Справа № 738/1226/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/805/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі відеоконференції справу за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року, ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обгрунтовуючи своє рішення, суд вказав, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, оскільки враховуючи особу засудженого, наявність у нього п`яти стягнень та одного заохочення за весь час відбування покарання, те, що він неодноразово судимий, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове рішення.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки на даний час він працевлаштований. Наголошує, що погашені та не зняті стягнення не є підставами відмови у застосування вимог ст. 81 КК України. Вказує на те, що він приймає активну діяльність по благоустрою, є старшим днювальним відділення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України 1960 року, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

Суд при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення врахував вищезазначені вимоги закону, належним чином дослідив безпідставність зазначених в клопотанні підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення суд перевірив сумлінну поведінку та сумлінне ставлення ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" при розгляді справ про умовно-дострокове звільнення суди, під час судового засідання у справах цієї категорії, повинні приділяти особливу увагу поясненням представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2014 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 15 ч. 2, ст. 186 ч.3, ст. 71 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому обчислюється з 02 грудня 2013 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 02 грудня 2013 року по 24 лютого 2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На час розгляду клопотання в суді першої інстанції ОСОБА_7 відбув 2/3 частини призначеного судом покарання.

Пленуму Верховного Суду України у постанові №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання.

В Менській виправній колонії УДПтСУ в Чернігівській області (№91) засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання з 25 березня 2014 року.

Із витягу з рішення комісії при МВК №91 з питань застосування пільг до засуджених установи згідно ст. 81 КК України вбачається, що засудженому ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України, з тих підстав, що засуджений не довів своє виправлення.

Крім того, з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що отримав чотири стягнення, із засудженим було проведено три профілактично-виховні бесіди, щодо недопущення в подальшому порушень встановленого порядку відбування покарання. З 27.11.2014 року виконував обов`язки старшого днювального на відділенні, до виконання покладених на нього обов`язків ставився старанно, за що отримав одне заохочення. 25.04.2015 року звільнився з роботи за власним бажанням. З травня 2015 року по лютий 2016 року на виробництві установи працевлаштований не був, бажання працевлаштуватись не виявляв. З березня 2016 року виконує обов`язки старшого днювального, до своїх обов`язків ставиться посередньо. До виконання робіт з благоустрою установи відноситься добросовісно. З представниками адміністрації намагається бути ввічливий, але може вступати в суперечки при відстоюванні своєї думки, законні вимоги виконує тільки під контролем, на зроблені зауваження реагує не завжди належним чином. За характером хитрий, скритний.

Посилання засудженого на те, що суд не врахував, що він з перших днів відбування покарання працевлаштований, де сумлінно виконував всі завдання, та приймає активну діяльність по благоустрою відділення, є безпідставними, оскільки все на що вказує засуджений судом було враховано при постановлені рішення.

За таких обставин є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи висновки районного суду про те, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку призначеного покарання, однак його поведінка не свідчить про його виправлення, у зв`язку з чим застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є передчасним.

Істотних порушень норм кримінального і кримінально-процесуальних законів не допущено, тому будь-яких підстав для скасування рішення суду немає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення без зміни.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4