у кримінальному провадженні №0000337 від 09.05.2016 року,
В С Т А Н О В И В:
02 липня 2016 року протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду клопотання №486/530/16-к було розподілено слідчій судді ОСОБА_1 , передано реєстром передачі справ 04 липня 2016 року.
Старший слідчий Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУ НП у Миколаївській області ОСОБА_2 звернувся до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з клопотанням погодженим старшим прокурором у кримінальному провадженні Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000337 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , якому висунута підозра у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
З огляду на те, що 12 травня 2016 року ухвалою слідчої судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 у задоволенні клопотання слідчого Южноукраїнського ВП Первомайського ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_2 , погоджене старшим прокурором Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 2 ст. 156 КК України у кримінальному провадженні № 0000337 - відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідча суддя виходила із принципів застосування практики Європейського суду з прав людини, з огляду на клопотання про обрання запобіжного заходу та ризики на які посилалися органи досудового слідства. В мотивувальній частині ухвали від 12.05.2016 року слідча суддя зазначила В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 було затримано 09 травня 2016 року працівниками поліції приблизно з 12:00 по 13:30 годину. При затриманні ОСОБА_4 був без одягу, без якого він перебував у відділенні поліції, протягом 2 днів з моменту його затримання. Даний факт встановлено в судовому засіданні з показів ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , які узгоджуються між собою, що при дачі показів він перебував у поліцейському кітелі, що принижувало його гідність та нелюдське поводження.
До матеріалів клопотання органами досудового слідства долучено покази двох малолітніх потерпілих, які між собою суттєво відрізняються. Окрім того з показів одного із свідка, яка є матір`ю неповнолітньої вбачається, що вона є знайомою ОСОБА_4 . Також слідча суддя звертає увагу на час виклику поліції нею та прибуття її на місце пригоди, які не можуть не викликати сумнів.
Окрім того матеріали кримінального провадження, які оглядалися в судовому засіданні не містять жодної заяви про вчинення злочину жодного з батьків малолітніх. Дані до ЄРДР внесено на підставі рапорту працівника поліції, а не батьків малолітніх.
Слідча суддя вислухавши підозрюваного, його захисників, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання, переконується в тому, що з урахуванням фактів нелюдського поводження, які принижують людську гідність ОСОБА_4 встановлених в судовому засіданні, у задоволенні клопотання слід відмовити.
Окрім того при розгляді клопотання було не дотримано органами досудового слідства право на захист підозрюваного ОСОБА_4 , а саме до нього було допущено захисника через 6 годин з моменту його затримання, хоча конфеденційно спілкуватись захисник з підозрюваним не могла. Захисник ознайомилася із протоколом затримання 10 травня 2016 року де за її участі проводився допит слідчим підозрюваного. При цьому підозрюваний ОСОБА_4 був одягнений лише у поліцейському кітелі. Після проведення процесуальних дій за її участі захисник ОСОБА_5 стала вимагати від слідчого вжити заходи та повернути одяг її підзахисному. В судовому засіданні захисник погодилася з доводами підозрюваного, що нею недостатньо вживалися заходи щодо його захисту та не заперечувала проти того, що підозрюваний відмовляється від неї, як захисника. Судом було призначено захисника безоплатної вторинної правової допомоги.
При вирішенні питання про продовження строку утримання під вартою слідчий суддя повинен враховувати підстави обрання запобіжного заходу, процедуру розгляду питання законності тримання під вартою та вивчити ретельно не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та законність мети, з якою особу затримано і потім взято під варту.
З огляду на правову позицію слідчої судді про відмову в задволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та з урахуванням вищеперерахованих підстав, які нею викладені в ухвалі суду 12 травня 2016 року вона не може вирішувати питання про продовження строку утримання під вартою, незважаючи на скасування її процесуального рішення Апеляційним судом Миколаївської області 16 травня 2016 року. Відповідно до якого підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою, термін якого закінчується 08 липня 2016 року.
Також слідча суддя не може залишити поза увагою суспільний резонанс, який привернув увагу ЗМІ які були присутні на початку розгляду клопотання, а згодом ухвалою суду від 12.05.2016 року розгляд клопотання проводився у закритому судовому засіданні. Громадськість яка очікувала слідчу суддю о 23:00 години 12 травня 2016 року біля приміщення суду, яку організувала начальник Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 та які закликали до розправи, що підтверджується доповідною запискою секретаря судових засідань. Також не можна залишити поза увагою факт перебування в приміщенні суду керівника апарату суду ОСОБА_7 у вечірній час о 23:00 годині та образи прокурора ОСОБА_6 після оголошення ухвали слідчої судді. Тривале обговорення в інтернет мережах, телебаченні та взяття журналісткою газети Контакт ОСОБА_8 у слідчої судді інтерв`ю, яке досьогодні не узгоджено із суддею та актуальність якого на даний час уже втрачено. За допомогою інформаційного простору та написів на будівлі суду суспільство демонструвало обурення прийнятим рішенням слідчою суддею, яке громадскістю сприймалося, запам`ятовувалося та формувалося впливовими людьми. Суспільство заохочує тих, чия поведінка повінстю відповідає стереотипам і засуджує тих, хто з яких-небудь причин не вписується в запропоновані суспільством рамки. Створена та підтримана адміністрацією суду репутація слідчої судді негативно вплинула на судовому систему в цілому. Засоби масової інформації є невід`ємною частиною атрибутом демократії, але місто Южноукраїнськ як і Миколаївська область та ЗМІ в них які діють за правилами старого режиму та підтримуються впливовими і демонструють правила поведінки, як підтвердження цього постанова суду від 14.11.2013 року по справі №486/1981/13-п щодо присутності ЗМІ в судовому засіданні, які захищають інтереси прокурорів.
Тиск на слідчу суддю, який використовується за допомогою різних технологій (збори суддів, громадскість, ЗМІ, мережа Інтеренет, прокурори, працівники поліції), як доказ цього лист начальника установи начальника арештного дому полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 від 06.07.2016 року про своєчасне продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , яке головою суду направлено судді ОСОБА_1 .
Мета ж обрання запобіжного заходу - забезпечити участь обвинуваченого у майбутніх судових засіданнях, але не здійснення покарання авансом. Органи досудового слідства в клопотанні лише перелічили три ризика жоден з яких не обгрунтувано в клопотанні та в судовому засіданні не доведено.
Європейський суд з прав людини зазначив у своєму рішенні Мироненко і Мартиненко проти України від 10.03.2010 року та висловив свою позицію, а саме, що суддя висловивши в процесуальному документі свою думку, не може вважатися безсторонім судом у визначенні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Оскільки його думка уже сформавана, і в подальшому зможе вплинути на його безсторонність, коли він буде розглядати справу після скасування ним прийнятого рішення.
Виходячи з принципу презумпції невинуватості з огляду на практику ЄСПЛ, держава повинна відноситься до обвинуваченого немов би він не винуватий до набрання законної сили рішення суду, що буде свідчити про адекватну поведінку держави. В іншому випадку держава вирішила переслідувати, вимагаючи доведення особи своєї невинуватості. Презумпція невинуватості насамперед полягає в тому, щоб протистояти у кримінальному судочинстві обвинуваченим ухилу, суб`єктивізму, тенденційності, чи навіть свавіллю.
В даному випадку громадскість відображає думку про винуватість особи під час її затримання у скоєнні злочину і обранні йому запобіжного заходу.
Принцип презумпції невинуватості відповідно до практики ЄСПЛ забороняє передчасне висловлення думки про те, що особа яку обвинувачують у злочині є винною, так як це ще не доведено у відповідності до закону, а поширення та заяви про вину особи державними посадовцями, які своїми заявами фактично спонукають громадскість до думки вини підозрюваного є недопустимими.
При цьому презумпція невинуватості, згідно з позицією ЄСПЛ не заперечує права громадськості бути проінформованою, зокрема представниками влади, про порушення кримінальної справи чи факт проведення її розслідування, про наявінсть підозри, про арешт певних осіб, про визнання ними своєї вини. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що пункт 2 статті 6 Конвенції не може завадити відповідним органам інформувати громадскість про перебіг розслідування в кримінальних справах, адже це суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції. Однак він зобов' язує робити це розсудливо, з належною обережністю і обачністю як цього вимагає повага до презумпції невинуватості.
Суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи в суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Якщо ж підходити до КПК України, саме з позиції букви закону, то в ньому можна знайти багато суперчностей, а тому, КПК України зобов`язує розуміти й дух закону. Тлумачити КПК України слід з позиції верховенства права та практики ЄСПЛ.
Норми національного законодавства, так і положення міжнародно- правових актів, згода на обов`язковість яких надала Верховна Рада України, задекларовано таке невід`ємне процесуальне право особи, яка є учасником процесу кримінального судочинства, як право на справедливий судовий розгляд.
Слідча суддя з урахуванням вищевикладеної правової позиції вважає за необхідним заявити самовідвід та передати клопотання №486/530/16-к до секретаріату суду для виконання ст. 35 КПК України.
Стаття 129 Конституції України визначає, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.
Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, як домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ рішення Шалімов проти України, Орловський проти України, Молодорич проти України ст. 35,75,372 КПК України, слідча суддя
У Х В А Л И В :
Відвести суддю ОСОБА_1 від розгляду клопотання старшого слідчого Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУ НП у Миколаївській області ОСОБА_2 , погоджене старшим прокурором у кримінальному провадженні Южноукраїнського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку утримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 156 КК України у кримінальному провадженні №0000337 від 09.05.2016 року.
Повернути клопотання №486/530/16-к до секретаріату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для виконання вимог ст. 35 КПК України.
Ухала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1