ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6251/16-к
провадження № 1-кп/753/448/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2016 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003127 від 23.03.2016 року з угодою про примирення між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 1 квітня 2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 повторно за попередньою змовою з ОСОБА_5 приблизно о 19 годині 20 хвилин 22 березня 2016 року, перебуваючи на дванадцятому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_3 таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме: велосипед марки «Classic Totem Marsstar» , чорно салатового кольору, вартістю 2844 гривні 00 копійок та велосипед марки «Vinaro Tobaro» сіро-синього кольору, номер рами SR 5А00467, вартістю 5 633 гривні 00 копійок. Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_3 шкоди на загальну суму 8477 гривні 00 копійок.
За наведених обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України. Дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
1 квітня 2016 року між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачені повністю визнали свою винуватість. У зв`язку з поверненням викраденого майна та відсутністю завданої матеріальної шкоди потерпіла відмовляється заявляти цивільний позов. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинні понести ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, терміном на 1 (один) рік. Відповідно до п.п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з того, що згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Потерпіла ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась у зв`язку з перебуванням за кордоном, однак надала суду заяву у якій вказала, що розуміє наслідки затвердження угоди та просила затвердити вказану угоду, прокурор не заперечував проти затвердження зазначеної угоди.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених Кримінальним кодексом України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та призначення їм узгодженого сторонами покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

П Р И С У Д И В:
Затвердити угоду про примирення від 1 квітня 2016 року між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, терміном на 1 (один) рік. Відповідно до п.п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку, терміном на 1 (один) рік. Відповідно до п.п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому.

СУДДЯ: