Справа № 188/1186/16-к
Провадження № 1-кс/188/152/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2016 року смт. Петропавлівка

Слідчий суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю слідчого Петропавлівського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001276 від 16.11.2013 року ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась представник потерпілої ОСОБА_4 зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження № 0001276 від 16.11.2013 року з ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що 05.09.2016 року потерпіла ОСОБА_5 та її чоловік потерпілий ОСОБА_6 ознайомились у Петропавлівському відділенні поліції з матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001276 від 16.11.2013 року за ознаками ч. І ст. 286 КК України.

В матеріалах кримінального провадження є постанова про закриття кримінального провадження від 08.01.2014 року, винесена заступником начальника СВ Петропавлівського РВ ГУМВ України в Дніпропетровській області майором міліції ОСОБА_7 .

Згідно даної постанови слідчим встановлено, що 16.11.2013 року близько 7год.50хв. водій ОСОБА_8 , керуючи мотоциклом « ІЖ -Ю-3» без реєстраційних номерів та рухаючись по ґрунтовій другорядній дорозі в південній околиці с. Олефіровка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, не надав перевагу у русі автомобілю ВАЗ 2121 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по автодорозі Знаменівка-Луганськ-Ізварино на 304 км +820 автодороги, у напрямку м. Павлоград, виїхав мотоциклом на автодорогу, створивши аварійну ситуацію для водія автомобіля ВАЗ 212 ОСОБА_6 , який застосував гальмування, не впорався з керуванням автомобіля, з`їхав у кювет та перекинувся. Внаслідок ДТП водій автомобіля ОСОБА_9 та пасажир автомобіля ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

Слідчий вказує в постанові, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді 34МІ, струс голови, забійну рану скроневої ділянки ліворуч, забій відділу хребта, гематому шкіряних покровів по задній поверхні, численні садна на шкіряних покровах тулубу, вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких ушкоджень. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких покровів голови, гематоми шкіряних покровів чола, обох вік обох очей, забій м`яких тканин грудної клітини, вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Слідчий прийшов до висновку, що отримані потерпілими тілесні ушкодження не можуть виступати наслідками для кваліфікації кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 286 КК України, тому кримінальне провадження необхідно закрити за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Копія даної постанови потерпілій не направлялась, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази направлення та отримання потерпілою копії постанови.

З постановою потерпіла ознайомилась при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження разом з ОСОБА_6 .

Згідно висновку експерта № 273 від 31.12.2013 року, який є в матеріалах кримінального провадження, у ОСОБА_5 виявлено забій м`яких тканин тім`яно-скроневої ділянок праворуч, гематоми шкіряних покровів чола, обох вік очей, садна шкіряних покровів чола, забій м`яких тканин грудної клітки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень на підставі Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 п. 2.3.5, в медичних документах клінічний діагноз у вигляді закритого перелому 7-го ребра лівої половини грудної клітки об`єктивними даними не підтверджений, при оцінці тяжкості тілесних ушкоджень не врахований згідно п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

При цьому експерту був наданий рентгенівський знімок грудної клітини, де визначений перелом ребра, що також вказано в медичній картці ОСОБА_5 . Першотравенської ЦМЛ ; 4533/1272.

Експерт вказує, що на представлених рентгенограмах органів грудної клітки від 16.11.2013 та від 16.12.2013 року кістково-травматичних змін зі сторони ребер не виявлено.

Проте, дані висновки експерта не узгоджуються з медичними даними.

Так, згідно сигнального листка Павлоградської міської станції швидкої медичної допомоги від 16.11.2013 року ОСОБА_5 виставлений діагноз: ЗЧМТ, СГМ, гематома лоба, закриті переломи VIII -XI ребер.

Згідно медичної картки ОСОБА_5 при госпіталізації в лікарню, вона скаржилась на болі у грудній клітині, що також виявлено при її медичному огляді хірургом.

Згідно медичної картки ОСОБА_5 знаходилась на лікуванні у Першотравенській міській лікарні з 16.11.2013 року по 06.12.2013 року, потім виписана на амбулаторне лікування у лікаря травматолога за місцем проживання, лікарняний лист по 09.12.20ІЗроку, з 09.12.2013 року по 18.12.2013 року включно знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога, що вказано в лікарняному листку, до роботи стати 19.12.2013 року.

При медичному обстеженні у експерта станом на 14.12.2013 року, ОСОБА_5 повідомила експерта, що знаходиться до теперішнього часу на лікарняному. Проте, експертом при проведенні експертизи та її закінчені станом на 21.12.2013 року не враховувало дані обставини і експертом необґрунтовано вказано, що іншої документації не було надано. ОСОБА_5 надавала експерту амбулаторну картку, де вказано, що вона перебуває на амбулаторному лікуванні з 09.12.2013 року.

Представник скаржниці вказує, що визначення експертом тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 здійснено не в повному обсязі та не у відповідності з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6.

Так згідно п.п. « в» п. 2.2.1 Правил ознаками ушкоджень середньої тяжкості є тривалий розлад здоров`я. Відповідно до п. 2.2.2 Правил тривалим належить вважати розлад здоров`я строком понад три тижня ( більше як 21 день).

ОСОБА_5 на лікуванні перебувала з 16.11.2013 року по 18.12.2013 року, тобто 32 дня, що є більше як 21 день.

