У Х В А Л А
Іменем України
31 серпня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги захисника ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 порядку ч.1 ст.206 КПК України,-

В С Т А Н О В И В:

в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 30 серпня 2016 року надійшла скарга захисника ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 в порядку ч.1 ст.206 КПК України.

У скарзі ставиться питання про визнання незаконним не зазначення у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 15.08.2016 року часу затримання 15 серпня 2016 року о 12 год. 54 хв. підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002075 від 09.08.2016 р., зобов`язання в порядку ч.1 ст.206 КПК України будь-який орган державної влади чим службову особу вважати, що затримання підозрюваного ОСОБА_3 відбулося 15 серпня 2016 року з 12 год. 54 хв. та зобов`язати слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 надати суду відеозапис особистого обшуку ОСОБА_3 від 15.08.2016 року.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст.206 КПК України для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 КПК України - якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обгрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

У даній скарзі мови про те, що ОСОБА_3 тримається під вартою за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнений з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку в межах територіальної юрисдикції слідчого суді Шевченківського районного суду м.Києва, не йдеться, а тому у слідчого судді у даному випадку відсутні законні підстави для винесення ухвали щодо негайної доставки ОСОБА_3 до суду.

Відповідно до ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Главою 26 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, до переліку, яких не віднесено питань поставлених захисником перед слідчим суддею у даній скарзі.

Частиною 2 ст.303 КПК України, передбачено, що інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Тобто питання законності затримання часу фактичного часу затримання мають встановлюватись шляхом доказування даного факту сторонами кримінального провадження в суді в ході судового розгляду кримінального провадження та можуть мати значення при оцінці доказів, зібраних в цей час, на предмет їх допустимості під час перебування суду в нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч.1 ст. 36, ч.5 ст. 40 КПК України прокурор або слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже КПК України не наділяє слідчого суддю повноваженнями визнавати неправомірним зазначення слідчим відомостей щодо часу затримання у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, а також зобов`язувати будь-які органи державної влади чи службову особу, вважати, що затримання підозрюваного ОСОБА_3 відбулося 15 серпня 2016 року з 12 год. 54 хв.

Крім того, згідно положень КПК України, суд не наділений повноваженнями витребовувати докази, яким фактично являється відеозапис особистого обшуку ОСОБА_3 , у слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, якщо він не здійснює розгляд цього провадження по суті.

Враховуючи, що питання, які ставляться у даній скарзі виходять за межі компетенції слідчого судді, дана скарга разом з матеріалами підлягає поверненню захиснику.

Керуючись ст.ст. 26, 206, 303, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
відмовити у постановленні ухвали про негайну доставку ОСОБА_3 до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва.

Матеріали скарги повернути захиснику ОСОБА_2 .

Ухвала на підставі ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя