Справа № 159/3081/16-к
Провадження № 1-кп/159/195/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

провівши в приміщенні суду м.Ковель підготовче відкрите судове засідання у кримінальному провадженні №0000975 за обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , українця та громадянина України, студента 4-го курсу Луцького національно-технічного університету, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в:
16 серпня 2016 року до Ковельського міськрайонного суду від заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Обвинувальний акт складено слідчим СВ Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 та затверджено прокурором Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_8 .

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувались, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

17 серпня 2016 року ухвалою судді призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні на 02.09.2016 року, яке було відкладено в зв`язку з неявкою обвинуваченого, до якого було застосовано привід через органи внутрішніх справ у підготовче судове засідання на 08.09.2016 року.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла заявила клопотання про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з відмовою її від підтримання обвинувачення у формі приватного обвинувачення. Вказала, що на час скоєння ОСОБА_5 інкримінованих йому діянь вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з обвинуваченим, а саме проживала спільно з ним з лютого по червень 2016 року. При цьому, зареєстрована залишалась у селі Підсинівка Старовижівського району, проживала в приміщенні гуртожитку Ковельського технікуму, де навчалась на той час та продовжує навчатися, фактично зустрічалась з обвинуваченим у вказаний період часу та лише біля двох місяців проживала з ОСОБА_5 в одному помешканні. На даний час будь-яких відносин з обвинуваченим не підтримує.

Обвинувачений не заперечує проти закриття даного кримінального провадження з наведених підстав.

Прокурор вважає, що дане кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у формі приватного обвинувачення, оскільки на час скоєння інкримінованих обвинуваченому діянь потерпіла та обвинувачений проживали разом та були членами однієї сім`ї. Крім того, прокурор надала суду витяг з кримінального провадження №0000975 від 17.05.2016 року, згідно якого правова кваліфікація дій ОСОБА_5 внесена до ЄРДР за ч.2 ст.190 КК України, вказавши про те, що обвинувальний акт складено вірно з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України та за ч.2 ст.190 КК України, і в ЄРДР помилково зазначено таку правову кваліфікацію по ч.2 ст.190 КК України. При цьому, правильною вважає правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України, як вказано в ЄРДР і вважає за можливе проведення судового розгляду даного кримінального провадження на підставі внесеного обвинувального акту по ч.1 та ч.2 ст.190 КК України, з можливістю, однак, закриття такого кримінального провадження з урахуванням відмови потерпілої від підтримання обвинувачення.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання та вивчивши обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000975 з доданими до нього матеріалами, відмовляє у задоволенні клопотання потерпілої про закриття кримінального провадження та повертає даний обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Згідно п.2,п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу або повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Пунктом сьомим частини першої статті 284 КПК України передбачено закриття кримінального провадження в разі відмови потерпілого від обвинувачення в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч.3 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема, статтею 190 КК України (шахрайство, крім шахрайства, вчиненого організованою групою), - якщо воно вчинено чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Як установлено в ході підготовчого судового засідання, потерпіла та обвинувачений не є чоловіком та дружиною чи іншими близькими родичами, і обвинувачений не являвся найманим працівником потерпілої особи.

Зазначаючи, як підставу для закриття даного кримінального провадження те, що протягом не тривалого періоду часу з лютого по червень 2016 року, - частина якого охоплює і період вчинення обвинуваченим інкримінованих йому дій, - потерпіла підтримувала близькі стосунки з обвинуваченим та протягом двох місяців проживала з ним в одному помешканні, - що, як вважає потерпіла та прокурор, вказує на існування між обвинуваченим і потерпілою близьких стосунків та проживання спільно однією сім`єю, - стороною обвинувачення не враховано положення ст.3 КПК України, відповідно до якої членами однієї сім`ї є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі, особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Як установлено судом в ході підготовчого судового засідання, в період з лютого по червень 2016 року, а також до вказаного періоду та після такого періоду, - обвинувачений та потерпіла залишались зареєстрованими за різними адресами, та, фактично, проживали за різними адресами, які зазначені в обвинувальному акті, а перебування потерпілої в близьких стосунках з обвинуваченим в період скоєння інкримінованих йоду дій, не є, саме по собі, підтвердженням того, що такі особи були (залишаються) пов`язані спільним побутом і мали (мають) взаємні права та обов`язки, а, відтак, можуть вважатися членами однієї сім`ї.

Із урахуванням наведеного, будь-які підстави для закриття даного кримінального провадження, у тому числі, за відмовою потерпілої від обвинувачення, - відсутні і в задоволенні клопотання потерпілої суд відмовляє.

Вирішуючи питання щодо можливості призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні, суд виходить за наступного.

Відповідно до п.1 та п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно викладених в обвинувальному акті від 15.08.2016 року фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, дії підозрюваного ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України та за ч.2 ст.190 КК України, - про що чітко зазначено в обвинувальному акті. Разом з тим, згідно відомостей про найменування кримінального правопорушення та його реєстраційний номер у цьому ж обвинувальному акті зазначено про те, що відомості про таке кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2016 року за №0000975 з правовою кваліфікацією лише за ч.2 ст.190 КК України та без зазначення у фабулі витягу з ЄРДР про наявність повторності взагалі. При цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченого за вказаною нормою закону, - по ч.2 ст.190 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинення шахрайства повторно, - в обвинувальному акті зазначено про те, що ОСОБА_5 раніше не судимий.

Таким чином, в обвинувальному акті від 15.08.2016 року викладені обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність ч.1 та ч.2 ст.190 КК України - та формулювання такого обвинувачення прямо суперечать назві та правовій кваліфікації такого кримінального правопорушення, які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2016 року за №0000975, - лише за ч.2 ст.190 КК України.

Згідно ст.7 КПК України визначено загальні засади кримінального провадження, до яких відносяться, зокрема, і верховенство права, законність, забезпечення права на захист. Згідно ст.42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, як сторона захисту, серед інших прав, має право знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

У даному випадку таке право обвинуваченого ОСОБА_5 було порушено ще на стадії досудового розслідування, оскільки залишилось не визначеним у вчинення якого ж саме кримінального правопорушення (злочину) підозрюють (обвинувачують) ОСОБА_5 та в межах якого обвинувачення йому слід захищатись ( чи за ч.2 ст.190 КК України або ж за ч.1 та ч.2 ст.190 КК України).

Вище зазначені суперечності не можуть бути усунуті судом під час підготовчого або судового розгляду, тоді як без усунення таких суперечностей дане кримінальне провадження не може бути розглянуте судом, оскільки залишається також не визначеним у межах якого саме обвинувачення ( за ч.2 ст.190 КК України чи за ч.1 та ч.2 ст.190 КК України) суду слід розглядати вказане кримінальне провадження. Відтак, із урахуванням наведеного, даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,7,42,284,291,314,477 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження за відмовою потерпілої сторони від обвинувачення відмовити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2016 року за №0000975 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.190 КК України повернути керівнику Ковельської місцевої прокуратури, - як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ковельський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

ГоловуючаОСОБА_1