№ 1-кс/756/1752/16
У Х В А Л А
Іменем України
25 жовтня 2016 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у справі прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про арешт майна,
в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві за погодженням із процесуальним керівником у провадженні прокурором Київської місцевої прокуратури №5 звернулася до суду із клопотанням про арешт майна, а саме: на трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,20 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ; на комплекс нежитлових приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_5 , на праві приватної, спільної, часткової власності в розмірі 78/1000.
Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, переслідуючи корисливу мету, вчинили протиправні дії щодо перевезення з метою збуту, а також збут на території міста Києва підробленої іноземної валюти (доларів США).
В момент передачі підробленої іноземної валюти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були затримані працівниками ГУ СБ України у м. Києві та Київській області.
Крім того, 20.10.2016 р. в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено документи з ознаками підробки.
20.10.2016 о 18 год. 10 хв. ОСОБА_8 , було затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.199 КК України, в рамках вищевказаного кримінального провадження.
21.10.2016 р. 7 год. 52 хв. ОСОБА_8 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.199 КК України.
20.10.2016 р. о 18 год. 10 хв. ОСОБА_9 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою в вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.199 КК України, в рамках вищевказаного кримінального провадження.
21.10.2016 р. о 17 год. 40 хв. ОСОБА_9 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.199 КК України.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_8 , 13.06.2016 р. наявне нерухоме майно, а саме квартира, трикімнатна, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,20 кв.м., набута відповідно до свідоцтва про право власноті, НОМЕР_1 від 25.11.2009 р., виданого Виконавчим комітетом Кривоозерської селищної ради, Кривоозерського району, Миколаївської області.
Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у ОСОБА_8 13.06.2016 р., наявне нерухоме майно, а саме комплекс нежитлових приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , які перебувають у приватній, спільній, частковій власності в розмірі 78/1000, набуте відповідно до договору купівлі-продажу № 686 від 03.05.2007 р., засвідченого приватним нотаріусом Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області.
Враховуючи викладене, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,20 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ; на комплекс нежитлових приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_5 , на праві приватної, спільної, часткової власності в розмірі 78/1000.
Також слідчий, прокурор ставлять питання про розгляд клопотання без присутності власника з метою забезпечення арешту майна.
Внаслідок вказаного суд вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника з метою забезпечення арешту майна.
У судовому засіданні слідчий підтримав дане клопотання й просив для об`єктивного з`ясування дійсних фактичних обставин справи його задовольнити.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Відповідно до ч.3 ст.199 КК України, дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою чи в особливо великому розмірі, караються позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Відповідно до ст.59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке с власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Для забезпечення конфіскації майна і цивільного позову у кримінально-процесуального порядку накладається арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, а також вилучається майно, на яке накладено арешт. Вилучені гроші, цінні папери та коштовності передаються за описом у фінансові органи для зберігання. Транспортні засоби описуються, опечатуються і передаються на зберігання в органи ДАІ. Будівлі описуються, і до нотаріальної контори або виконкому сільської ради надсилається лист або копія постанови про накладення арешту з припи сом не засвідчувати жодних цивільно-правових угод щодо них. Приховування майна, що підлягає конфіскації або на яке накладено арешт чи яке описано, утворює склад злочину, передбаченого ст. 388 КК України.
Крім того, згідно ст.131 КПК України, з метою досягнення дієвості провадження, можуть застосовуватися заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Таким чином, з метою забезпечення схоронності даного майна, а також з метою недопущення пошкодження, відчуження майна чи перереєстрації прав власності на трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,20 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 ; на комплекс нежитлових приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_5 , на праві приватної, спільної, часткової власності в розмірі 78/1000 або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у справі прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме: на трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,20 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_10 ; на комплекс нежитлових приміщень, за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_10 , на праві приватної, спільної, часткової власності в розмірі 78/1000.
Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 .
Слідчому СВ Оболонського УП ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_11 забезпечити збереженість майна, на яке накладено арешт.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1