Справа № 731/336/16-к
Провадження № 1-кп/731/38/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2016 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Варва кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000104 від 19 травня 2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта базова загальна середня, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зокрема:

вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2004 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2005 року за ч. 2 ст. 121, ст. 69, 71 КК України до 6 років і 1 місяця позбавлення волі;

вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 27 липня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років і шести місяців позбавлення волі, звільнений на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2016 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 78, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі;

вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України, зміненим ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2016 року, до 6 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_9 , будучи неодноразово судимим, в тому числі за майнові злочини, останній раз вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі, у квітні 2015 року (точна дата досудовим розслідуванням не встановлена), маючи непогашену в законному порядку судимість, діючи повторно, проник на територію двору приватного будинку АДРЕСА_2 , де знявши відкритий навісний замок з дверей, проник до приміщення сараю, звідки таємно викрав бувшу раніше у використанні електродриль марки «РИТМ МЭС-450 ЭР» потужністю 450 Вт діаметром патрона 13 мм вартістю 2 106 гривень 76 копійок, що належить ОСОБА_6 , після чого залишив місце події, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

В подальшому ОСОБА_9 на шлях виправлення не став, а вчинив новий умисний злочин, а саме, в період часу з 23 на 24 липня 2015 року, з метою таємного викрадення чужого майна проник до двору приватного будинку АДРЕСА_3 та повторно викрав з двору господарства бувший у використанні двохколісний будівельний візок з металевим оцинкованим кузовом вартістю 690 гривень, що належав ОСОБА_7 , після чого з місця події зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та поєднана з проникненням у приміщення та сховище, ОСОБА_9 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав та пояснив, що умисел на викрадення електричної дрилі у нього виник у 2015 році, коли він приходив у гості до свого знайомого ОСОБА_10 . Вдома нікого не було. Через відкриті двері у сараї він побачив дриль, а тому забрав її з собою. В подальшому за допомогою своєї співмешканки ОСОБА_11 , яка не знала, що дриль крадена, продав її за 50 гривень та 1 л самогону ОСОБА_12 . Крім того, пояснив, що у 2015 році, точної дати він не пам`ятає, приходив у господарство ОСОБА_7 , щоб побачити сина господаря ОСОБА_13 . У дворі помітив двохколісний металевий візок. Через декілька днів повернувся та таємно викрав його, а потім продав знайомому ОСОБА_14 .

Крім визнання ОСОБА_15 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, його вина підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_16 .

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що відсутність електродрилі він виявив приблизно у квітні 2015 року, однак до правоохоронних органів з цього приводу не звертався. Працівники поліції згодом самі приїхали до нього додому та попросили з`явитися до райвідділу для впізнання дрилі. Оскільки дриль була дійсно його, про що свідчили всі характерні ознаки, він підтвердив це та забрав її під зберігальну розписку. Жодних претензій до ОСОБА_9 не має.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що у 2015 році, точної дати він не пам`ятає, виявив відсутність у своєму господарстві двохколісного металевого візка. В органи поліції він не звертався, але згодом візок йому повернули працівники поліції. Претензій до обвинуваченого не має.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що близько 1,5 роки тому, точної дати не пам`ятає, він біля гаража свого господарства ремонтував власний автомобіль. До нього підійшли незнайомий на той час чоловік та жінка, яку він наглядно знає як ОСОБА_17 , та запропонували придбати у них електричну дриль. Він погодився купити за 50 гривень і пляшку горілки. Після цього він поклав дриль у гаражі та жодного разу не користувався нею. Навесні 2016 року до нього прийшли працівники поліції і він їм відразу видав дриль, оскільки, як з`ясувалося, вона була крадена.

Свідок ОСОБА_16 підтвердив той факт, що у 2015 році він купив у ОСОБА_9 двоколісний візок для господарських потреб. Згодом від працівників поліції він дізнався, що той візок ОСОБА_9 викрав у невідомої йому особи.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується також наданими прокурором та дослідженими у судовому засіданні доказами:

-заявою зі зізнанням ОСОБА_9 (а.с. 132);

- постановою про визнання речовими доказами і передачу на зберігання візка (а.с. 90);

- постановою про визнання речовими доказами і передачу на зберігання електричної дрилі (а.с. 92).

За таких обставин суд вважає, що органи досудового розслідування правильно кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно з проникненням у приміщення та сховище, за що він і повинен нести кримінальну відповідальність.

