В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

процесуального прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Князє-Григорівка Велико-Лепетиського району Херсонської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні непрацездатну матір, військовослужбовця, старшого сержанта військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, водія відділення інженерної техніки інженерно-саперного взводу роти бойового забезпечення, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

02 серпня 2015 року о 18 год. 15 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в порушення вимог ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», п. 2.9 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21 150» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по Набережній магістралі в м. Запоріжжя зі сторони вул. Нижньодніпровської в напрямку вул. Української. Рухаючись в населеному пункті, а саме в місті Запоріжжя, ОСОБА_4 , будучи особою яка керує транспортним засобом, діючи в порушення вимог ст.ст. 1, 14 Закону України «Про дорожній рух» та п.п. 12.1, 12.4, 12.9, 18.4 «Правил дорожнього руху України» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, зі швидкістю 79,6 км/год, що перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб постійно мати можливість контролювати його рух, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованому напроти розважального комплексу «Reikartz» по проспекту Маяковського, 19 у м. Запоріжжя, у зв`язку зі зниженням уваги та реакції, а також порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити, що перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом зупинився автомобіль, не зменшивши швидкість свого руху аж до зупинки транспортного засобу, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у середній смузі та виїхавши на пішохідний перехід скоїв наїзд на пішохода громадянина ОСОБА_7 , який справа на ліво по напрямку руху автомобіля «ВАЗ-21 150», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , перетинав на вищевказаному пішохідному переході проїжджу частину Набережної магістралі.

Внаслідок порушення ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху пішоходу ОСОБА_7 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження у виді поєднаної травми тулуба і кінцівок, яке виразилось повними поперечними переломами 3-8 ребер по середньо-ключичній лінії праворуч, 1-6 ребер по передньо-пахвовій лінії, 7-го ребра по задній пахвовій лінії праворуч, 8-11 ребер по лопаточній лінії праворуч; повним поперечним переламом 5-8 ребер по середньо-ключичній лінії ліворуч, 8, 9 ребер по передній пахвовій лінії ліворуч та 10, 11 ребер по задній пахвовій лінії ліворуч; закритим переломом тіла правої лопатки, з крововиливом в м`які ткані у місцях переломів; розривом лівого крижово-клубового зчленування, закритим переломом правої клубової кістки, закритими багато уламковими переломами верхніх та нижніх гілок лонних кісток; крововиливом під плевру на задніх поверхнях легень, забою легень з крововиливом у прикорньовому відділі, крововиливами у клітчатку зачеревного простору праворуч і ліворуч, крововиливами у навколо ниркову жирову клітчатку праворуч і ліворуч, крововиливами у клітчатку малого тазу, розривом в області висхідної дуги аорти з крововиливами під адвентиціальну оболонку із наявністю у порожнині навколосерцевої сорочки рідкої крові та її згустків; крововиливами в області воріт селезінки; закритим повним косопоперечним переломом правої стегнової кістки у середній третині, закритим уламковим переломом у верхній третині правої великоберцової кістки, закритим повним поперечним переломом голівки правої малоберцової кістки, закритим повним поперечним переломом голівки лівої малоберцової кістки, закритим повним поперечним переломом медиальної кісточки лівої великоберцової кістки, крововиливами в м`які ткані у місцях переломів; крововиливами у м`які ткані на задній і внутрішній поверхні правого передпліччя; саднами, крововиливами, забитими ранами на верхніх та нижніх кінцівках, від яких ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у міській клінічній лікарні № 5 міста Запоріжжя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у інкримінованому кримінальному правопорушенні, щиро покаявся у скоєному, пояснив суду, що 2 серпня 2015 р. він перебував з друзями на острові Хортиця, де вживав алкогольні напої. Приблизно за годину до ДТП йому подзвонила матір, яка хворіє астмою, та попросила привезти їй ліки. Оскільки ліки треба було забрати з Міської лікарні № 5, він попросив товариша відвезти його до лікарні, а потім додому. Оскільки товариш не був обізнаний у місті Запоріжжя, він вирішив сісти за кермо та самостійно поїхати до лікарні. Зазначив, що не відчував себе п`яним, а відчував лише хвилювання за здоров`я матері. Після того як він сів за кермо, поїхав по Набережній магістралі, на якій був значний трафік, всі полоси руху були зайняті транспортними засобами, він рухався зі швидкістю приблизно 79 км/год. у середній смузі. Виїхавши на пішохідний перехід він, не помітивши, що ОСОБА_7 переходить дорогу справа на ліво по напрямку руху автомобіля, скоїв на нього наїзд. Він вибіжав з автомобіля, почав надавати пішоходу першу медичну допомогу, викликав швидку допомогу та поліцію. Після оформлення документів працівниками поліції, він одразу поїхав до лікарні, але потерпілого врятувати не вдалось, він помер. ОСОБА_4 вживав заходів до пошуку родичів загиблого, надав оголошення у газету. Після того, як знайшлись родичі, він відшкодував шкоду, надав допомогу на поховання, приніс свої вибачення. Просив суд не обирати йому суворого покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 , яка є двоюрідною сестрою загиблого ОСОБА_7 , у судовому засіданні пояснила, що претензій до обвинуваченого не має, оскільки він надавав першу допомогу ОСОБА_7 , викликав швидку допомогу та поліцію, розшукував родичів, надав допомогу на поховання та відшкодував шкоду. Просила суд не обирати ОСОБА_4 суворе покарання.

Також, крім повного визнання обвинуваченим свої вини, його вина у вчиненні злочину підтверджується протоколом огляду місця ДТП від 2 серпня 2015 р., протоколом огляду місця пригоди від 7 серпня 2015 р., протоколом огляду диска з камер відеоспостереження від 17 серпня 2015 р., висновком судово-медичної експертизи № 3099 від 9 вересня 2015 р., протоколом впізнання трупа від 29 серпня 2015 р., висновком транспортно-трасологічної експертизи № 426/15, висновком автотехнічної експертизи № 464/15.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку, провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням письмових матеріалів (експертиз та ін.), даних про особу обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, у відповідності до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, спричинених наслідків в результаті злочину настала смерть особи. Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, на обліку в КУ «ОКПЛ» та КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер» на даний час не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, є учасником бойових дій, учасником АТО. На даний час ОСОБА_4 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України, є водієм інженерної техніки, за місцем служби характеризується позитивно, за час служби мав заохочення, нагороджувався грамотами. За сімейним станом обвинувачений не одружений (розлучений), на утриманні має непрацездатну матір, яка хворіє на тяжкі захворювання, що підтверджено медичною документацією.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність перелічених вище обставин, які пом`якшують покарання, та даних про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.
Також при призначенні покарання судом враховуються роз`яснення, надані у пунктах 2022 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
З урахуванням характеру та мотивів допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, наслідків, що настали, відомостей про особу обвинуваченого, негативного ставлення до скоєного, поведінки обвинуваченого після скоєння злочину, обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, суд доходить висновку, що доцільним та необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших злочинів є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 основне покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши його від відбування цього покарання з випробуванням. Оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем, контроль за поведінкою ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 76 КК України слід покласти на командира військової частини, в якій ОСОБА_4 проходить військову службу.

Відповідно до частини другої статті 69 Кримінального кодексу України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного, суд може не призначати додаткове покарання, встановлене в санкції статті як обов`язкове.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Враховуючи обставини вчинення злочину, його мету та мотиви, наведену вище сукупність обставин, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, та які істотно знижують суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину, а також те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, який відповідно до покладених на нього обов`язків є водієм інженерної техніки, на якій виконує бойові завдання, з урахуванням наданого суду клопотання командира військової частини, думки прокурора та потерпілої, враховуючи існуючу в державі суспільно-політичну ситуацію та необхідність сприяння захисту територіальної цілісності України, суд вважає за можливе застосувати частину другу статті 69 Кримінального кодексу України, та призначаючи покарання ОСОБА_4 не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України, а про судові витрати відповідно до ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 2 ст. 69 Кримінального кодексу України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування основного покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

На підставі ч. 2 ст. 76 Кримінального кодексу України контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Речові докази по справі:

-автомобіль ВАЗ-21150, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути за належністю ОСОБА_4 ,

-фрагмент правого дзеркала та фрагментів фар автомобіля ВАЗ-21150, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , - повернути за належністю ОСОБА_4 ,

-одяг громадянина ОСОБА_7 труси, брюки джинсові з ременем, туфлі, два металевих ключі від замків, - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судові витрати на залучення експертів (експертиза № 425/15 від 7 серпня 2015 р.) у розмірі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судові витрати на залучення експертів (експертиза № 426/15 від 10 серпня 2015 р.) у розмірі 736 (сімсот тридцять шість) гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь державного бюджету України судові витрати на залучення експертів (експертиза № 464/15 від 20 серпня 2015 р.) у розмірі 736 (сімсот тридцять шість) гривень 56 копійок.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1