Справа № 531/856/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"28" вересня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрестище Красноградського району Полтавської області, проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:
-20 жовтня 1999 року військовим судом Севастопольського гарнізону за ч.І ст. 81, ст. 44 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 370 грн.;
-21 жовтня 2003 року Красноградським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-28 травня 2004 року Красноградським районним судом Харківської області за ст. 188 ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки шість місяців;
-28 березня 2005 року Красноградським районним судом Харківської області за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців; звільнений 21.02.2006 року умовно- достроково, невідбутий строк 1 рік 7 місяців 11 днів;
-20 жовтня 2008 року Красноградським районним судом Харківської області за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-14 січня 2011 року Красноградським районним судом Харківської області за ст. 263 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки шість місяців, підставі ст. 75 КК України звільненні відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
-24 червня 2011 року Красноградським районним судом Харківської області за ст 185 ч. 2, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки один місяць; звільнений 15.07.2014 року відповідно до ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 7 червня 2016 року близько 17 години, проходячи по АДРЕСА_2 помітив, що поряд з господарством №47, яке належить ОСОБА_5 , знаходилася коза коричневого окрасу, у цей час у нього виник умисел на її крадіжку та, скориставшись відсутністю власниці та тим, що його ніхто не бачить, умисно таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, шляхом відчеплення та переведення за ланцюг до місця свого проживання, викрав однорічну козу коричневого окрасу вартістю 700 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 23.06.2016 року, відповідно до якої заподіяна потерпілій матеріальна шкода повністю відшкодована підозрюваним ОСОБА_4 . Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; на підставі статті 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений просив суд вказану угоду про примирення з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

В судовому засіданні потерпіла просила затвердити угоду про примирення, укладену між нею та обвинуваченим що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, з наданих суду матеріалів кримінального провадження, суд з`ясував, що скарги обвинувачений під час кримінального провадження не подавав.

Перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст.185 КК України є правильною. Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості і відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Взяті обвинуваченим на себе за угодою про примирення зобов`язання очевидно можливі для виконання. За таких обставин суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про примирення.

Цивільний позов по справі не заявлений. Судові витрати по справі відсутні. Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 471, 474 та 475 КПК України,

ухвалив:
Затвердити угоду про примирення від 23.06.2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, а саме 1 рік позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2,3 статті 76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ч.1, ч.5 ст.476 КПК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1