Крім того, об`єктивно наявність перелому VIII - XI ребер у ОСОБА_5 підтверджується діагнозом Павлоградської швидкої медичної допомоги від 16.11.2013 року, рентгенограмою від 16.11.2013 року.

Посилання експертом на рентгенограму від 16.12.2013 року є безпідставним, оскільки такої рентгенограми не існує.

Рентгенограму від 16.11.2013 року експерт отримав особисто від ОСОБА_5 , проте після проведення експертизи не повернув її ОСОБА_5 , що підтверджується відповіддю експерта на запит адвоката.

Крім того, як вже виявилось при повторних рентгенограмах від 28.07.2016 року у ОСОБА_5 виявлено - зростаючий перелом 8-11 ребер справа, від 18.08.2016 року - не зростаючий перелом 9 ребра у підмя`зковій області з задовільним положенням відломків.

Дані рентгенограми підтверджують первісний діагноз Павлоградської швидкої медичної допомоги про закритий перелом 8-11 ребер справа.

З урахуванням даних обставин, у ОСОБА_5 згідно п.п. « в» п. 2.2.1 та п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 є ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню.

Отже, висновок слідчого, на думку представника, щодо закриття кримінального провадження за відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 286 КК України у наслідок наявності у ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, не відповідає фактичним обставинам і здійснений без повного всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, чим порушені вимоги ст.2,ст.9, ст. 25, ст. 40, ст. 96 КПК України, що є підставою для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно ч. З ст. 284 , п. 3 ч. І ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником.

Відповідно до ч. І ст. 304 КПК України скарга на рішення слідчого, передбачена ч. І ст. 303 цього Кодексу може бути подана протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Факт надання для ознайомлення матеріалів кримінального провадження 05.09.2016 року підтверджується листом Петропавлівського відділення поліції від 06.09.2016 року.

До цього адвокат 11.08.2016 року в інтересах потерпілої зверталась до Петропавлівського відділення поліції з запитом про надання копії постанови про закриття кримінального провадження, листом від 18.08.2016 року (дата відправлення 21.08.2016р.), отриманим адвокатом 26.08.2016 року, Петропавлівське відділення поліції повідомило, що кримінальне провадження закрито 08.01.2014 року, проте видача копій документів здійснюється в порядку встановленому КПК і що ОСОБА_5 як потерпіла має право ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Оскільки копія постанови від 08.01.2014 року отримана 05.09.2016 року після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ( фотокопія), скарга подається у порядку та строки, встановлені п. 3 ч. І ст. 303, ч. І ст. 304 КПК України.

На думку представника потерпілої досудове слідство пішло по хибному шляху, не об`єктивно проводилось медичне обстеження у експерта ОСОБА_5 так як перебувала на лікуванні з 16.11.2013 року по 18.12.2013 року, тобто 32 дня, що є більше як 21 день.

З урахуванням даних обставин, у ОСОБА_5 згідно п.п. «в» п. 2.2.1 та п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджені наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 є ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, представник потерпілої ОСОБА_4 прохає скасувати постанову про закриття кримінального провадження заступника начальника СВ Петропавлівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001276 від 16.11.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст. 286 КК України .

В судовому ОСОБА_4 підтримала скаргу та пояснила, що слідчий передчасно прийняв рішення про закриття кримінального провадження, вважає його незаконним. Зазначила, що вона з матеріалами справи та постановою про закриття кримінального провадження від 08.01.2014 року ознайомилась 05.09.2016 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження ( фотокопія).

Представник потерпілої вважає, що право ОСОБА_5 грубо порушене наполягає на скасуванні постанови слідчого.

Слідчій ОСОБА_3 в судовому засіданні прохає суд відмовити у задоволенні скарги, вважає, що було прийняте законне рішення за даним провадженням. Постанова про закриття провадження по справі було прийняте після отримання висновку експерта де вказано, що потерпілій в результаті ДТП спричинені легкі тілесні ушкодження.

Суд, заслухавши представника потерпілої , слідчого, вивчивши матеріали скарги та кримінального провадження, вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню з оглядом на наступні обставини.

Відповідно до ч.5, ч.6ст.110 КПК України постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, постанова слідчого виготовляється на офіційному бланку та підписується слідчим. Слідчий зобов`язаний збирати докази на підтвердження чи спростування вини особи, тобто обов`язок доказування лежить на слідчому, прокурору, і лише у випадках передбачених КПК на потерпілому (ст.ст.92,93 КПК України) Цих вимог закону слідчий не дотримався.

Представник скаржника обґрунтовано вважає, що слідчий не перевірив всіх обставин, які підлягають доказуванню (ст.91КПК України). Приймаючи рішення, слідчий не навів обґрунтованих мотивів для закриття кримінального провадження а під час досудового слідства грубо порушив її права.

Приймаючи рішення слідчий повинен звернути увагу, що постанова повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Також судом встановлено, що слідчій під час до судового грубо порушив право потерпілої, яка не була ознайомлена з висновком експерта через що була позбавлена права на проведення повторної медичної експертизи. З результатами проведеної експертизи потерпіла не згодна.

Також слідчій своєчасно не ознайомив потерпілу з постановою про закриття кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001276 від 16.11.2013 року ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити.

Постанову заступника начальника СВ Петропавлівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 08.01.2014 року про закриття кримінального провадження № 0001276 від 16.11.2013 року ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.286 КК - скасувати

Матеріали кримінального провадження №0001276 від 16.11.2013 року повернути слідчому для продовження досудового розслідування.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1