У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2016 року м. Бар
Барський районний суд Вінницької області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні у м. Бар Вінницької області клопотання слідчого Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області про тимчасовий доступ до речей та документів, по матеріалах досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000287 від 05.07.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до вантажного автомобіля «ЗІЛ 131» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що 04.07.2016 року у м. Бар Вінницької області по вул. Європейській поліцейськими Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області було затримано вантажний автомобіль «ЗІЛ 131» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , який перевозив лісову продукцію у кількості, яка перевищує зазначену у товарно-транспортній накладній, що дає підстави вважати про наявність факту незаконної порубку дерев.

Автомобіль було доставлено на арешт майданчик ІНФОРМАЦІЯ_1 де проведено його огляд та складено відповідний протокол.

З метою отримання можливості використання автомобіля слідчий просив надати дозвіл на тимчасовий доступ до нього.

Слідчим розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ст. 246 КК України.

У зв`язку з викладеним, відповідно до ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав повністю, просив його задовольнити. Підтвердив факт затримання, огляду та поміщення автомобіля 04.07.2016 року на арешт майданчик ІНФОРМАЦІЯ_1 . Речовим доказом автомобіль не визнано.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав повністю наполягав на його задоволенні.

В судове засідання не з`явилася особа у володінні, якої знаходиться автомобіль, однак суд враховуючи положення ч. 4 ст. 163 КПК України, вважає за можливе розглянути дане клопотання у її відсутність.

Частина 1 статті 159 КПК України регламентує, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії.

Згідно із ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання доступу до речей і документів за умови, що сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що вони мають суттєве значення для встановлення важливих обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 160 КПК у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів повинні бути зазначені підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають чи можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.

Однак, слідчим ОСОБА_4 не надано суду документів, на підставі яких ОСОБА_3 користується автомобілем «ЗІЛ 131» реєстраційний номер НОМЕР_1 та на підставі яких він є його володільцем, документів, які доводять підставу зупинки, затримання та поміщення на арештмайданчик автомобіля; письмову згоду власника або користувача на огляд автомобіля.

Слідчим, в порушення вимог ст. ст. 160, 163 КПК України, у клопотанні не вказано місце перебування автомобіля, тобто місце, за яким слід надати тимчасовий доступ.

Тимчасовий доступ до речей і документів є заходом забезпечення кримінального провадження.

За змістом статей 159-160 КПК України вбачається, що тимчасовий доступ до речей здійснюється на підставі ухвали слідчого судді і полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі, можливості ознайомитись з ними та у разі необхідності вилучити їх.

Згідно протоколу огляду місця події від 04.07.2016 року автомобіль був оглянутий та поміщений на арештмайданчик ІНФОРМАЦІЯ_1 , і на даний час автомобіль є тимчасово вилученим майном та не перебуває в розпорядженні власника або особи, яка ним користується.

Проте, слідчий звертається з клопотанням про тимчасовий доступ до вказаного автомобіля з вилученням його фактично не у власника або особи, яка ним користується, а з території ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про те, що слідчий вже мав доступ до вказаного автомобіля.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 160 КПК.

Відповідно до п. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Однак, слідчий з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді не звертався.
Водій ОСОБА_3 не є підозрюваним у кримінальному провадженні.
Враховуючи, що слідчим не було надано суду належних та допустимих доказів, необхідності надання тимчасового доступу до автомобіля та відсутністю ґрунтовних доказів, які б дали змогу прийти до висновку про неможливість іншим способом довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей (ч. 6 ст. 163 КПК України), суд вважає за необхідне у його задоволенні відмовити.

При цьому, долучені до клопотання копії матеріалів не завірено належним чином, а саме у відповідності до положень КПК України та пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55).

Керуючись ст. ст. 159-164, 166 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до рухомого майна автомобіля марки «ЗІЛ 131» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на арештмайданчику Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: