Справа № 369/8121/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/452/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 25.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2016 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Руставі, Грузія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, за наступних обставин.

20 липня 2015 року, приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю поблизу сторонніх осіб, шляхом віджиму металопластикового вікна, проник до квартири АДРЕСА_4 зазначеного вище будинку, де з полиці шафи, яка знаходилася в спальній кімнаті, намагався таємно викрасти фотоапарат «Nikon», вартістю 1895 гривень, що належить ОСОБА_9 , поклавши його до сумки. Однак з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий співробітниками державної охорони на місці вчинення злочину.

Потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями до неї на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 , в якій, не оспорюючи вирок в частині правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, просить вказаний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, КК України до покарання у розмірі, встановленному судом першої інстанції, без застосування положень ст.75 КК України, тобто без звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Підставами для скасування оскаржуваного вироку суду потерпіла зазначає його невідповідність вимогам статей 370, 374 КПК України. Зокрема, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції у вступній частині вироку не зазначив її та обвинуваченого як учасників судового розгляду, хоча вони були присутні в судовому засідані і допитувались судом, а також не вказав всі анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_6 . Також на думку потерпілої, судом не усунуті протиріччя між показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 та фактичними обставинами злочину, встановленими судом, щодо місця, способу вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлено направленість умислу обвинуваченого при скоєнні інкримінованого йому злочину. Крім того, потерпіла вважає необґрунтованим визнання судом першої інстанції обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого його щирого каяття, посилаючись при цьому на неправдивість показань ОСОБА_6 щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення. Також, на думку апелянта, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення через м`якість та не є необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які перевірялись судом в ході судового розгляду та учасниками судового провадження не оспорюються. Зокрема, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України підтверджується показаннями самого обвинуваченого, наданими ним під час судового розгляду в суді першої інстнанції, щодо проникнення 20 липня 2015 року вночі через вікно до квартири в одному з будинків в м.Вишневе, Київської області та намаганні викрасти знайдений там фотоапарат, однак недоведенні свого умислу до кінця через затримання працівниками охорони.

Допитана під час судового розгляду в суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 надала показання про те, що 20 липня 2015 року вночі їй зателефонували з державної служби охорони та повідомили, що в її квартирі АДРЕСА_5 , знаходиться стороння особа. По прибуттю за місцем свого проживання вона побачила в квартирі обвинуваченого ОСОБА_6 , при цьому обстановка в квартирі була порушена, а належний їй фотоапарат «Nikon» був запакований в сумку.

Згідно із відомостями, що містяться в дослідженому судом першої інстанції протоколі огляду від 20 липня 2015 року, в ході зазначеної слідчої дії було проведено огляд квартири АДРЕСА_5 , та встановлено, що речі в квартирі знаходяться в хаотичному стані, двері меблів відчинені, а фотоапарат «Nikon» знаходиться на підлозі в кольоровій сумці.

Відповідно до висновку спеціаліста від 20 липня 2015 року, вартість фотоапарату марки «Nikon» становить 1985 гривень.

Таким чином, наведений вище комплекс доказів, досліджений судом першої інстанції та оцінений ним у відповідності до вимог ст.94 КПК України, на думку колегії суддів, повністю підтверджує висновок місцевого суду щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України. Всупереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку, ухваленого щодо ОСОБА_6 , відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів злочину, вчиненого обвинуваченим.
Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції належним чином мотивував свій висновок про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України і дійшов правильного висновку щодо можливості виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, однак із встановленням контролю над ним з боку органів кримінально - виконавчої інспекції. При цьому, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому злочині, раніше не судимий, обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України відсутні, а також взято до уваги думку прокурора, висловлену під час судового розгляду, щодо можливості звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. Що стосується доводів потерпілої щодо незазначення судом першої інстанції у вступній частині вироку всіх учасників судового провадження, які були присутні під час судового розгляду, зокрема потерпілої та обвинуваченого, а також щодо неповноти зазначення у вступній частині вироку анкетних даних ОСОБА_6 , колегія суддів не вважає зазначені недоліки істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в розумінні ч.1 ст.412 КПК України, так як вони ніяким чином не вплинули на законність та обгрунтованість ухваленого відносно обвинуваченого ОСОБА_6 вироку.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги потерпілої.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Судді:
___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4