Крім того, ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що в період часу з березня 2016 року по 25 травня 2016 року без спеціального дозволу, передбаченого законодавством, зберігав, тримаючи у вибраному ним і відомому йому місці, за місцем свого проживання квартирі АДРЕСА_4 , двадцять вісім набоїв, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1683 від 11 липня 2016 року являються боєприпасами патронами калібру 5,45х39 мм до автоматів АКМ-74, АКС-74У, ручного кулемету (РПК-74).

Своїми умисними діями, що виразилися у незаконному зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення винним себе визнав та пояснив, що навесні 2016 року повертався додому через яр, який знаходиться в селищі поблизу колишнього маслозаводу, та знайшов у траві розкидані патрони до вогнепальної зброї. Після чого помістив їх у поліетиленовий пакет та приніс за місцем свого проживання в АДРЕСА_5 . Власниця житла ОСОБА_11 рекомендувала їх викинути, однак він заховав їх під підлогою на місці, де стоїть ліжко, а згодом забув про них. Через 1,5-2 місяці, перебуваючи вже у СІЗО, 12 травня 2016 року добровільно звернувся з письмовою заявою до начальника Варвинського відділення поліції, в якій повідомив про набої та місце їх зберігання. У зв`язку з цим просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України, а провадження по справі закрити, оскільки він не мав реальної змоги видати патрони особисто через перебування під арештом, проте точно вказав місце їх знаходження.

Згідно ч. 3 ст. 263 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, яка вчинила злочин, передбачений частинами першою або другою цієї статті, якщо вона добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» № 3 від 26 квітня 2002 року, під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч. 3 ст. 263 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, необхідно розуміти такі дії, коли особа маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів, за власним бажанням передає його відповідному державному органу.

Таким чином, правовими підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності за незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами є вчинення такою особою злочину, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 263 КК України та добровільна здача органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв.

Виходячи з обставин вчинення зазначеного злочину, суд приходить до переконання, що ОСОБА_9 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, оскільки суд розцінює його дії, а саме, звернення з письмовою заявою до відділення поліції про зберігання набоїв до вогнепальної зброї та зазначенням точного місця їх знаходження, як добровільну здачу органам влади бойових припасів. Це підтверджується заявою ОСОБА_9 від 12.05.2016 року (а.с. 94); постановою слідчого про визнання 23 патронів, 5 куль та 5 гільз калібру 5,45х39 мм речовими доказами (а.с. 95).

Враховуючи вищевикладене, кримінальне провадження за ч. 1 ст. 263 КК України підлягає закриттю, а ОСОБА_9 - від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_9 , суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, те, що він ніде не працює, негативно характеризується за місцем проживання, що раніше ОСОБА_9 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за крадіжки. Зазначені обставини засвідчують про його небажання стати на шлях виправлення та про підвищену суспільну небезпеку. При цьому обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочину. Обставинами, що пом`якшує покарання, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття у вчиненому та активне сприяння слідству.

Статтею 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_9 слід призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_9 вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, а дані злочини вчинив в період з березня по травень 2015 року до винесення вироку за попередні злочини, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Під час досудового розслідування були понесені судові витрати для проведення експертизи в сумі 306 гривень 90 копійок, а тому їх слід покласти на ОСОБА_9 .

Цивільний позов не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню у відповідністю з вимогами ст. 100 КПК України.
Запобіжні заходи щодо ОСОБА_9 у цьому провадженні застосовані не були. Разом з тим, за ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 11 серпня 2016 року ОСОБА_9 тимчасово утримується в Чернігівському СІЗО до розгляду Варвинським районним судом Чернігівської області кримінального провадження № 0000104 щодо нього за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_9 за вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2016 року, строк попереднього ув`язнення зараховано в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 21 червня 2016 року по 11 жовтня 2016 року включно, по даному кримінальному провадженню слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто перебування його в умовах Чернігівського слідчого ізолятора з 12 жовтня 2016 року по 2 грудня 2016 року включно.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді

4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, до покарання, призначеного цим вироком, шляхом часткового складання невідбутого покарання, призначеного вироком Варвинського районного суду Чернігівської області від 10 серпня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років і 2 місяці.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 12 жовтня 2016 року по 2 грудня 2016 року включно в строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 19.05.2016 року, по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 306 гривень 90 копійок, понесених витрат за проведення експертиз.

Речові докази, а саме: 23 патрони, 5 куль та 5 гільз калібру 5,43х96 мм, які зберігаються в камері схову Варвинського ВП Прилуцького ВПГУП в Чернігівській області, знищити; електродриль марки «РИТМ МЭС-450 ЭР» потужністю 450 Вт діаметром патрона 13 мм, яка зберігається у ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_6 ; візок будівельний двохколісний з металевим оцинкованим кузовом, що зберігається у ОСОБА_7 повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_9 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1