У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.11.2016 Справа №607/11175/16-к

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду прокурора військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, водія автомобільного відділення автомобільного взводу роти матеріального забезпечення в/ч пп НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції від 12 лютого 2015 року),

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:
Прокурор військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження №0000050, внесеного в ЄРДР від 12 березня 2016 року за ч.4 ст.407 КК України, тобто, нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , яке мотивується наступним.

Так, органом досудового розслідування за повідомленням про підозру від 03 вересня 2016 року (вручене 04 листопада 2016 року) ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він, як військовослужбовець, будучи на посаді водія автомобільного відділення автомобільного взводу роти матеріального забезпечення в/ч пп НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», призваним на військову службу в особливий період, всупереч вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Cтатуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинив злочин проти встановленого порядку несення військової служби, що мав місце за наступних обставин.

Зокрема, у зв`язку із епізодичним вживанням алкоголю солдата ОСОБА_4 25 вересня 2015 року було направлено на стаціонарне лікування у в/ч НОМЕР_2 з періодом лікування до 16 жовтня 2015 року, де, після проведеного лікування, останнього було виписано та направлено для подальшого проходження військової служби у в/ч пп НОМЕР_1 , однак 19 жовтня 2016 року о 08 год. 30 хв. було виявлено відсутність ОСОБА_4 у в/ч пп НОМЕР_1 , який, усвідомлюючи протиправність своїх дій, свідомо, за відсутності поважних причин та дозволу відповідного командування, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, вчасно туди не прибув.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: матеріали службового розслідування за даним фактом, показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також іншими доказами.

Також слідчий у клопотанні вказує, що необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та суду та залишаючись на волі має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти правопорушення, в якому підозрюється, а тому, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції від 12 лютого 2015 року), за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, а також те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти цим ризикам.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити, підозрюваного та захисника, які заперечили у задоволенні наведеного клопотання та просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, мотивуючи це недостатністю наведених у клопотанні ризиків, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 необхідно відмовити, задовольнивши клопотання підозрюваного та його захисника про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст.178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

05 жовтня 2016 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, після чого, затримавши 04 листопада 2016 року на підставі наведеної ухвали слідчого судді, того ж дня в суд доставлено підозрюваного.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції від 12 лютого 2015 року), санкція якого передбачає покарання понад 5 років позбавлення волі.

При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України (в редакції від 12 лютого 2015 року) підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами, які приєднані до клопотання.

Однак, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 умисно не ухилявся від органу досудового розслідування та суду, оскільки останньому не було відомо про кримінальне провадження відносно нього, а тому приходжу до висновку, що ризик, указаний як основний у клопотанні старшого слідчого про те, що підозрюваний ОСОБА_4 ухилявся та може ухилитись від досудового розслідування та суду нічим не підтверджений як і те, що останній має можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання.

Вищевказані обставини дають підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_4 та його поведінки, незастосування до останнього запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, а також запобігти ризику продовжити вчиняти правопорушення, в якому підозрюється.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на наведене вище, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною останньому залишати житло, що в АДРЕСА_1 в період з 22 по 07 год.

Крім цього, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника задовольнити та застосувати до вказаного підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною останньому залишати житло, що в АДРЕСА_1 в період з 22 по 07 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Встановити строк дії ухвали до 24 год. 00 хв. 02 січня 2017 року.

Після оголошення ухвали, ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в залі суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Копію ухвали невідкладно направити на адресу Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області з метою поставлення ОСОБА_4 на облік, про що повідомити Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора військової прокуратури Тернопільського гарнізону ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий суддяОСОБА_1