Справа № 366/280/16-к
Провадження № 1-кп/366/40/16
ВИРОК
Іменем України
07 червня 2016 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000661 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , освіта середня, не працююча, не заміжня,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Трьохізбенка, Слов`яносербського району, Луганської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючий, не одружений,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, не одруженого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 ;

з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7

інших учасників: потерпілої ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні № 0000661, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Зокрема, судом встановлено, що сторона обвинувачення зазначає, що 21.10.15, близько 11 години, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , за попередньою змовою між собою, запропонували останньому вчинити крадіжку будівельних матеріалів з господарства АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_8 . Погодившись на пропозицію ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 взяв коня з гужовою повозкою та відправились до господарства ОСОБА_8 .
З метою реалізації свого злочинного, протиправного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , близького 13 години, на гужовій повозці прибули до господарства ОСОБА_9 , маючи вільний доступ до вказаного будинку, так-як на прохання власниці - ОСОБА_9 . ОСОБА_3 виконувала господарські роботи на території господарства, відчинила замок вхідних дверей будинку, звідки таємно викрали: чотири нових листи шиферу (з 8 хвилями) вартістю 126 грн. за один лист, на суму 504 грн., три бувших у використанні листи шиферу (з 6 хвилями), вартістю 45 грн. за один лист, на суму 135 грн., один оцинкований кут для покрівлі (коньок покрівельний), вартістю 71 грн., та кути для покрівлі (коньок покрівельний) з п-подібним кутом, вкритих полімерними матеріалами, вартістю 157 грн. 71 коп. за один, на суму 473,13 грн., п`ять нових листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 79 грн. 86 коп. за один лист, на суму 399 грн., 03 коп., вісім бувших у використанні листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 35 грн. за один лист, на суму 280 грн., а всього викрали будівельних матеріалів на загальну суму 1862 грн. 16 коп. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , викравши будівельні матеріали, перенесли та склали їх на гужову повозку, яку ОСОБА_5 завчасно взяв у себе на господарстві, перевезли та сховали будівельні матеріали на території господарства ОСОБА_5 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1862 грн. 16 коп.
Крім того, 22.10.2015 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), завідомо, знаючи, що власниці господарства № 36 ОСОБА_11 не має вдома, ОСОБА_3 відчинила замок вхідних дверей будинку, звідки таємно викрали: чотири бувших у використанні листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 35 грн. за один лист, на суму 140 грн., а всього викрали майна на загальну суму 140 грн. З метою подальшої реалізації викрадених будівельних матеріалів ОСОБА_4 та ОСОБА_12 перенесли та склали їх на причіп сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який був приєднаний до автомобіля марки «Волга», д.н.з. НОМЕР_2 , та належать ОСОБА_13 , та перевезли на територію господарства АДРЕСА_1 .
Враховуюче викладене, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 своїми діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
Під час судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_3 після роз`яснення суті обвинувачення, не визнала себе винною. Надала покази, що близько трьох років поспіль допомагала потерпілій по господарству. За надану допомогу потерпіла платила грошовими коштами. 01жовтня 2015 року потерпіла дала ОСОБА_3 ключі від будинку та сказала щоб ОСОБА_4 оббив клейонкою вікно в будинку. Як повідомила в судовому засіданні обвинувачена, потерпіла дозволила обвинуваченій забрати гіпсокартон та дала ключі від будинку, шифер та коньки брати не дозволяла (при цій розмові ОСОБА_4 присутнім не був). Після того як ОСОБА_3 розповіла ОСОБА_4 що вони можуть забрати будівельні матеріали, той запропонував безоплатно надати деякі матеріали ОСОБА_5 , а деякі продати ОСОБА_13 .

ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_13 про купівлю гіпсокартону. Першого разу ОСОБА_13 віддавав матеріали ОСОБА_4 , а наступного,коли він забирав 4 листи гіпсокартону - обвинувачена. Всі грошові кошти отримував ОСОБА_4 (всього 1000 грн.). У жовтні (точної дати не пам`ятає) вони прийшла до господарства ОСОБА_5 та запропонували йому безоплатно віддати 4 листа гіпсокартону, 4 листа шифера та 3 конька. ОСОБА_5 погодився. Про те, що вказані матеріали належать потерпілій, ОСОБА_5 не повідомили. Спільно приїхали до будинку потерпілої, ОСОБА_5 до господарства потерпілої не заходив, будматеріали виносили та грузили ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення обвинувачення, не визнав себе винним. Пояснив, що в жовтні 2015 року ОСОБА_3 сказала йому що потерпіла віддала їй будівельні матеріали. Разом з обвинуваченою ОСОБА_3 запропонували ОСОБА_5 4 листи гіпсокартону, 4 листи шиферу та 3 конька безоплатно. Все це майно знаходилось в будинку потерпілої, до якого всі разом поїхали на підводі. ОСОБА_5 до господарства не заходив, а стояв на вулиці біля будинку. Всі будівельні матеріали грузили ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Через деякий час ОСОБА_4 запропонував гіпсокартон, що лишився, продати ОСОБА_13 . Пішов до його будинку та домовився про продаж. ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 поїхали до будинку потерпілої, разом зайшли до будинку де ОСОБА_13 відібрав 10 листів та відвіз додому. Потім повернувся ще за 4-ма листами, які йому вже віддавала ОСОБА_3 . Всього за все надане майно ОСОБА_13 сплатив 1 000 грн. Саму розмову про те, що потерпіла надала дозвіл забрати матеріали з будинку ОСОБА_4 не чув, а дізнався про це зі слів ОСОБА_3 . Чув як остання розповіла ОСОБА_5 про те, що майно належить потерпілій.

Обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення обвинувачення, не визнав себе винним. Надав покази, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 запропонували йому віддати безкоштовно будматеріали. Про те, що ці матеріали належать потерпілій йому повідомила ОСОБА_3 та сказала, що отримала від неї дозвіл на те щоб їх забрати. ОСОБА_5 погодився та разом з ними на його ж підводі поїхали до господарства потерпілої. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 погрузили на підводу 5 листів гіпсокартону, 8 половинок листа гіпсокартону, 4 листи шиферу та 3 коньканових та 1 старий. Привезли до його будинку та вигрузили. Цього ж дня ввечері приїхали працівники міліції.

Потерпіла ОСОБА_8 надала суду покази, що ОСОБА_3 підробляла у неї на господарстві. В неї були ключі від будинку, в якому знаходилися будівельні матеріали, які привіз син потерпілої, а саме: 19 листів гіпсокартону, 9 11 половинок листів гіпсокартону, 7 листів шиферу та 3 нових листи конька. Ключі надала ОСОБА_3 десь в березні-квітні 2015 року для того щоб вона мала вільний доступ до інвентарю. Восени зателефонували сусідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що в неї з будинку викрали гіпсокартон. Дозвіл ОСОБА_3 забрати будівельні матеріали не давала, а сказала, що якщо залишаться якісь залишки від них то вона їй їх потім віддасть.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовилася надавати свідчення, оскільки є близьким родичем ОСОБА_5 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що до його господарства ввечері близько 19 год. 00 хв. прийшов ОСОБА_4 (точної дати не пам`ятає) та запитав чи потрібен гіпсокартон. ОСОБА_13 зацікавився, оскільки в господарстві потрібні були будівельні матеріали. Було вже пізно і тому сказав щоб той прийшов зранку щоб прийняти рішення. Наступного дня ОСОБА_4 прийшов близько 08 год. 00 хв., разом під`їхали до будинку потерпілої, зайшли до будинку, гіпсокартон стояв в кімнаті, 10 листів свідок відібрав для купівлі, а ще 4 вирішив лишити. ОСОБА_4 та ОСОБА_12 погрузили 10 листів гіпсокартону (1, 25 на 2,5 м) за які свідок заплатив 800 грн. Після чого матеріали привезли до нього додому. Пізніше домовився придбати ще 4 листи гіпсокартону, які лишились по зниженій ціні ( 50 грн. за лист). ОСОБА_4 сказав, що хазяйка будинку розрахувалася з ними матеріалом (гіпсокартоном) за виконану роботу і дозволила забрати з будинку, ніяких сумнівів не виникало, оскільки обвинувачений мав ключ від будинку потерпілої. Через 2 дні приїхав слідчий та повідомив щоб ОСОБА_13 не використовував вказаний гіпсокартон, оскільки він крадений, написав розписку що лишить у себе його на зберігання.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_13 сказав йому, що вони разом з ОСОБА_4 повинні поїхати до с. Піски за гіпсокартоном. Коли приїхали до будинку потерпілої, то ОСОБА_4 відчинив двері в будинок та привів до кімнати де знаходились 10 листів гіпсокартону, які погрузили в автомобіль та повернулись до господарства ОСОБА_13 . Бачив як ОСОБА_13 передав 800 грн. ОСОБА_4 за 8 листів гіпсокартону. Потім поїхали за ще 4 -ма листами, які віддала їм ОСОБА_3 , оскільки ключі від будинку були вже в неї. Всього за всі листи гіпсокартону ОСОБА_13 сплатив 1 000 грн.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 повідомила, що бачила як восени 2015 року з будинку ОСОБА_8 автомобілем марки «Волга» білого кольору, вивозили близько 10 листів гіпсокартону. Хто саме вивозив та грузив гіпсокартон свідок не бачила.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що про те що сталося їй стало відомо від слідчого, сама про обставини справи нічого не знає.

Крім того, в судовому засіданні досліджені наступні письмові докази:
-Протокол огляду місця події від 22.10.2015, згідно якого оглянуто господарство АДРЕСА_3 , де вчинено крадіжку будівельних матеріалів потерпілої;
-Протокол огляду місця події від 03.11.2015 з ілюстрованою таблицею, відповідно до якого оглянуто господарство АДРЕСА_4 та виявлено викрадені у потерпілої будівельні матеріали;
-Протокол огляду місця події від 03.11.2015 з ілюстрованою таблицею, відповідно до якого оглянуто господарство АДРЕСА_5 та виявлено викрадені у потерпілої будівельні матеріали;
-Протокол огляду місця події від 15.12.2015, відповідно до якого оглянуто господарство АДРЕСА_4 та виявлено викрадені у потерпілої будівельні матеріали;
-Висновок експерта № 8-04/450 від 25.12.2015, відповідно до висновків якого визначено ринкову вартість листів гіпсокартону, шиферу, планки конькової, що були виявлені під час огляду місця події від 03.11.2015 року в господарствах АДРЕСА_6 ;
-Висновок експерта № 8-04/474 від 25.12.2015, відповідно до висновків якого визначено ринкову вартість одного коника покрівельного фігурного з п-подібним кутом, що були виявлені під час огляду місця події від 03.11.2015 року в господарстві АДРЕСА_4 ;
-Протоколи проведення слідчого експерименту від 22.01.2016 року за участю підозрюваної ОСОБА_3 , від 22.01.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , від 22.01.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 з відеозаписами.
Суд під час дослідження вказаних письмових доказів встановив, що слідчим при проведенні та процесуальному оформленні слідчого експерименту не дотримані процесуальні вимоги до вказаних протоколів. Зокрема, під час допиту обвинувачених, останні вказали, що слідчий не надав їм для ознайомлення зміст протоколів проведення слідчих експериментів від 22.01.2016 року за їх участю, а тільки зазначив про необхідність проставлення ними підпису в графі про ознайомлення учасників з правами та обов`язками. Також, при дослідженні вказаних протоколів від 22.01.2016 року судом встановлено, що учасниками (потерпілою, підозрюваними) слідчої дії не підписано зазначені процесуальні документи, а також відсутні відомості в протоколах слідчого експерименту про відмову від ознайомлення та підпису вказаних учасників.
Законодавець в ст.ст. 240, 104 КПК України передбачив вимоги до порядку проведення та процесуального оформлення слідчої дії слідчий експеримент. Зокрема, вказані норми закону передбачають, що учасники процесуальної дії повинні ознайомитись із текстом протоколу та підписати його, що відповідно до досліджених письмових доказів наданих стороною обвинувачення та показів обвинувачених дотримано не було.
Відповідно до положень ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що докази надані стороною обвинувачення, а саме протоколи проведення слідчого експерименту від 22.01.2016 року за участю підозрюваної ОСОБА_3 , від 22.01.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , від 22.01.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 є недопустимими, і не можуть бути прийняті судом при ухваленні судового рішення.
Таким чином судом встановлено, що 21.10.15, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , за попередньою змовою між собою, домовились про вчинення крадіжки будівельних матеріалів з господарства АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прибули до господарства ОСОБА_9 , маючи вільний доступ до вказаного будинку, так-як на прохання власниці - ОСОБА_11 , ОСОБА_3 виконувала господарські роботи на території господарства, відчинила замок вхідних дверей будинку, звідки таємно викрали: чотири нових листи шиферу (з 8 хвилями) вартістю 126 грн. за один лист, на суму 504 грн., три бувших у використанні листи шиферу (з 6 хвилями), вартістю 45 грн. за один лист, на суму 135 грн., один оцинкований кут для покрівлі (коньок покрівельний), вартістю 71 грн., та кути для покрівлі (коньок покрівельний) з п-подібним кутом, вкритих полімерними матеріалами, вартістю 157 грн. 71 коп. за один, на суму 473,13 грн., п`ять нових листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 79 грн. 86 коп. за один лист, на суму 399 грн., 03 коп., вісім бувших у використанні листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 35 грн. за один лист, на суму 280 грн., а всього викрали будівельних матеріалів на загальну суму 1862 грн. 16 коп.
В подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , викравши будівельні матеріали, запропонували ОСОБА_5 придбати вказані матеріали, але останній повідомив, що на даний час не має грошових коштів, на що ОСОБА_16 та ОСОБА_4 погодились надати їх безкоштовно враховуючи наявні між ними родинні відносини. Потім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перенесли та склали викрадені матеріали на гужову повозку, яку ОСОБА_5 взяв у себе на господарстві, перевезли будівельні матеріали на території господарства ОСОБА_5 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , які останній зберігав відкрито без приховування, оскільки не знав про їх викрадення.
Крім того, 22.10.2015 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, які охоплювались єдиною метою щодо таємного викрадення чужого майна (крадіжку), завідомо, знаючи, що власниці господарства № 36 ОСОБА_11 не має вдома, ОСОБА_3 відчинила замок вхідних дверей будинку, звідки таємно викрали: чотири бувших у використанні листів гіпсокартону марки «Knauf», вартістю 35 грн. за один лист, на суму 140 грн., а всього викрали майна на загальну суму 140 грн. З метою подальшої реалізації викрадених будівельних матеріалів ОСОБА_4 та ОСОБА_12 перенесли та склали їх на причіп сірого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , який був приєднаний до автомобіля марки «Волга», д.н.з. НОМЕР_2 , та належать ОСОБА_13 , та перевезли на територію господарства АДРЕСА_1 .
Суд, вважає доведеною винність обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Допитом обвинувачених, потерпілої, свідків та дослідженням письмових матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що докази таємного викрадення чужого майна обвинуваченим ОСОБА_5 , які були покладені органами досудового розслідування в основу його обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і на які посилається сторона обвинувачення, були одержані з порушенням вимог кримінального процесуального закону та спростовуються показами обвинувачених, свідків та потерпілої. Інші докази, які б вказували на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України стороною обвинувачення суду надано не було.

Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчинені злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також доказах, одержаних незаконним шляхом.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; при цьому обов`язок доказування зазначених обставин відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на прокурора.
Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності (прямо чи непрямо підтверджує існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, ст. 85 КПК України), допустимості (отримання у порядку, встановленому цим Кодексом, ст. 86 КПК України), достовірності (чи відповідає фактичним обставинам справи), а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ст. 99 КПК України до документів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження можуть належати: протоколи процесуальних дій та додатки до них, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як визначено у рішенні Конституційного суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011 року перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Узагальнюючи викладене, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела наявності в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено,що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винних.

Відповідно до положень ст. 12 КК України вчинений обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 злочин, є злочином середньої тяжкості. Також, ОСОБА_3 характеризується за місцем проживання посередньо, не заміжня, стан здоров`я задовільний, офіційно не працююча, раніше судима.

Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується за місцем проживання посередньо, не одружений, стан здоров`я задовільний, офіційно не працюючий, раніше судимий.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, суд не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

З`ясувавши обставини та перевіривши їх доказами, враховуючи особи обвинувачених, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи обставини справи та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинувачених, відсутність обтяжуючих обставини, суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 без відбування покарання, та приймає рішення, згідно ст. 75 КК України, про звільнення їх від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Призначення саме такого покарання, на погляд суду, є необхідним і буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 попередження вчинення нових злочинів.

Процесуальні витрати складають 982 грн. 08 коп. - кошти затрачені на проведення судової-товарознавчої експертизи.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, та згідно ст. 76 КК України, покласти на неї обов`язки: протягом іспитового строку, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки: протягом іспитового строку, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виправдати за ч.2 ст.185 КК України за недоведеністю у його діях складу даного кримінального правопорушення.
Речові докази: 4 нових та 3 бувших у використанні листів шифера, 1 оцинкований кут для покрівлі (коньок покрівельний), 3 кути для покрівлі (коньок покрівельний), 5 нових листів гіпсокартону марки «Knauf», що зберігаються у громадянина ОСОБА_5 , 10 нових листів гіпсокартону марки «Knauf» та 4 бувших у використанні листів гіпсокартону марки «Knauf», що зберігаються у громадянина ОСОБА_13 повернути законному володільцю ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 982грн. 08 коп., в рівних частинах по 491 грн. 04 коп. з кожного.
Цивільний позов не подавався.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1