печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6570/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

провівши в приміщенні суду судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0006788 від 30.11.2014, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, п.9 ч.2 ст.115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_7 , 30.11.2014 приблизно о 14.00 год., знаходячись у квартирі АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_8 , по запрошенню останнього, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклого конфлікту, із застосуванням гострого предмету ( ножа), умисно наніс останньому колото-різані поранення з ушкодженням м`яких тканин та м`язів, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я та сприяли крововтраті.

Того ж дня, приблизно о 14.40 год., ОСОБА_7 , з метою приховання вказаного злочину, почав мити підлогу від крові ОСОБА_8 , при цьому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання смерті останнього, вирішив його вбити. З цією метою ОСОБА_7 підійшов ззаду до ОСОБА_8 і, використовуючи шнур на оптичному маніпуляторі від комп`юра, став здавлювати шию останнього, тим самим долаючи його волю до опору. Після чого ОСОБА_7 , використовуючі гострі предмети умисно наніс множинні удари ним в життєво-важливі органи голови та тулубу ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді комбінованої травми: відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки та в тканину головного мозку, множинних колото-різаних поранень шиї та живота з ушкодженнями внутрішніх органів з розвитком шоку, крововтрати, набряку набухання головного мозку, - від яких настала смерть ОСОБА_8 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 заявила письмове клопотання про призначення психофізіологічної експертизи на поліграфі обвинуваченого ОСОБА_7 з підстав наявності суттєвих суперечностей між висновком експертизи №66 щодо психолого-психіатричного стану обвинуваченого ОСОБА_7 та фактичними обставинами справи та поясненнями ОСОБА_7 , а також наявністю міжнародних норм та певних обставин вважати, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину перебував у неосудному або обмежено осудному стані, викликаному протиправною поведінкою потерпілого, тобто у стані афекту.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор заперечував проти необхідності задоволення вказаного клопотання, посилаючись на його безпідставність і на те, що в судовому засіданні шляхом допиту експертів обставини перебування ОСОБА_7 у стані афекту також були з`ясовані.

Потерпіла ОСОБА_9 про місце, день і час судового засідання повідомлялась належним чином, не з`явилась, суд визнав можливим проведення вказаного судового засідання за її відсутності.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження по суті внесеного клопотання, провівши судове слідство, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду справи суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на стадії досудового розслідування було призначено та проведено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу №66 від 27.01.2015, за висновками якої ОСОБА_7 у період кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, ознак психічних розладів та психічного захворювання не виявляв, та на даний час не виявляє. ОСОБА_7 за своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 у період, до якого відноситься кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Не виявляв ознак яких-небудь психічних розладів. ОСОБА_7 не виявляє ознаки хронічного алкоголізму та наркоманії та лікування не потребує. ( т.2 а.с. 199-204).

Подане захистом клопотання і перелік питань, який ініціюється перед експертом, фактично є аналогічним тому, яким орган досудового розслідування ініціював перед експертами, що мають відповідний фах, відповідні знання у галузі психології і психіатрії коло питань, необхідних для перевірки факту перебування чи неперебування ОСОБА_7 у стані фізіологічного чи паталогічного афекту на момент подій, які йому інкримінуються як злочин. Відповіді на вказані питання отримані і викладені у вищенаведеному висновку експертизи №66. Посилання захисту на те, що експертами не враховувались положення «міжнародних норм», є безпідставним, оскільки в судовому засіданні допитані за клопотанням захисту експерти ОСОБА_10 (психіатр) та ОСОБА_11 (психолог) підтверджували, що у складеному ними висновку вони використовували Міжнародну кваліфікацію хвороб 10 перегляду (МКХ-10), який захист називає як «міжнародні норми», оскільки жодного іншого тлумачення цьому висловленню захист не навів.

Крім того, захист, не будучи наділеним спеціальними знаннями в галузі психології і психіатрії, в змісті клопотання стверджує про те, що при проведенні на стадії досудового розслідування експертизи експерти допустили «недоліки аналізу психічного стану підекспертного на період до, під час і після вчинення злочину», «недоліки формулювання діагностичного та експертних висновків з відсутності як їх обгрунтування так і доказового розмежування, враховуючи низку загально-методичних підходів», при цьому захист змістовно не вказує, з чого ним зроблені такі висновки і на яких різних методиках, ніж ті, що були використані експертами, грунтуються ці позиції. З тих же підстав є незрозумілими висновки захисту щодо недотримання експертами «меж їх компетенції» при складанні ними висновку, адже під час допиту експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було встановлено, що вони, маючи близько 20-річний експертний стаж складали і надавали висновки по поставленим питанням виключно і з чітким дотриманням меж своєї компетенції.

Крім того, захистом при ініціюванні експертизи не вказане, якій сам експертній установі, акредитованій в державі Україна, він просить призначити експертизу «на поліграфі», а питання, зокрема «чи вчиняв ОСОБА_7 вбивство ОСОБА_12 » взагалі перебуває поза межами вирішення експертів, оскільки відноситься до виключної компетенції суду за результатами судового розгляду справи.

З огляду на викладене, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповіді на питання, які захист просить поставити на вирішення експертизи, були фактично надані як під час проведення експертного дослідження №66, так і були предметом додатково з`ясування під час допиту експертів в суді, ухвалою суду від 29.03.2016 в задоволенні клопотання захисту про призначення додаткової комплексної судової психолого-психіатричної експертизи за тими ж питаннями, було відмовлено, а відтак, судом не встановлено доцільності в призначенні психофізіологічної експертизи на поліграфі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 94, 242, 332 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
В задоволенні письмового клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення психофізіологічної експертизи на поліграфі обвинуваченого ОСОБА_7 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3