Ухвала
іменем україни
24 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження № 11-0/788/5/15 за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого в с. Барчани Харківського району Харківської області,

за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Сумського обласного суду від 05 серпня 1999 року щодо нього,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу апеляційного суду від 11 червня 2015 року скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що вказана ухвала винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, без належного врахування положень ст. 459 КПК України, оскільки судом апеляційної інстанції належним чином не перевірено усіх доводів його заяви, на які він вказував як на нововиявлені обставини, та не зазначено обґрунтованих підстав, з яких його заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.
Вироком Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року ОСОБА_5 засуджено за ст.ст. 176-3 КК України (1990 року), 176-3 КК України (1995 року), 176-3 КК України (1996 року), 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
За вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він в період часу з 23 серпня 1990 року по 18 жовтня 1997 року, систематично, в письмовому виді, з метою приниження честі та гідності голови Харківського обласного суду ОСОБА_7 , заступника Харківського обласного суду ОСОБА_8 , судді Харківського обласного суду ОСОБА_9 та судді Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_10 ображав їх у зв`язку із здійсненням ними своєї професійної діяльності. ОСОБА_5 направляв до районних судів міста Харкова, Харківського обласного суду, Верховного Суду України, органів юстиції Харківської області, районних прокуратур міста Харкова, засобів масової інформації та інших відомств заяви, скарги, пояснення, листи клопотання, у яких використовував висловлювання, які носили образливий характер.
На підставі ст. 7 п. «а» Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року строк покарання ОСОБА_5 було скорочено наполовину і до відбування призначено 1 рік позбавлення волі у виправній колонії загального режиму.
Ухвалою Сумського обласного суду від 05 серпня 1999 року вирок Охтирського районного суду Сумської області від 30 червня 1999 року змінено. Пом`якшено ОСОБА_5 покарання за ст. 176-3 КК України ( 1996 року) і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 42 КК України за сукупністю злочинів, остаточно призначено ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців у виправній трудовій колонії загального режиму. Відповідно до ст. 7 п. «а» Закону України «Про амністію» від 24 липня 1998 року було скорочено строк покарання засудженому ОСОБА_5 наполовину і призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 9 місяців у виправній трудовій колонії загального режиму.

ОСОБА_5 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд ухвали Сумського обласного суду від 05 серпня 1999 року за нововиявленими обставинами, яку ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року залишено без задоволення.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора про заперечення проти касаційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 459 КПК України визначає перелік обставин, які визнаються нововиявленими, і встановлення яких може бути підставою для здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами. При цьому, обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

З матеріалів провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції, проаналізувавши доводи, зазначені у заяві ОСОБА_5 , дослідивши матеріали провадження, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що нововиявлених обставин, передбачених ст. 459 КПК України у заяві не наведено.

Як вбачається із заяви ОСОБА_5 , адресованої апеляційному суду, нововиявленою, на його думку, обставиною стало те, що Сумський обласний суд у своєму рішенні від 05 серпня 1999 року послався на перекручені висновки лінгвістичної експертизи, що вплинуло на законність остаточного рішення у справі.

Апеляційний суд проаналізував вказані доводи заяви ОСОБА_5 та зазначив, що обставини, на які він посилався у своїй заяві, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, їм була дана оцінка, у зв`язку із чим вони не можуть відповідно до ст. 459 КПК України вважатись нововиявленими. При цьому, апеляційний суд у своїй ухвалі зазначив, що у листі Національної юридичної академії України, на який ОСОБА_5 посилається, начебто, як на новий доказ у своїй справі, фактично йде мова про розмежування злочинів за своїми ознаками, які передбачені ст. 126 КК України та ст. 176-3 КК України, та про те, що вираз «суддя-фальсифікатор» підлягає оцінці у сукупності з іншими конкретними обставинами справи для вирішення питання щодо того чи є він образою.

Незгода ОСОБА_5 з висновками або позицією судів щодо правової кваліфікації його дій сама по собі не є нововиявленою обставиною, як і не є нововиявленою обставиною його думка щодо перекручування та неправильного розуміння (тлумачення) судами обох інстанцій змісту висновку лінгвістичної експертизи. Такі обставини не є підставою для перегляду судового рішення в порядку Глави 34 КПК України. Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що обставин, які відповідно до ст. 459 КПК України є підставами для перегляду ухвали Сумського обласного суду від 05 серпня 1999 року щодо ОСОБА_5 , у заяві останнього не зазначено.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.ст. 419, 467 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, також не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги, скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 11 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3