Справа №592/7931/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/906/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання в.о. начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області ОСОБА_9 та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перше Травня, Сумського району, Сумської області, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, засудженого вироком Сумського районного суду Сумської області від 11.01.2010 року за ч.1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Сумського районного суду Сумської області від 11 січня 2010 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі.

До Ковпаківського районного суду м. Суми зі спільним поданням звернулися в.о. начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області (№116) ОСОБА_9 та заступник голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що останній відбув більше 3/4 строку покарання та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2016 року було відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить таку ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання задовольнити. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що за час відбування покарання ОСОБА_8 дійсно мав два стягнення, однак з огляду на обставини їх вчинення, вони носять формальний характер, натомість у ОСОБА_8 загалом було п`ять заохочень. Також вказує, що незадовільні характеристики на початку строку відбування покарання та наявність 2 стягнень за більш ніж 6 років відбування покарання, враховуючи можливі труднощі адаптації, не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні подання як і звернення ОСОБА_8 до адміністрації Сумської ВК 116 про зарахування його до програми диференційованого виховного впливу тільки у 2016 році. Крім того, апелянт наголошує, що представник Сумської ВК №116 в судовому засіданні також наполягав на задоволенні клопотання, що свідчить про позитивну характеристику особи ОСОБА_8 в цілому.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності із ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Така ж позиція викладена і п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що доведеність виправлення засудженого є головною умовою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, і як вірно встановив суд першої інстанції, засуджений за період відбування покарання мав ряд незадовільних характеристик, допустив порушення вимог режиму тримання, за що мав два стягнення від адміністрації установи, за які були оголошені суворі догани, одне з яких погашено, інше знято, спілкувався з засудженими різної соціальної спрямованості, не приймав участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, що свідчить про небажання засудженого ставати на шлях виправлення.

Разом з тим, незадовго до застосування до засудженого ОСОБА_8 пільги, він дійсно почав приймати активну участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, у зв`язку з чим через короткий проміжок часу на нього була складена позитивна характеристика за 2015 рік.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що сумлінна поведінка засудженого повинна бути не лише у період, коли настає право на умовно-дострокове звільнення, а засуджений повинен вести себе належним чином на протязі всього періоду відбування призначеного покарання.

Таким чином, висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими, оскільки вони зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку, та дійшов правильного висновку, що на час розгляду подання засуджений ОСОБА_8 фактично не довів свого виправлення та до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Тому доводи захисника ОСОБА_7 , що суд не звернув увагу на позитивні дані щодо засудженого є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 , то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки вони повністю спростовуються зазначеним вище обставинам.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу постановлено з додержанням вимог кримінального процесуального закону та підстав для її скасування, не вбачає, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання в.о. начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області ОСОБА_9 та заступника голови спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.