Справа № 751/9688/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/1257/2016
Категорія - в порядку виконання Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2016 року,

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника виправної установи ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що на час розгляду клопотання засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи те, що ОСОБА_6 за весь час відбування покарання з позитивної сторони себе не зарекомендувала, її поведінка не є сумлінною, раніше двічі звільнялась умовно-достроково, в результаті дії ЗУ «Про амністію», чотири рази до неї застосовувалось покарання з іспитовим строком, однак, належних висновків для себе ОСОБА_6 не зробила і адміністрація виправної установи не має достатніх підстав для впевненості у її подальшій правослухняній поведінці. На думку суду, засуджена не довела своє виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно зі ст. 81 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджена ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Новозаводського районного суду та ухвалити нову, якою задовольнити її клопотання, застосувати щодо неї положення ст. 81 КК України, звільнивши умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд упереджено підійшов до оцінки обставин справи. Наголошує на тому, що за час перебування в Чернігівській виправній колонії вона не порушувала режиму утримання і не мала ніяких стягнень. Вказує на те, що зміст характеристики, що міститься у матеріалах провадження, не містить жодних конкретних фактів, які б вказували на те, що вона посередньо характеризується, або які б свідчили про її негативну поведінку. Вважає, що та обставина, що вона мало приймає участь у культурно-масових та інших суспільних заходах колонії, не може бути підставою для її негативної характеристики. Крім того, зазначає про те, що під час розгляду клопотання, суд взагалі не врахував стану її здоров`я та те, що вона страждає на тяжке захворювання.

В доповненнях до апеляційної скарги засуджена ОСОБА_6 наголошує на тому, що дані характеристики суперечать дійсним обставинам та не відображають у дійсності її особу. Зокрема, піддає сумніву той факт, що згідно характеристики, вона має зауваження з приводу неякісної роботи та не сумлінного ставлення до праці, за крадіжку була звільнена з будівельної бригади, однак, при цьому, вона не має жодного стягнення. Просить звернути увагу, що нею зроблено ремонт у кімнаті для побачень, у відділенні № 3 та багато іншого, що можуть підтвердити ряд засуджених, чиї підписи містяться у її доповненнях. Просить переглянути судове рішення, перевірити зазначені нею факти та прийняти законне і справедливе рішення.

В послідуючих доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_6 вказала, що характеристика, що була видана адміністрацією установи, не відповідає дійсності і такий випадок є непоодиноким. Наводить приклад необ`єктивного ставлення до видачі характеристики щодо засудженої ОСОБА_10 та просить врахувати цю практику під час перегляду її клопотання.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою засудженої, прокурор подав заперечення, в яких просив апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського суду м. Чернігова від 30 жовтня 2016 року без змін. Вказує на те, що під час ухвалення рішення судом належним чином були враховані дані особової справи засудженої, характеристику її особи та дані довідки про норми виробітку. При цьому, всім дослідженим даним було надано об`єктивну та неупереджену оцінку, в результаті чого судом ухвалено законне рішення, що зміні або скасуванню не підлягає.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженої ОСОБА_6 , яка підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила застосувати щодо неї умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, думку захисника ОСОБА_9 , що також підтримав апеляційну скаргу своєї підзахисної, просив скасувати ухвалу місцевого суду та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, представника виправного закладу, що не вбачала підстав для задоволення апеляційної скарги та застосування до засудженої умовно дострокового звільнення, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, а доводи засудженої щодо її можливого звільнення відповідно до ст. 81 КК України безпідставними, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 2 статті 81 КК України, пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, суд, при розгляді клопотання, дотримався вказаних вимог Закону, належним чином дослідив наявність необхідних умов для умовно-дострокового звільнення засудженої та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами.

При цьому, розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення суд достатньо перевірив сумлінну поведінку та ставлення особи до праці за весь період відбування нею покарання, врахував тяжкість вчиненого злочину та особу засудженої в цілому.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 була засуджена 11 лютого 2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 71, 78 ч. 3 КК України частково приєднано невідбуте покарання у вигляді обмеження волі терміном на 1 рік за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2015 року та остаточно призначено до відбуття 1 рік 3 місяці позбавлення волі.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року у строк покарання ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 лютого 2016 року по 12 квітня 2016 року включно, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Початок строку відбуття покарання рахується з 11 лютого 2016 року, кінець строку покарання визначено 11 березня 2017 року.

На ряду з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що докази які б вказували на сумлінну поведінку засудженої під час відбування покарання, в матеріалах справи відсутні.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна форма поведінки: активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, наявність заохочень і відсутність стягнень, це поведінка на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Під час апеляційного перегляду та в ході судового розгляду в суді першої інстанції було достеменно встановлено, що ОСОБА_6 не довела своєю сумлінною поведінкою, що стала на шлях виправлення та може бути умовно-достроково звільнена від відбування покарання.

Зокрема, сумлінне ставлення до праці насамперед передбачає, що особа постійно бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, прагне до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливо ставиться до довіреного майна, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

З характеристики щодо ОСОБА_6 вбачається, що остання по прибуттю до Чернігівської виправної колонії розподілена до відділення СПС № 2 та працевлаштована до підприємства при установі до швейного цеху у бригаді № 22. До праці відносилась незадовільно, показник виконання денного завдання у 1,1 разів нижче за середньо - бригадний, мали місце не бажання приймати участь у суспільно-корисній праці, заняття власними справами на робочому місці, у період з 26 травня 2016 року по 03 червня 2016 року перебувала на лікарняному. З 09 червня 2016 року засуджена працевлаштована у господарській обслузі у бригаді № 17, однак, до праці ставилась незадовільно, потребувала постійного контролю.

09 вересня 2016 року рішенням комісії ОСОБА_6 була розподілена до відділення СПС № 1, працевлаштована у господарській обслузі у бригаді № 17. За порушення трудової дисципліни звільнена з господарської обслуги та 05 жовтня 2016 року переведена до відділення СПС № 2 і працевлаштована до підприємства установи - швейного цеху швачкою бригади № 21. Починаючи з 06 жовтня 2016 року по 12 жовтня 2016 року ОСОБА_6 не виявляла бажання приймати участь у суспільно-корисній праці. 13 жовтня 2016 року засуджена ОСОБА_6 працевлаштована до підприємства установи - швейного цеху швачкою бригади № НОМЕР_1 .

Наряду з цим, характеристика містить дані про те, що за час відбування покарання засуджена ОСОБА_6 характеризувалась посередньо, намагається дотримуватись установленого порядку та умов відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку та правил протипожежної безпеки, але постійно потребує контролю за її поведінкою, неодноразово проводились бесіди роз`яснювального характеру з приводу дотримання розпорядку дня. При цьому, за час відбування покарання ОСОБА_6 не оголошувались ні стягнення, ні заохочення.

На заходи виховного та пізнавального характеру, які проводяться в установі та відділенні реагує байдуже. ОСОБА_6 взагалі не цікавиться соціально-корисною діяльністю в установі та відділенні, не приймає участь у підготовці та проведенні культурно-масових заходів, не приймає участь у секціях самодіяльних організацій засуджених згідно ст. 127 КВК України.

Згідно ст. 123 КВК України та наказу Міністерства юстиції України № 1418/5 від 16 травня 2016 року засуджена залучена до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», частково приймає участь у їх реалізації, під контролем відвідує обов`язкові заходи правового виховання, відвідує заняття на курсах підготовки до звільнення.

Наряду з цим, характеристика містить дані про те, що ОСОБА_6 за характером особа пасивна, агресивна, самовпевнена та нахабна. Взаємовідносини з іншими засудженими почала будувати неправильно, спілкується виключно з обмеженим колом засуджених.

ОСОБА_6 не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи та представниками адміністрації, не завжди правильно реагує на зауваження, намагається нав`язати власну точку зору, агресивна.

При цьому, правил санітарії та гігієни дотримується під контролем, не завжди утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.

Таким чином, доводи апеляційної скарги засудженої про те, що вона своєю поведінкою довела своє виправлення не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Крім іншого, з матеріалів особової справи щодо засудженої вбачається, що 09 червня 2016 року комісією установи розглядалось питання застосування зміни умов тримання згідно ст.ст. 100, 101 КВК України, враховуючи характеристику на момент розгляду, комісія установи прийшла до одноголосного рішення, що засуджена не заслуговує на заміну умов тримання, «не стає на шлях виправлення», а також засуджена надала заяву, в якій сама заперечує щодо застосування до неї зміни умов тримання, внаслідок чого їй було відмовлено (протокол № 22).

В подальшому, 08 вересня 2016 року комісією установи розглядалось питання застосування заміни невідбутої частини строку покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, враховуючи характеристику на момент розгляду, комісія установи прийшла до одноголосного рішення, що засуджена не заслуговує на заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, «не стала на шлях виправлення», внаслідок чого їй було також відмовлено (протокол № 28).

На думку колегії суддів, дані рішення свідчать про те, що ОСОБА_6 своєю поведінкою не довела своє виправлення та бажання стати на шлях виправлення, а доводи її апеляційної скарги в тій частині, що суд не в повній мірі врахував дані, що характеризують її особу, не заслуговують на увагу.

Твердження засудженої про те, що та обставина, що вона мало приймає участь у культурно-масових та інших суспільних заходах колонії не є підставою для її негативної характеристики, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Так, з матеріалів провадження та особової справи вбачається, що засуджена взагалі не приймала участь у таких заходах, в той же час, відповідно до положень та вимог кримінального виконавчого законодавства ці обставини враховуються під час вирішення питання про можливість умовно-дострокового звільнення особи від подальшого відбуття покарання та є даними, що характеризують особу наряду з іншими характеризуючими даними.

При цьому, колегія суддів не може залишити поза увагою і той факт, що на заходи виховного, пізнавального та розважального характеру, які проводяться в установі та відділенні ОСОБА_6 реагує байдуже, не приймає участі у підготовці та проведенні культурно-масових заходів в установі.

З врахуванням досліджених матеріалів особової справи щодо ОСОБА_6 та вищевикладених доводів, колегія суддів приходить до висновку, що засуджена відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою не довела своє виправлення, враховуючи те, що за час відбування покарання характеризується посередньо, тому колегія суддів вважає, що підстави для умовно-дострокового звільнення згідно з вимогами статті 81 КК України відсутні.

Таким чином, ухвала суду про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є законною, та такою, що відповідає вимогам Кримінально-виконавчого кодексу України та чинному Кримінальному процесуальному кодексу України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час розгляду матеріалів справи в суді, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407, 537 - 539, 376 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13