Справа № 521/4272/16-к
Номер провадження:1-в/521/2236/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2016 року суддя Малиновським районним судом м. Одеси ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника ОВК ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_5 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 відбуває покарання на підставі вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 25.12.2012 року, яким його було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та йому було призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про УДЗ засудженого, яке підтримав в судовому засіданні.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.
Представник ОВК залишила розгляд клопотання на розсуд суду.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, в характеристиці ОВК на ОСОБА_5 зазначено, що засуджений характеризується посередньо, а в довідці про заохочення та стягнення вказано, що останній має стягнення, та 5 заохочень.
Вказане, в даному випадку не може свідчити, що ОСОБА_5 виправився та процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Так, суддя відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 26 квітня 2002 р. № 2 повинен враховувати значення УДЗ для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_5 раніше судимий, а саме 29.10.2001 року вироком Ленінського районного суду м. Одеси його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, КК України та йому призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі, 15.10.2005 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 10 місяців, проте ОСОБА_5 вчинив новий злочин, за що був засуджений 05.09.2006 року вироком Суворовського районного м. Одеси за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 289, ч.3 ст. 357 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 судом надавалась можливість довести своє виправлення шляхом застосування УДЗ, проте ОСОБА_5 скоював новий злочин.
Інші характеризуючи дані, які вказані у клопотанні та характеристиці щодо ОСОБА_5 відповідно до ст. 81 КК України не є підставами для застосування УДЗ, проте суддя вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_5 виконує покладені на нього обов`язки, які передбачені ст. 8, ч.3 ст. 107, ст. 118 КВК України.
Суддя вважає, що сам факт звернення з клопотанням про УДЗ не може свідчити про необхідність його автоматичного задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 81 КК України, ст. 6 КВК України, суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_5 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу судді, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1