Справа № 152/358/16-к
В И Р О К
іменем України
13 квітня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заступника керівника
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, не судимого в силу вимог ст.89 КК України,

Обвинувачений ОСОБА_5 06.02.2016 року приблизно о 21 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні магазину-кафе, що розташований в АДРЕСА_2 , в якому на умовах оренди здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_4 , умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, не звертаючи уваги на зауваження ОСОБА_4 з приводу паління ним цигарки в приміщенні магазину-кафе, внаслідок чого остання власноручно забрала у обвинуваченого цигарку і погасила, підійшов і руками розбив скло у вітрині, призначеній для зберігання жувальних гумок, розміром 45х45 см., товщиною 4 мм. та вартістю 50 грн. Після цього обвинувачений ОСОБА_5 , продовжуючи хуліганські дії, руками порозкидав товари з полиць та меблі в приміщенні магазину-кафе, супроводжуючи свої дії висловлюванням нецензурних слів у адресу присутніх в магазині-кафе відвідувачів. Порозкидавши меблі в приміщенні магазину-кафе, обвинувачений ОСОБА_5 попрямував до виходу, де наніс удар ногою по терміналу поповнення рахунку, що належить ФОП ОСОБА_6 , вартістю 4500 грн., внаслідок чого апарат перестав працювати.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв матеріального збитку ФОП ОСОБА_4 на суму 50 грн., а ФОП ОСОБА_6 на суму 4500 грн.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 26.02.2016 року, визнав повністю, щиро покаявся, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину і готовий понести покарання за вчинений злочин, просив його суворо не карати. Суду показав, що 06.02.2016 року у вечірній час розпивав із своїм знайомим спиртні напої, зокрема, випив 1 пляшку вина та 3 пляшки пива, відчував, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 21 годині того ж вечора він пішов у кафе-магазин, що знаходиться в АДРЕСА_2 , з метою випити чаю. Зайшовши у кафе-магазин, він попросив продавця ОСОБА_4 зробити йому чаю, на що остання відмовила, тому він попросив повторно, але продавець відмовила повторно, сказавши, щоб він ішов додому і йому зробить чай мама. Він розізлився через відмову ОСОБА_4 зробити чай і запалив цигарку. ОСОБА_4 повідомила, що палити цигарки в приміщенні магазину-кафе не слід і запропонувала погасити цигарку. Він цигарку не погасив, а вступив з ОСОБА_4 у словесну суперечку, в ході якої сказав, щоб ОСОБА_4 виконувала свої обов`язки і продавала відвідувачам пончики, що знаходяться на вітрині, та чай. ОСОБА_4 в ході суперечки образливо, на його думку, висловилася про його матір, сказавши, щоб пончики продавала саме вона. Слова ОСОБА_4 розізлили його ще більше, і, так як він перебував у стані алкогольного сп`яніння, то умисно підійшов до скляної вітрини і розбив її руками, хоча жодної об`єктивної причини для цього не було, тобто безпричинно. Внаслідок того, що він розбив вітрину, по магазину-кафе порозкидалися жувальні гумки. Також він перекинув стіл та стілець, коли йшов до виходу з магазину-кафе. Чи висловлювався він у цей час нецензурними словами, не пам`ятає, так як перебував у стані алкогольного сп`яніння. При виході з кафе він умисно та безпричинно ногою вдарив по терміналу поповнення рахунку і пішов додому. Збитки потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 він на теперішній час не відшкодував, але має намір відшкодувати добровільно, так як вже замовив таку саму скляну вітрину, яку розбив, щоб відшкодувати збитки, заподіяні ОСОБА_4 . Крім того, по телефону спілкувався із потерпілим ОСОБА_6 , від якого дізнався, що повинен відшкодувати 4500 грн. за пошкоджений термінал поповнення рахунку.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, який передбачений ч.1 ст.296 КК України і викладений в обвинувальному акті, беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_6 , висловлену в заяві до суду, обвинуваченого ОСОБА_5 , за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 та потерпілій ОСОБА_4 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Потерпілий ОСОБА_6 в заяві до суду, надісланій електронною поштою на електронну адресу суду, просив судовий розгляд проводити у його відсутності, так як він не може з`явитися в судовий розгляд, не заперечує щодо розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КК України, щодо призначення покарання покладається на вирішення суду, має претензії матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки збитки, заподіяні злочином, йому не відшкодовані (а.с.49).
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Зокрема, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 06.02.2016 року приблизно о 21 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні магазину-кафе, що розташований в АДРЕСА_2 , в якому на умовах оренди здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_4 , умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, не звертаючи уваги на зауваження ОСОБА_4 з приводу паління ним цигарки в приміщенні магазину-кафе, внаслідок чого остання власноручно забрала у обвинуваченого цигарку і погасила, підійшов і руками розбив скло у вітрині, призначеній для зберігання жувальних гумок, розміром 45х45 см., товщиною 4 мм. та вартістю 50 грн. Після цього обвинувачений ОСОБА_5 , продовжуючи хуліганські дії, руками порозкидав товари з полиць та меблі в приміщенні магазину-кафе, супроводжуючи свої дії висловлюванням нецензурних слів у адресу присутніх в магазині-кафе відвідувачів. Порозкидавши меблі в приміщенні магазину-кафе, обвинувачений ОСОБА_5 попрямував до виходу, де наніс удар ногою по терміналу поповнення рахунку, що належить ФОП ОСОБА_6 , вартістю 4500 грн., внаслідок чого апарат перестав працювати.
Таким чином, ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.296 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_5 щиро покаявся у скоєному. Цю обставину суд враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки упродовж всього досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений визнав вину, надав показання, які відповідають обставинам, встановленим під час досудового розслідування і викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.65). Цю обставину суд також враховує як пом`якшуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .
Обставиною, обтяжуючою покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є вчинення ним злочину, будучи в стані алкогольного сп`яніння.
Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній не судимий в силу вимог ст.89 КК України, оскільки судимість за вироком Шаргородського районного суду від 09.04.2012 року за ч.1 ст.296 КК України погашена в передбаченому законом порядку, так як штраф в сумі 8500 грн. сплачено 29.08.2012 року (а.с.64, 66).
З урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особи ОСОБА_5 , його ставлення до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, з врахуванням думок потерпілих ОСОБА_4 , яка вважає, що ОСОБА_5 слід покарати відповідно до закону, та ОСОБА_6 , який зазначив, що при призначенні покарання покладається на вирішення суду (а.с.49), суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах призначення покарання у виді штрафу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 КК України, штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян…
Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових злочинів.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
Цивільний позов у даній кримінальній справі не заявлявся.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.296 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, за якою засудити його до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 9350 (дев`ять тисяч триста пятдесят) гривень.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не застосовувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1