Справа № 184/1874/15-к
Номер провадження 1-кп/184/9/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в залі суду в м. Покров відкрите судове засідання у кримінальному провадженні відносно

? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Курськ, РФ, циганки, громадянки України, має неповну середню освіту, не заміжньої, не працюючої, яка проживає по АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 04.10.1995 року Орджонікідзевським міським судом за ст. 140 ч. 2, 46-1 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 29.02.1996 року Орджонікідзевським міським судом за ст. ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2, 143 ч. 2, 42 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі у ВК загального режиму з конфіскацією майна. 07.09.1998 року звільнена на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року;

- 22.05.2002 року Орджонікідзевським міським судом за ст. ст. 190 ч. 2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 роки;

- 12.09.2003 року Орджонікідзевським міським судом за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 190 ч. 2, 309 ч. 1, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбутий термін 1 рік 6 місяців за вироком Орджонікідзевського міського суду від 22.05.2002 року і до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі. 21.10.2008 року звільнена по відбуттю строку покарання;

- 04.03.2009 року Орджонікідзевським міським судом за ст. ст. 190 ч. 2, 75, 76 п. 4 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки;

- 17.06.2010 року Орджонікідзевським міським судом за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано не відбутий термін 6 місяців за вироком Орджонікідзевського міського суду від 04.03.2009 року і до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 22.08.2014 року звільнена по відбуттю строку покарання;

- 14.07.2015 року вироком апеляційного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2015 року близько 23 години 00 хвилин в м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області ОСОБА_3 , знаходячись в кафе «Вавілон», розташованого по вул. Соборна (Правди) побачила раніше незнайому ОСОБА_6 , на шиї якої висів золотий ланцюжок із золотим хрестиком, після цього у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння золотим ланцюжком з хрестиком, що належав ОСОБА_6 .. В цей же день і час ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір з корисних спонукань відкрито, повторно, шляхом ривку заволоділа належним ОСОБА_6 майном, а саме ланцюжком із золота 585 проби вагою 5,85 грамів вартістю 2605 грн. 41 коп. та золотим хрестиком 585 проби вагою 1 грам вартістю 445 грн. 37 коп., чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3050 грн. 78 коп.. Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникла, розпорядившись викраденим в наступному на власний розсуд, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3050 грн. 78 коп..

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 186 ч. 2 Кримінального кодексу України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
В ході судового засідання обвинувачувана ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що влітку 2015 року вона знаходилась в кафе «Вавілон», відпочивала, пила пиво. Потім до них підсіли люди. До потерпілої ОСОБА_9 вона сиділа спиною, потерпіла також до неї сиділа спиною. Вона хотіла обійти стіл, за яким сиділа потерпіла. Вона почала сваритися не з потерпілою, а з іншою її подругою. Потерпіла штовхнула її, а потім вона штовхнула потерпілу і в цей момент видно вийшло так, що вона заціпила своїми довгими нігтями ланцюжок на шиї потерпілої. Вона не заперечує той факт, що заціпила ланцюжок і той порвався, але вона його не брала. В кафе багато було людей, міг хтось з них підібрати ланцюжок. Ніхто не міг знайти його. Працівники поліції приїхали до неї на третій день після того, що трапилося. Потерпілу і свідків вони допитували без неї. Вона просила адвоката, тому що не грамотна, але їй не дали. Вона відмовляється від даного епізоду, тому що не винувата. У неї був конфлікт з потерпілою. Вона бачила на шиї потерпілої ланцюжок, але вона його не зривала. Вона не бачила, який був ланцюжок з золота чи срібла, там було темно. Що було далі, вона не бачила, тому що пішла додому. Вона нікуди не бігла, а просто пішла. Їй подзвонили по телефону, коли вона йшла додому. У неї вдома донька хвора була. Далі вона пішла погуляти. Вона не тікала, поліція знає, де вона мешкає. Вона казала слідчому, що їй потрібен адвокат. На досудовому слідстві вона писала в протоколі, що відмовляється від показань. Її закрили в серпні 2015 року після утвердження Апеляційним судом. Її знайшли працівники поліції за ланцюжок через три дні, побачили її в місті і покликали, нічого в неї не вилучали. При собі у неї нічого не було. Вину визнає тільки в тому, що вона зірвала нігтями ланцюжок з шиї потерпілої, але не брала його. В даному епізоді вона не винна.

Крім того, в судовому засіданні досліджені і інші докази, якими встановлено наступне:
- поясненнями потерпілої ОСОБА_6 доведено, що 24 липня 2015 року приблизно о 22 годині вона з сестрою ОСОБА_10 , її чоловіком ОСОБА_8 відпочивали в кафе «Вавілон», де розпивали слабоалкогольні напої. До їхнього столику підійшла ОСОБА_11 і почала до них чіплятися. У неї на шиї висів золотий ланцюжок з золотим хрестиком. ОСОБА_11 штовхнула її в груди і в цей час зірвала з шиї ланцюжок і почала тікати. Вона з сестрою та її чоловіком почали наздоганяти ОСОБА_12 . Коли вони вибігли з кафе, ОСОБА_13 вже ніде не було. Після чого вона викликала працівників міліції. Крадіжкою їй спричинено майнову шкоду на суму близько 3600 грн.. Цивільний позов нею не заявлений. Відносно міри покарання покладається на розсуд суду;

- поясненнями свідка ОСОБА_10 доведено, що 24 липня 2015 року приблизно о 22 годині вона з сестрою ОСОБА_14 , своїм чоловіком ОСОБА_8 відпочивали в кафе «Вавілон», де розпивали слабоалкогольні напої. До їхнього столику підійшла ОСОБА_11 і почала до них чіплятися. У її сестри ОСОБА_6 на шиї висів золотий ланцюжок. ОСОБА_11 штовхнула правою рукою її сестру в груди і в цей час зірвала з шиї ланцюжок і почала тікати. Вона з сестрою та своїм чоловіком почали наздоганяти ОСОБА_12 .. Коли вони вибігли з кафе, Огли вже не було;

- поясненнями свідка ОСОБА_8 доведено, що 24 липня 2015 року приблизно о 22 годині він зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 та її сестрою ОСОБА_6 відпочивали в кафе «Вавілон». Вони сиділи за столиком біля входу в кафе. За іншим столиком сиділа невідома йому жінка циганської національності, яка встала, коли ОСОБА_15 і ОСОБА_14 підходили з танцювального майданчику до столику і щось їм сказала, що саме, він не чув, тому що гучно грала музика. Після чого ОСОБА_11 штовхнула ОСОБА_14 спочатку лівою рукою, а потім правою і зірвала з її шиї ланцюжок, а потім почала тікати з кафе. Він почув, як ОСОБА_14 крикнула ОСОБА_11 , щоб віддала ланцюжок. Він встав і побіг разом з ОСОБА_15 і ОСОБА_14 на вулицю, щоб наздогнати ОСОБА_11 , але її вже не було видно, тому що було темно;

- витягом з кримінального провадження (а.с.1) доведено, що 24.07.2015 року близько 23 години невстановлена особа, перебуваючи в кафе «Вавілон», розташованого по вул. Г.Правди в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, відкрито заволоділа золотим ланцюжком та золотою підвіскою, що належить ОСОБА_6 , чим спричинила останній матеріальної шкоди;

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 8) доведено, що 24.07.2015 року приблизно о 23.00 годині в кафе «Вавілон» по вул. Г.Правди в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, шляхом ривка відкрито заволоділа золотим ланцюжком , що їй належав;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.11) доведено, що ОСОБА_6 впізнала на фото №2 ОСОБА_3 , яка 24.07.2015 року близько 01 години, знаходячись в кафе «Вавілон», відкрито заволоділа золотим ланцюжком з хрестиком;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.14) доведено, що ОСОБА_10 впізнала на фото № 1 ОСОБА_3 , яка 24.07.2015 року, знаходячись в кафе «Вавілон», відкрито заволоділа золотим ланцюжком з хрестиком з шиї ОСОБА_6 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.с.19) доведено, що ОСОБА_8 впізнав на фото № 3 ОСОБА_3 , яка 24.07.2015 року, знаходячись в кафе «Вавілон», відкрито заволоділа золотим ланцюжком з хрестиком з шиї ОСОБА_6 ;

- висновком товарознавчої експертизи № 40 від 18.08.2015 року (а.с.45) доведено, що вартість ланцюжка, виготовленого з металу жовтого кольору 585 проби вагою 5,85 грами, плетіння «Бісмарк», довжиною 50 см 2605,41 грн.; вартість хрестику, виготовленого з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 1 грам 445,37 грн., разом 3050,78 грн.;

- згідно висновку результатів перевірки Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області встановлено, що на час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП ОСОБА_16 працювала в Орджонікідзевському МВ УМВС на посаді слідчого та здійснювала безпосередньо досудове розслідування по даному факту. Факту порушення права підозрюваної ОСОБА_3 на захист під час досудового розслідування встановлено не було.

Суд дає критичну оцінку доводам обвинуваченої ОСОБА_3 , висловлені нею в судовому засіданні щодо не визнання своєї вини щодо відкритого заволодіння чужим майном потерпілої ОСОБА_6 , оскільки вони є голослівними, безпідставними та нічим не підтвердженими і спростовуються стабільними поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила факт відкритого заволодіння її майном збоку ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_3 відкрито заволоділа майном ОСОБА_6 , даними ними в ході судового розгляду, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, в ході яких ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 показали на ОСОБА_3 , яка заволоділа чужим майном ОСОБА_6 , матеріалами справи в їх сукупності. Суд вважає обрану позицію обвинуваченої як спосіб захисту, передбачений законом з метою ухилення від кримінальної відповідальності та покарання.

Критично суд ставиться і до доводів обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_5 щодо порушення права на захист ОСОБА_3 під час проведення досудового розслідування, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається те, що підозрювана ОСОБА_3 не заявляла жодних клопотань слідчому та прокурору про призначення їй захисника під час проведення досудового розслідування, зокрема, під час пред`явлення підозри, допиту її, надання доступу до матеріалів кримінального провадження. Слід звернути увагу і на ту обставину, що під час досудового та судового провадження, в тому числі і в суді апеляційної інстанції за попереднім вироком, по якому ОСОБА_3 відбуває покарання захисник участі не приймав, оскільки остання не заявляла про це клопотання. Ст. 52 КПК України передбачені вичерпні випадки, при яких участь захисника у кримінальному провадженню є обов`язковою. Участь захисника для захисту прав та інтересів ОСОБА_3 в даному випадку не є обов`язковою. З метою спростування доводів обвинуваченої та її захисника щодо порушення її права на захист під час досудового провадження, ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 28 січня 2016 року було доручено прокурору Дніпропетровської області проведення перевірки заяви ОСОБА_3 про порушення слідчим права на захист, за результатами якої не встановлено факту порушення права ОСОБА_3 на захист під час досудового розслідування. В ході судового розгляду справи обвинуваченою ОСОБА_3 було заявлено клопотання про призначення їй захисника для захисту її прав та інтересів, яке було задоволено та захисник призначений в порядку ст.. 49 КПК України.

За таких обставин суд вважає, що оцінювані судом докази, які були досліджені в ході судового слідства є допустимими, достовірними, приналежними і їх достатньо, щоб зробити правильний висновок про всі обставини по справі.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Визначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, те, що вчинене нею кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, мотиви, що спонукали її до вчинення злочину, дані про особу, які задовільно характеризують обвинувачену за місцем проживання, те, що вона раніше судима та має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченій ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі.

Окрім того судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 з 18 серпня 2015 року відбуває призначене їй покарання за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року у вигляді одного року позбавлення волі. Ухвалою Орджонікідзевського міського суду від 1 жовтня 2015 року обвинувачена ОСОБА_3 тимчасово переведена для розгляду вищевказаного кримінального провадження. При цьому при винесені судом вироку слід врахувати вимоги ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України та зарахувати ОСОБА_3 в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід по вказаному кримінальному провадженню обвинуваченій не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 не заявлений. Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винною за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України і на підставі цього закону призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 71 ч. 1 Кримінального кодексу України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднати не відбуту частину покарання у вигляді одного місяця позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.07.2015 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати, починаючи з 18 серпня 2015 року.

Відповідно до вимог ст.. 72 ч. 5 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк основного покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту її тимчасового переведення з 1 жовтня 2015 року до вступу вказаного вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення.
Суддя ОСОБА_1