Провадження № 1-кп/520/624/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2016 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в м.Одесі в судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003676 від 28 серпня 2016 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Одесі, громадянина України, українця, маючого незакінчену середню освіту, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2006 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України,-

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
22 серпня 2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 8 по вулиці Чубаївська в місті Одесі, маючи намір на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобіля марки «Toyota Hice»державний номерний знак НОМЕР_1 , сів на сидіння водія, де таємно викрав гаманець, вартістю 250 гривень, що належить ОСОБА_6 , в якому знаходились грошові кошти в сумі 1 000,00 гривень, талони на 40 л дизельного пального марки «WOG» загальною вартістю 936,00 гривень, всього на загальну суму 2 136,00 гривень, однак в цей час дії ОСОБА_3 , направлені на таємне викрадення чужого майна були викриті потерпілим ОСОБА_6 та свідками, які заявили вимогу про повернення майна.

ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії викриті, не реагуючи на вимогу потерпілого та свідків, відкрито утримуючи викрадене майно, став тікати з місця вчинення кримінального правопорушення, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був затриманий потерпілим та свідками в 6 метрах від вчинення кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України.

В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 22 серпня 2016 року він відпочивав з дівчиною в Аркадії, після чого повертався додому і приблизно о 19 годині 00 хвилин, проходячи по вулиці Чубаївській, побачив автомобіль марки «Toyota», в якому на передньому сидінні лежав гаманець. Він не знає навіщо він так зробив, але він обійшов машину, відкрив двері та взяв гаманець. В це час його помітили, та він почав убігати, однак перечепився та впав. Тоді його і затримали. Коли він убігав, то гаманець тримав при собі. На той час він перебував у скрутному становищі, не мав коштів, піклувався про батьків, які є інвалідами, та мав на утриманні дитину. З матеріалами кримінального провадження він знайомий в повному обсязі, жодних зауважень до зібраних доказів він не має та вважає за непотрібним досліджувати всі докази. В скоєному він розкаюється та просить вибачення у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що йому нічого добавити до пояснень обвинуваченого, все відбувалось, як пояснив ОСОБА_3 , та просить призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Крім пояснень обвинуваченого, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачений раніше не судимий в силу ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується позитивно, ввічливий, завжди відкликається на прохання про допомогу, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

Також, постановою слідчого від 28.08.2016 року речовими доказами визнано: гаманець чорного кольору, грошові кошти в сумі 1 000,00 гривень, талони на 40 літрів дизельного пального марки «WOG», кредитні картки «ПриватБанк» у кількості 2 штук та кредитна картка «Укрсиббанк» у кількості 1 штуки, водійське посвідчення та картка соціального страхування на ім`я ОСОБА_6 .

Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України за ознаками замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), та обвинувачуваний дійсно винний в скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, те, що обвинувачений не має офіційного місця роботи та відсутні відомості про дохід обвинуваченого, і вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю та розкаявся у скоєному, що в силу ст.66 КК України визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, думку потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, те, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину та батьків, які є інвалідами, за місцем проживання характеризується позитивно, тому суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальних витрат по справі не має.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України , суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 під час судового розгляду не застосовувався.

Речові докази гаманець чорного кольору, грошові кошти в сумі 1 000,00 гривень, талони на 40 літрів дизельного пального марки «WOG», кредитні картки «ПриватБанк» у кількості 2 штук та кредитну картку «Укрсиббанк» у кількості 1 штуки, водійське посвідчення та картку соціального страхування на ім`я ОСОБА_6 , які були передані на зберігання потерпілому, після набрання вироком законної сили залишити законному власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1