Справа № 214/2434/15-к
1-кп/214/66/16
У Х В А Л А
іменем України
18 лютого 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши відкрите судове засідання в м. Кривому Розі по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000064 від 04.02.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, яке в судовому засіданні підтримав та просив його задовільнити. В обґрунтування свого клопотання обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він майже рік перебуває під вартою, за весь цей час стороною обвинувачення не доведено його вину у вчиненні кримінального правопорушення. Також за клопотанням прокурора на протязі всього часу судового розгляду кримінального провадження, строк тримання його під вартою продовжувався, з посиланням лише на тяжкість обвинувачення, при цьому наявність інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено. Що стосується наявності ризику незаконного впливу на свідків, то вони є безпідставними, оскільки не допитаними свідками по даному кримінальному провадженню є лише залегендований закупівельний та слідчий ОСОБА_6 , на яких його вплив є неможливим. Ризик знищення ним будь-яких речових доказів відсутній, так як ці речі та документи знаходяться в суді. Він має міцні соціальні зв`язки, які підтверджені наявністю в нього двох його неповнолітніх дітей, та дружини, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться в декретній відпустці та потребує його допомоги. Також суду було надано довідка про те, що він перебуває на тубдиспансерному обліку у лікаря фтизіатра, а адміністрація слідчого ізолятору не може надати йому належної медичної допомоги. У нього є потреба допомогти його дітям та сім`ї для чого необхідно працювати, у зв`язку з чим, враховуючи наявність у нього міцних соціальних зв`язків, перебування його під вартою майже рік, він просить суд змінити йому міру запобіжного заходу на більш м`яку у виді домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання свого обвинувачено в повному обсязі та проси суд його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, при цьому наполягала на залишенні цього клопотання без розгляду, оскільки воно подано раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали якою відмовлено у зміні запобіжного заходу, а також це клопотання не надано прокурору за три години до початку його розгляду.

Вислухавши обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_4 , прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу щодо нього на домашній арешт, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвалою суду від 19 січня 2016 року, клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою задоволено та відмовлено в задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого. Продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, строком на два місяці, тобто до 18.03.2016 року.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна, на території міста Кривого Рогу не зареєстрований. В судовому засіданні, під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він, до обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, більше року вживав наркотичні речовини, а також те, що ці наркотичні речовини він купував незаконно у особи, яка не має дозволу на продаж наркотиків. В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів.
З урахуванням вищевикладеного маються всі підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а отже маються всі підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Разом з тим, сімейний стан обвинуваченого, та інші обставини на які посилається обвинувачений ОСОБА_5 , а також строк перебування обвинуваченого під вартою, хоча судом і враховувалося при вирішенні клопотання обвинуваченого, але не виключають тих ризики, які встановлені судом та продовжують існувати.
За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт та приходить до висновку про відмову в його задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 178, 183, 184, 331, 371 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1