Справа № 363/1183/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/855/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 14.07.2016

УХВАЛА
Іменем України
14 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000096 за апеляційною скаргою прокурора Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 травня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000096 щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто Вишгородському відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25 травня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000096 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, повернуто Вишгородському відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури.

Рішення мотивовано тим, що формулювання обвинувачення у провадженні щодо ОСОБА_8 є не конкретним та містить взаємовиключні твердження про обставини пригоди; правова кваліфікація кримінального правопорушення не відповідає змісту сформульованого обвинувачення, не узгоджується з номером частини статті 15 КК України. Крім того, в обвинувальному акті відсутня низка обставин, що свідчить про неналежне встановлення події злочину. Зазначені неточності є суттєвими, а наведені обставини складають об`єктивну сторону злочину і підлягають обов`язковому доказуванню в ході кримінального провадження та в разі визнання особи винуватою мають бути обов`язково зазначені в змісті вироку (ч. 3 ст. 374 КПК України).

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Вишгородського районного суду від 25 травня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вимоги обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки прийнято з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України, а тому, відповідно до ст. 409 КПК України, підлягає скасуванню. Зокрема, на думку апелянта, вимоги ст. 291 КПК України прокурором дотримані в повному обсязі. Так, апелянт вважає, що твердження суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не зазначено, де саме сталося затримання ОСОБА_8 на місці пригоди чи неподалік від нього, чи мав при цьому він можливість розпорядитися викраденим чи ні, спростовуються змістом обвинувального акту, відповідно до якого можна стверджувати, що обвинувачений перебував на місці скоєння кримінального правопорушення, а саме, у транспортному засобі. Окрім того, прокурор звертає увагу, що в ході підготовчого судового засідання обвинувачений та потерпілий клопотань не мали, проти призначення судового розгляду не заперечували. Також прокурор зазначає, що при розгляді обвинувального акту щодо ОСОБА_9 було допущено низку процесуальних порушень, зокрема, не вказано, в який строк мають бути усунуті недоліки та призначено обвинувальний акт до розгляду із пропуском встановлених законом строків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Пунктом а) ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті, який складено щодо ОСОБА_8 , містяться відомості фактичних обставин кримінального правопорушення та зазначена правова кваліфікація вчиненого ними діяння з посиланням на положення закону і частину статті закону України, без зазначення чітко сформульованого обвинувачення.

Окрім того, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, в порушення положень п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, не розмежовані між собою.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про нечіткість викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_8 , та їх суперечність з правовою кваліфікацією діяння, що є порушенням норм КПК України та унеможливоює подальше провадження за вказаним обвинувальним актом.

Аргументи прокурора стосовно того, що підготовче судове засідання було призначено із порушенням встановлених КПК України строків, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000096 (єдиний унікальний номер судової справи №363/1183/16-к) було зареєстровано 28 березня 2016 року /а.п.8/ та головуючим суддею було визначено ОСОБА_1 . Однак, відповідно до довідки, складеної помічником судді Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_10 , в період з 29 березня 2016 року по 07 квітня 2016 року включно, вказаний суддя перебував на лікарняному /а.п.9/. Таким чином, підготовче судове засідання було призначено у встановлений законом строк.

Вказівка апелянта на той факт, що в оскаржуваній ухвалі не зазначено строк для усунення встановлених недоліків, є слушною, проте, вцілому, дана обставина не впливає на правильність прийнятого судом рішення і в даному випадку, прокурор має керуватися поняттям розумних строків для дотримання встановлених законодавством процесуальних вимог щодо розгляду провадження.

Оскільки за результатами підготовчого засідання суд має право повернути прокурору обвинувальний акт у разі невідповідності його вимогам закону, посилання апелянта на те, що сторони не заперечували проти призначення судового розгляду є недоречним, оскільки суд діяв в інтересах захисту прав як потерпілого, так і обвинуваченого, в межах своєї компетенції і для дотримання законності при розгляді кримінального провадження.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що посилання прокурора на відсутність правових підстав для повернення судом першої інстанції обвинувального акта щодо ОСОБА_8 , є необґрунтованими, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 25 травня 2016 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України Вишгородському відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області залишити без змін.

С У Д Д І

____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4