Справа № 500/1903/15-к
Провадження № 1-кп/500/230/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
17 березня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,
провівши в місті Ізмаїлі Одеської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000550, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

встановив:
29 лютого 2016 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з Апеляційного суду Одеської області після скасування вироку надійшов обвинувальний акт з додатками у цьому кримінальному провадженні, після чого 01 березня 2016 року був переданий для судового провадження судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 . Ухвалою від того ж числа було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив про неможливість призначення судового розгляду з огляду на те, що в матеріалах провадження відсутні будь-які документи на обвинуваченого, а тому немає можливості встановити його особу, у зв`язку з чим просив повернути обвинувальний акт.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 підтримали думку прокурора, захисник ОСОБА_4 просив повернути обвинувальний акт прокурору для усунення виявлених в ньому недоліків, у тому числі, згідно ухвали Апеляційного суду Одеської області.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час його проведення повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки про виклик через SMS-повідомлення, заяв про відкладення підготовчого судового засідання або про бажання взяти у ньому участь від неї до суду не надходило. Проведення підготовчого судового засідання без участі потерпілої не відобразиться на повноті вирішення питань у ньому, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість його проведення без її участі.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим, у тому числі, у ст. 291 КПК України, та складання якого недопустимо навіть і з допущенням технічних помилок.

Однак, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Однак, всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 взагалі не містить формулювання обвинувачення.

В даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюються ОСОБА_5 й правова кваліфікація кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній.

Такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_5 , за цим процесуальним рішенням, фактично має статус підозрюваного.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та його структурою, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Більше того, крім відсутності в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення викладений неповно, оскільки в ньому не зазначені де саме і у кого перебувало майно, конкретний спосіб, яким воно було викрадене, а також те, чи відбувалося викрадення у присутності осіб, які усвідомлювали, що відбувається викрадення, а також те, чи усвідомлював обвинувачений те, що викрадення відбувається відкрито, натомість в обвинувальному акті лише зазначено, що ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав майно, що не може бути визнане судом, як повідомлення ОСОБА_5 про деталі злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, крім того, саме деталі вчинення злочину, які не викладені у обвинувальному акті мають суттєве значення для відокремлення грабежу від крадіжки.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97) (далі Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення та обов`язкових для подібного злочину деталей злочину, що порушує гарантоване п/п. «а» п.3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого ОСОБА_5 бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

З викладеного випливає, що особою, яка складала обвинувальний акт, не зазначене формулювання обвинувачення, а також неповно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які відповідали б зазначеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , оскільки їх наявність порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції право обвинуваченого бути поінформованим про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Крім того, ОСОБА_5 з`явився у підготовче судове засідання без документу, що посвідчує його особу. Як пояснив в судовому засіданні обвинувачений, паспорт він не отримував, довідку про звільнення з місць позбавлення волі він загубив, а в матеріалах кримінального провадження наявна довідка, видана Ізмаїльським РВ ДМС України в Одеській області, згідно даним якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України в Ізмаїльському НОМЕР_1 не отримував, зареєстрованим чи знятим з реєстраційного обліку в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі не значиться.

У зв`язку з відсутністю у обвинуваченого документу, що посвідчує його особу, а також у зв`язку з відсутністю такого документу в матеріалах кримінального провадження суд дійшов висновку, що особу обвинуваченого слідчими органами не встановлено, а тому з цього випливає, що в обвинувальному акті анкетні відомості про обвинуваченого зазначені без відповідних підстав та, можливо, неточно, що є порушенням п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України. В усякому разі суд позбавлений можливості перевірити відповідність анкетних відомостей обвинуваченого, зазначених в обвинувальному акті. У зв`язку з викладеним суд також позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, відносно особи, яка не має документу, що посвідчує його особу, оскільки з самого початку судового розгляду суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 348 КПК України в частині встановлення особи обвинуваченого, а тому існуватиме вірогідність того, що у вчиненні злочину обвинувачується одна особа, а в судове засідання прибула інша, що є неприпустимим.

Крім того, на вказані порушення щодо не зазначення формулювання обвинувачення, а також неповного викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які відповідали б зазначеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, а також щодо відсутності документів, що посвідчують особу обвинуваченого, також звернув увагу і Апеляційний суд Одеської області в ухвалі від 18 лютого 2016 року, якою було скасовано попередній вирок Ізмаїльського міськрайонного суду від 07 вересня 2015 року, а відповідно до з ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Крім того, судом встановлено, що в порушення п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК в обвинувальному акті невірно зазначені анкетні відомості потерпілої. Так, в обвинувальному акті її прізвище зазначене як « ОСОБА_7 », тоді як з матеріалів судового провадження, зокрема з журналу судового засідання, з вироку суду та з технічного запису судового засідання, вбачається що у потерпілої прізвище « ОСОБА_8 ».

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема п. 13 ч. 1 ст. 3, п. п. 2, 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а також приймаючи до уваги висновки і мотиви, з яких скасований попередній вирок суду, які в силу ч. 3 ст.415 КПК України є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт з додатками в силу п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Крім того, враховуючи, що підготовче судове засідання проводиться після скасування попереднього вироку суду, то в матеріалах судового провадження містяться певні матеріали кримінального провадження, які були предметом розгляду під час попереднього судового розгляду та які мають значення для цього кримінального провадження (а.п. 31 53). А тому вказані документи, надані прокурором, також підлягають йому поверненню для надання можливості їх використання при здійсненні кримінального провадження в подальшому, із залишенням замість них в матеріалах судового провадження їх копій.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 370 372, ч. 3 ст. 415 КПК України, суд

ухвалив:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, повернути прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі виявлених недоліків.

Матеріали кримінального провадження, надані прокурором під час судового розгляду (а.п. 31 53), повернути прокурору разом з обвинувальним актом із залишенням їх копій в матеріалах судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1