Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 523/457/16-к
Провадження № 1-кп/523/294/16
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
11.03.2016 року м. Одеса
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Болграді Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні дві неповнолітні дитини, офіційно не працевлаштованого, не маючого судимості в силу ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
Близько 17 години 5 серпня 2015 року ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Fiat Doblo», р.н. НОМЕР_1 , здійснював рух в м. Одесі по вул. Сахарова з боку вул. Академіка Заболотного в напрямку вул. Генерала Бочарова.
В порушення правил безпеки дорожнього руху, передбачених п.п.«б» п.2.3., п.10.1., п.16.13. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Сахарова - вул. Висоцького водій ОСОБА_6 , здійснюючи рух по крайній лівій смузі свого напрямку руху, будучи не уважним, перед зміненням напрямку руху не переконався в безпеці маневру, і що це не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху, виконуючи маневр лівого повороту з проїзної частини вул. Сахарова на проїзну частину вул. Висоцького, не надав переваги в русі легковому автомобілю «Hyundai Elantra», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , яка здійснювала рух по проїзній частині вул. Сахарова, у зустрічному з автомобілем «Fiat Doblo», р.н. НОМЕР_1 , напрямку, в результаті чого здійснив з ним зіткнення.
Наслідком даної дорожньо-транспортної пригоди стало отримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаного висновком судово-медичної експертизи від 2 вересня 2015 року №1894 середньої тяжкості тілесного ушкодження у виді закритого лінійного перелому правої дужки шийного хребця без зміщення кісткових відламків.
Обвинувачений свою вину у вчиненому діянні визнав в повному обсязі, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та додатково показав, що після 17 години 5 серпня минулого року, керуючи автомобілем по проїзній частині вул. Сахарова в м. Одесі, при виконанні повороту ліворуч на вул. Висоцького, сонячний відблиск від лобового скла іншого транспортного засобу, що виїжджав із дорожнього карману, завадив йому побачити автомобіль потерпілої, який рухався, як згодом виявилося, у зустрічному йому напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення керованого ним автомобіля марки «Fiat Doblo» з автомобілем марки «Hyundai Elantra». Через два дні він дізнався від батька потерпілої, що остання отримала внаслідок даної події тілесні ушкодження. Про вчинену необережність ОСОБА_6 жалкує.
Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням прокурора, підтриманого потерпілою, обвинуваченим та його захисником, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів на доведеність вини ОСОБА_6 .
Суд вважає доведеними та кваліфікує вищезазначені дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого. У відповідності з ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана потерпілому від злочину, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила злочин та завдала цю шкоду.
Положеннями ст.ст.22 - 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регламентована і відповідальність страховика у разі настання відповідного страхового випадку.
В обґрунтування заявленої моральної шкоди потерпіла в позовній заяві та усно в суді зазначила, що отримані тілесне ушкодження призвело до фізичного болю, який з часом вона продовжує відчувати, а також душевних страждань, що порушило умови її повсякденного життя, вимушену перерву у працевлаштуванні, стаціонарне лікування, а також необхідність проходження подальшого діагностування та лікування. Відповідні обставини підтверджені висновком судово-медичної експертизи, записами медичної книжки, результатами численних діагностичних досліджень.
Вирішуючи зазначений позов суд виходить із того, що при встановлених в суді обставинах отримання потерпілою в дорожньо-транспортній пригоді за вини обвинуваченого вищевикладеного середньої тяжкості тілесного ушкодження, безумовно потягло для ОСОБА_4 позбавлення певних елементів благополуччя, фізичних та психологічних страждань і суттєвих негативних змін в її подальшому житті. Беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань потерпілої, обставини, при яких була спричинена шкода її здоров`ю, ступінь вини обвинуваченого, який в повному обсязі визнав свою вину у вчиненому, але не здійснив жодної дії на часткове відшкодування понесених потерпілою витрат, враховуючи вимоги ст.ст.23,1167,1168 ЦК України і роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої ОСОБА_4 моральної шкоди в повному обсязі. На думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями.
Заявлені органом досудового розслідування до відшкодування з обвинуваченого судові витрати на загальну суму 1275,6 грн., пов`язані з проведенням у справі транспортно трасологічних та автотехнічних експертиз, підлягають задоволенню в повному обсязі.
При призначенні покарання обвинуваченому суд констатує про відсутність обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченому.
Суд також враховує дані про ОСОБА_6 , як про особу, що має постійне місце проживання, власну родину, з обов`язком утримання двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується сусідами, заявляє про наміри подальшого офіційного працевлаштування в логістичній сфері, а також часткового відшкодування заподіяної потерпілій шкоди.
Разом з тим, при призначенні обвинуваченому основного покарання суд вважає неможливим призначити запропонований сторонами обвинувачення та захисту такий вид покарання, як штраф та обґрунтовує цей висновок офіційною не працевлаштованістю ОСОБА_6 , не доведенням стороною захисту наявності інших законних джерел, з яких можливо було б сплатити ним цей вид покарання, а також відсутністю до теперішнього часу жодного дієвого заходу з боку обвинуваченого про реальне часткове відшкодування спричиненої потерпілій шкоди.
На думку суду в даному провадженні можливе виправлення ОСОБА_6 без реального відбуття покарання у виді обмеження волі, із встановленням мінімального іспитового строку, у зв`язку із чим, до нього слід застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.
При цьому суд також погоджується і з позицією потерпілої, яка наполягала на обов`язковості позбавлення ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами.
Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до пунктів 2-3 ч.1 ст.76 цього ж кодексу зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти в цей орган про зміну місця проживання.
В задоволенні інших позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на суму 1275 (одну тисячу двісті сімдесят п`ять) грн. 60 коп.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Головуючий ОСОБА_1