Справа № 359/3880/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/859/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 12.07.2016

УХВАЛА
іменем України
12 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника БВК № 119 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та в.о. начальника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_9 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2013 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2012 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_7 було зараховано в строк відбування покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2013 року, строк його попереднього ув`язнення з 12.12.2013 року по 11.01.2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
05 травня 2016 року адміністрація Бориспільської ВК №119 і спостережна комісія при Бориспільській райдержадміністрації звернулись до суду з поданням про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким на підставі ст. 82 КК України. У поданні зазначається, що засуджений ОСОБА_7 на момент направлення подання до суду відбув 1/2 строку покарання. За час перебування в установі зарекомендував себе з позитивного боку, має 2 заохочення, стягнень не має. Тимчасово не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничого навантаження.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року відмовлено у задоволенні подання.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову, якою замінити невідбуту частину покарання більш м`яким. Вважає, що рішення є незаконним та необґрунтованим, у зв`язку невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справ, оскільки вину за вироком визнав повністю та відшкодував завдані збитки. Окрім цього, за свою сумлінну поведінку і ставлення до праці має 2 заохочення.

Не погоджуючись з даною ухвалою в.о. начальника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та винести нову, якою замінити невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді виправних робіт. Вважає, що ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосуванню закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що виправлення засудженого підтверджується позитивною характеристикою та наявністю заохочень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, представника виправної колонії, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Так, з матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_7 до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2012 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців
Вчинені ОСОБА_7 злочини відносяться, відповідно до ст. 12 КК України, до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину.

Станом на 12 липня 2016 року ОСОБА_7 відбув 1/2 строку призначеного вироком суду, невідбута частина покарання у виді позбавлення волі, згідно довідки Бориспільської виправної колонії № 119 № 22-3800 від 11.07.2016 року, становить 1 рік 9 місяців 29 днів.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покараннь більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої начальником Бориспільської ВК №119, засуджений почав відбувати строк з 12 грудня 2013 року (а.с. 4). Таким чином, на момент звернення з поданням він відбув 1/2 частини встановленого йому вироком покарання.
Згідно із характеристикою, ОСОБА_7 в Бориспільської ВК №119 відбуває покарання з 04 лютого 2014 року. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбуття покарання та розпорядок дня установи. Тимчасово не працевлаштований, оскільки відсутнє виробниче навантаження.
Засуджений ОСОБА_7 відповідно до довідки про стягнення та заохочення, в період відбування покарання має два заохочення за сумлінну поведінку та участь в спортивних змаганнях, а також за сумлінну поведінку і активну участь в проведенні ремонтних робіт (а.п. 5).
Таким чином, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою показав, що став на шлях виправлення, вину у скоєному злочині визнав, що підтверджується висновками, викладеними в характеристиці, затвердженій начальником Бориспільської ВК №119.
Статтею 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо підстав відмови в задоволенні подання щодоОСОБА_7 суперечать фактичним обставинам справи, відповідно вбачає наявність підстав для скасування ухвали та задоволення апеляційних скарг засудженого та представника Бориспільської ВК № 119.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та в.о. начальника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року про відмову в задоволенні подання начальникаБориспільської ВК № 119 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою подання начальникаБориспільської ВК № 119 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 задовольнити.
Замінити ОСОБА_7 , засудженому вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2013 року за ст. 185 ч. 2, ст. 186 ч. 2, ст. 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, невідбуту частину покарання у виді 1 рік 9 місяців 29 днів позбавлення волі на 1 рік 9 місяців 29 днів виправних робіт за місцем роботи засудженого ОСОБА_7 з відрахуванням у дохід держави 20% із суми заробітної плати щомісячно.
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 , в.о. начальника Бориспільської ВК № 119 ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Бориспільської виправної колонії № 119, - без змін.

Головуючий
Судді: