АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/702/16 Справа № 204/1169/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

4 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в порядку дистанційного судового провадження, в м. Дніпропетровську матеріали за поданням Дніпропетровського слідчого ізолятора за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровського слідчого ізолятору про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Павлограді Дніпропетровської області, засудженого 24 грудня 2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187, 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

На зазначену ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього статтю 81 КК України.

В якості доводів апеляції засудженим вказується на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Автором зазначається, що він відбув більше двох третин строку покарання та звертається увага на наявність чотирьох заохочень та відсутність стягнень. Також, засуджений посилається на те, що відбував строк покарання в складі господарського обслуговування Дніпропетровського слідчого ізолятора.

Провадження № 11-кп/774/702/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд, врахувавши, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, відбув більше двох третин строку покарання, посередньо характеризується, прийшов до висновку про відсутність достатніх даних, які б підтвердили виправлення засудженого.

Перед судом апеляційної інстанції в режимі дистанційного судового провадження ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, підтвердив доводи викладені в ній та просив задовольнити скаргу.

На думку прокурора апеляційна скарга засудженого є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки наявні матеріали підтверджують факт недоведеності виправлення останнього.

Вислухавши учасників судового провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами за поданням про умовно-дострокове звільнення, колегія суддів вважає, що принесена апеляція задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про необґрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення є безпідставними.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Апеляційним переглядом ухвали суду першої інстанції встановлено, що судове рішення, яке оскаржується, в повному обсязі відповідає вищенаведеним вимогам закону.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання суд обґрунтовано вказав в судовому рішенні на те, що засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, не довів своє виправлення, а наявність декількох заохочень не може слугувати безумовною підставою для застосування до нього ст. 81 КК України.

Отже, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 належним чином не довів своє виправлення, а тому об`єктивно відмовив в задоволенні його клопотання, оскільки формально-юридичних підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання недостатньо, а фактичні дані, які б підтверджували сумлінність поведінки та ставлення до праці засудженого, відсутні.

Таким чином, підстави для задоволення апеляції засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 376, 404, 405, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні подання адміністрації Дніпропетровського слідчого ізолятору про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , без змін.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області