Єдиний унікальний номер 728/1201/16-к
номер провадження № 1-кп/728/97/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2016 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
за участі секретаря - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, утриманців не маючого, раніше не судимого
в скоєнні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.162, ч.1 ст.357 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
09.03.2016 року, близько 19:00 год. ОСОБА_6 прийшов до домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого в АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_7 , де упевнившись у відсутності власниці домоволодіння, в порушення ст.30 Конституції України, згідно з положеннями якої кожному гарантується право на недоторканість житла, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, усвідомлено, не отримавши дозволу власника житла, шляхом відкриття ключем вхідних дверей проник всередину житлового будинку, порушивши конституційні права ОСОБА_4 .
В цей же день і час ОСОБА_6 з метою викрадення офіційного документа прийшов до домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого в АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_7 і за допомогою металевого ключа від вхідних дверей проник всередину житлового будинку, де з шухляди столу, розташованого в спальній кімнаті приміщення, викрав боргову розписку, яка посвідчувала наявність боргу у ОСОБА_6 перед ОСОБА_7 та печатку з реквізитами «Фізична особа підприємець ОСОБА_7 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 », чим завдав ОСОБА_7 матеріальних збитків.
Окрім того, 24.03.2016 року близько 10:00 год. ОСОБА_6 з метою скоєння крадіжки чужого майна прибув до господарства ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_4 , де через незамкнені двері проник всередину сарайного приміщення та з кліток викрав 4 кролів загальною вагою 8 кг 250 г, вартістю 120.00 грн. за 1 кг, завдавши ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 990.00 грн.
Також, 25.03.2016 року близько 10:00 год. ОСОБА_6 з метою скоєння крадіжки чужого майна прибув до господарства ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_4 , де шляхом вільного доступу з клітки, яка знаходилася на подвір`ї повторно викрав 1 кроля вагою 2 кг 800 г вартістю 120 грн. за 1 кг, завдавши ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 336 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав повністю і суду пояснив, що дійсно, 09.03.2016 року, близько 19:00 год. він прийшов до домоволодіння ОСОБА_4 , розташованого в АДРЕСА_3 , в якому проживає ОСОБА_7 , де шляхом відкриття ключем вхідних дверей проник всередину житлового будинку з метою викрадення боргової розписки, проте своїх намірів не реалізував, оскільки мав побоювання щодо того, що господарі будинку можуть його застати, тому покинув вказане господарство, але через деякий час повернувся, знову таким же способом проник до будинку, де з шухляди столу, розташованого в спальній кімнаті приміщення, викрав боргову розписку, яка посвідчувала наявність у нього боргу перед ОСОБА_7 та печатку; також 24.03.2016 року близько 10:00 год. він з метою скоєння крадіжки прибув до господарства ОСОБА_5 , яке розташоване в АДРЕСА_4 , де через незамкнені двері проник всередину сарайного приміщення та з кліток викрав 4 кролів, а 25.03.2016 року близько 10:00 год. він повторно у вказаному господарстві з клітки, яка знаходилася на подвір`ї, викрав 1 кроля; у скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати; запевнив, що повернув викрадене потерпілим і не допустить подібних дій у майбутньому.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 09.03.2016 року ОСОБА_6 незаконно проникав до її будинку, проте вона не має до нього жодних претензій, вважає за можливе дати йому шанс виправитись без ізоляції від суспільства. Цивільний позов у справі не заявляла.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_6 приблизно рік, всіляко допомагав йому; обвинувачений не раз бував у нього вдома і знав що і де знаходиться, тому і мав можливість викрасти його кролів, частина яких була в сараї, а частина на вулиці; на даний час всі кролі йому повернуті, тому жодних претензій до обвинуваченого не має. Цивільний позов у справі не заявляв.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Цивільний позов у справі не заявляв.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому діяннях, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вважає за доцільне не проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого, потерпілих та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_6 .
Заслухавши обвинуваченого, потерпілих, вивчивши письмові матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 в пред`явленому йому обвинуваченні, крім власного визнання ним своєї вини в судовому засіданні, підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, які є належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов`язаними для прийняття відповідного процесуального рішення.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України; своїми умисними діями, які виразилися в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України; своїми умисними діями, які виразились в незаконному проникненні до житла, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.162 КК України; своїми умисними діями, які виразились в крадіжці офіційного документа та печатки, вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.357 КК України, а тому його дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нового кримінального правопорушення.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості (ч.1 ст.162, ч.1 ст.357 КК України), середньої тяжкості (ч.2 ст.185 КК України), тяжких злочинів (ч.3 ст.185 КК України) пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу винного.
Щодо особи, ОСОБА_6 , то матеріали справи не містять його негативних характеристик, він розлучений, непрацюючий, раніше не судимий, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Як вбачається з положень п 4. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.
В судовому засіданні було встановлено, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є його щире каяття та відшкодування завданих збитків; обставиною, яка обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Суд не вбачає визначену в обвинувальному акті як обтяжуючу обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки факт перебування ОСОБА_6 в стані алкогольного чи іншого виду сп`яніння не був встановлений слідчим під час досудового розслідування, не охоплюється підозрою та обвинуваченням і не доведений в судовому засіданні.
Таким чином, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, наявність пом`якшуючих та обтяжуючої покарання обставин, особу винного та його ставлення до вчинених ним діянь, суд вважає за можливе за вчинення злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, ч.1 ст.162 КК України, ч.1 ст.357 КК України, із врахуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання призначеного вироком суду з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і буде виконувати покладені на нього обов`язки, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, що на думку суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілих.
Цивільні позови у справі не заявлялися.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 не обирався.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 370,373,374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
ОСОБА_6 визнати винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі.
Згідно з ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком суду з випробуванням з іспитовим строком в 2 (два) роки, зобов`язавши його відповідно до ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.
Речові докази по справі:
- 5 кролів, які передані під зберігальну розписку ОСОБА_5 залишити ОСОБА_5
- печатку круглої форми з надписом «Фізична особа підприємець ОСОБА_7 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 », яка передана на зберігання ОСОБА_7 залишити ОСОБА_7 .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Чернігівської області через Бахмацький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області ОСОБА_1