1-кп/754/546/16
Справа № 754/9344/16-к
У Х В А Л А
Іменем України
15 вересня 2016 року

Місто Київ
Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

провівши в залі суду відкрите підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0003549 за ч.2 ст.296 КК України відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кабул Ісламської Республіки Афганістан, громадянина Ісламської Республіки Афганістан, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ :

Обвинувальний акт надійшов в суд від прокурора 22.07.2016 року.

Прокурор просить призначити судовий розгляд за обвинувальним актом у відкритому судовому засіданні.

Прокурора підтримали захисник і обвинувачений.

Представник потерпілого просила повернути прокурору обвинувальний акт внаслідок його невідповідності ст.291 КПК України.

Потерпілі підтримали представника.

Виконавши вимоги ст.ст.342-345 КПК України, з`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, суд повертає обвинувальний акт прокурору з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, при цьому всі складові частини даного підсумкового документа досудового рослідування мають бути узгоджені між собою, між ними не повинно бути суперечностей, в тексті не повинно бути граматичних, орфографічних, пунктуаційних, лексичних, стилістичних помилок і описок.

Реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

При складанні обвинувального акта слідчий вимоги закону не виконав, про що свідчать наступні факти.

(1)Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті мають бути зазначені певні відомості у визначеній законом послідовності і вони мають бути узгоджені між собою.

Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце і інші обставини вчинення злочину, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується, і мати можливість захищатись від конкретного пред`явленого їй обвинувачення.

Таке право особи гарантується п.(а) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Всупереч даним вимогам закону правова кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.296 КК України не узгоджена з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення і формулюванням обвинувачення.

Згідно правової кваліфікації ОСОБА_8 обвинувачений у вчиненні хуліганства групою осіб, а саме, в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

В абз.1 п.5 постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10 Про судову практику у справах про хуліганство роз`яснено, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнане таке грубе прорушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень.

При викладі фактичних обставин кримінального правопорушення і формулюванні обвинувачення слідчий лише послався на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 групою осіб, до складу якої входив обвинувачений, але не зазначив характер, локалізацію і тяжкість цих тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_8 позбавлений можливості захищатись від конкретного обвинувачення, а потерпілий ОСОБА_4 обмежений у можливості відновити порушене здоров`я за правилами цивільного судочинства.

(2)Суд вважає, що слідчий порушив вимоги п.2 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначив відповідні поштови індекси за місцем проживання і реєстрації обвинуваченого, а тому його адреси не є повними.

Така думка суду грунтується на положеннях п.60 Правил користування послугами поштового зв`язку, за яким поштовий індекс є обов`язковим реквізитом адреси одержувача, а поштові відправлення юридичних осіб без зазначення в адресі поштових індексів до пересилання не приймаються, а вийняті з поштових скриньок повертаються відправникам з першого етапу обробки.

Загальновідомо, що кожен поштовий конверт в Україні у реквізитах адреси одержувача передбачає поштовий індекс, а тому він є обов`язковою і невід`ємною частиною будь-якої адреси.

Така думка суду має підтримку в інших законах України.

Так, зокрема, обов`язковість поштового індексу в адресі проживання сторін передбачена в ст.119 ЦПК України і недотримання цієї вимоги закону тягне залишення позовної заяви без руху.

При ухваленні рішення про повернення обвинувального акта суд не вдається до обговорення питання про істотність чи неістотність допущених порушень при складанні обвинувального акта, оскільки положення ч.2 ст.291 КПК України є обов`язковими при складанні обвинувального акта.

Ревізію прямих вимог закону через призму істотності чи неістотності допущених порушень суд вважає неприпустимою.

Також при ухваленені даного рішення суд виходить з непередбачуваності думок вищестоящих судів і неоднозначності судової практики щодо істотності допущених порушень закону і впливу цих порушень на законність вироку, ухваленого судом першої інстанції за результатами розгляду обвинувального акта, який має певні вади.

Суд не бачить також підстав для обговорення в підготовчому судовому засіданні питання про можливість усунення недоліків обвинувального акта прокурором шляхом зміни обвинувачення на наступних стадіях провадження, оскільки прокурор згідно ст.338 КПК України може змінити обвинувачення в суді і скласти новий обвинувальний акт не для його приведення до вимог ч.2 ст.291 КПК України, а виключно для зміни правової кваліфікацї та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує також відсутність правового механізму для примусу прокурора змінити обвинувачення в суді.

Обвинувальний акт з викладеними вище вадами унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки лише бездоганний підсумковий документ досудового розслідування може бути запорукою досягнення мети справедливого правосуддя в розумні строки.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

З доданого до обвинувального акта реєстру вбачається, що під час досудового розслідування підозрюваному було обрано запобіжним заходом домашній арешт до 22.07.2016 року, строк якого минув.

Клопотань про обрання запобіжного заходу в підготовчому судовому засіданні не надійшло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 369, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003549 за ч.2 ст.296 КК України відносно ОСОБА_8 повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуючий :