Ухвала іменем україни 28 липня 2016року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , засудженого вироком Апеляційного суду Донецької області від 19 грудня 2008 року до довічного позбавлення волі, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, відповідно до ч. 2 ст. 72 КК України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду без зміни.
До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій не погоджується з постановленими щодо нього судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши долучені до неї копії ухвал, колегія суддів вважає за необхідне у відкритті касаційного провадження відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що питання про всякого роду сумніви і протиріччя, які виникають при виконанні вироку, відносяться до стадії виконання вироку в частині окремих проваджень, спрямованих на вирішення питань, пов`язаних із виконанням судового рішення, яке набрало законної сили.

У ст. 539 КПК України зазначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 5 ст. 539 КПК Україниза наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Системне тлумачення статей кримінального процесуального закону дозволяє дійти висновку, що рішення суду апеляційної інстанції, прийняте за результатами розгляду клопотання щодо питань, пов`язаних із виконанням вироку, не підлягає касаційному оскарженню, оскільки таке оскарження не передбачене у цій же статті Кодексу.
Такі ухвали не можуть бути віднесені до ухвал, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, оскільки згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України поняттям «кримінальне провадження»охоплюється досудове розслідування і судове провадження, а п. 24 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.
Таким чином, вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, не відноситься до стадій кримінального провадження, а тому ухвали суду апеляційної інстанції про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, не підлягають касаційному оскарженню.
Як убачається зі змісту оскаржуваних ухвал, вони постановлені в порядку виконання вироку, а отже не можуть бути перевірені в касаційному порядку.
При цьому слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З урахуванням викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 15 червня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3