САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 718/1748/15-к
Провадження № 1-кп/726/5/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.03.2016 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисників потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000030 від 20.01.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киселів Кіцманського району Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , українця по національності, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 12.03.2014 вироком Садгірського районного суду м. Чернівці за ч. 3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік,

- 27.01.2015 вироком Апеляційного суду Чернівецької області за ч. 3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.289 і ч.3 ст.186 КК України, -

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Борівці Кіцманського району Чернівецької області, мешканця та зареєстрованого АДРЕСА_2 , українця за національністю, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, kне одруженого, не працюючого, інваліда 3-ї групи з дитинства, раніше судимого:

- 06.05.2015 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.289 і ч.3 ст.186 КК України, -

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , українця за національністю, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента Чернівецького ліцею № 6, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
19 січня 2015 року, близько 22 години, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини обвинувачений ОСОБА_11 разом із обвинуваченим ОСОБА_12 , та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_13 , вступили у попередню злочинну змову, направлену на незаконне заволодіння чужим майном. Близько 1 години ночі 20 січня 2015 року обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до попереднього розподілу ролей незаконно проникнули до житлового будинку потерпілого ОСОБА_10 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , а неповнолітній обвинувачений ОСОБА_13 , як пособник, залишився на вулиці спостерігати за наближенням сторонніх осіб, для попередження своїх спільників, які в цей час скоювали злочин щодо незаконного заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 . Діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, переслідуючи корисливу мету особистого збагачення, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , застосовуючи до потерпілого ОСОБА_10 насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося у нанесені численних ударів руками і ногами по тулубу та голові потерпілого, спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження.

Згідно комісійного висновку експертизи № 080 від 13.07.2015 року ОСОБА_10 нанесені тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми справа; осадження м`яких тканин обличчя і голови, які у сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок цього, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10 , а саме: грошовими коштами в сумі 850 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 20.01.2015 року складає 13 404 грн. 50 коп.; 21 000 грн. та бувшим у користуванні мобільним телефон марки «НТС One», вартість якого становить 4 000 грн., чим завдали матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 38 404 грн. 50 коп.

Крім цього, в ході вчинення вищевказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_11 разом із обвинуваченим ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_13 вступили у попередню злочинну змову, направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, вартістю 232 871 грн. 47 коп., який на праві власності належить ОСОБА_10 ..

Реалізовуючи свій злочинний умисел на протиправне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , обвинувачений ОСОБА_11 разом із обвинуваченим ОСОБА_12 , знаходячись у будинку №19 по вул. Затишна с. Новий Киселів, з метою заволодіння автомобілем і іншим майном потерпілого ОСОБА_15 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою групою осіб, застосували до останнього насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилося у нанесені численних ударів руками та ногами по тулубу та голові потерпілого, спричинили ОСОБА_10 тілесні ушкодження, та всупереч волі власника автомобіля, заволоділи ключами від транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, після чого вказані особи покинули приміщення будинку та вийшли на вулицю до автомобіля ОСОБА_10 , де до них приєднався неповнолітній обвинувачений ОСОБА_13 , виконавши свою роль у вчиненні злочину.

Доводячи до кінця спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_11 діючи умисно, сів за кермо автомобіля, а обвинувачений ОСОБА_12 з неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_13 зайняли місця у його салоні, після чого ОСОБА_11 за допомогою ключа запустив двигун автомобіля та усі разом рушили з місця вчинення злочину у м.Чернівці.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 , свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково, а саме: за ч. 3 ст. 186 КК України визнав повністю, а за ч. 2 ст. 289 КК України винним себе не визнав. В судовому засіданні показав, що ввечері 19.01.2015 року він з ОСОБА_12 розпивали спиртні напої на вул. Боженка у м. Чернівці, їм не вистачало грошей, тому він запропонував поїхати у с. Новий Киселів взяти гроші у ОСОБА_10 . Домовились, що будуть заходити через двері, якщо буде відчинено, або через вікно, для відчинення якого взяв викрутку. Після цього ОСОБА_12 подзвонив ОСОБА_13 та сказав йому прийти і взяти із собою рюкзак. Втрьох вони поїхали на таксі в с. Новий Киселів. Вийшовши біля магазину, направились до будинку ОСОБА_10 , ОСОБА_13 залишили біля будинку «на шухері» дивитися за тим, щоб ніхто не проходив і не проїжджав біля нього, а в разі цього попередити їх. В будинку горіло світло, потерпілий спав в кімнаті на ліжку, потім встав і пішов на кухню. Він з ОСОБА_12 зайшли в будинок, ОСОБА_12 штовхнув потерпілого і коли останній впав на підлогу лицем вниз, ОСОБА_12 сів на нього зверху, він побіг не другий поверх будинку, проте нічого не знайшовши повернувся і декілька разів вдарив потерпілого, запитавши: «де гроші?». Потерпілий просив не вбивати, сказав брати гроші і ключі від автомобіля в барсетці. Заволоділи грошима в сумі близько 21000 грн., 850 доларів США, які були в барсетці, та мобільним телефоном. В автомобілі ОСОБА_12 гроші між всіма розділив йому та собі по 9000 гривень та по 400 доларів, ОСОБА_16 дав 3000 гривень та 50 доларів. У викрадений мобільний телефон марки «НТС One» він вставляв свою картку, щоб перевірити справність телефону, пізніше телефон продав незнайомому чоловіку. Пояснив, що планували викрасти більше грошей, для чого в взяли рюкзак, викрадення транспортного засобу не визнає, оскільки вважає, що потерпілий добровільно надав їм автомобіль. Цивільний позов потерпілого до нього визнає частково.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 , свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав частково, а саме: за ч. 3 ст. 186 КК України визнав повністю, а за ч. 2 ст. 289 КК України, винним себе не визнав. В судовому засіданні показав, що ввечері 19.01.2015 року він з ОСОБА_17 розпивали пиво на вул. Боженка у м. Чернівці, їм не вистачало грошей, ОСОБА_17 запропонував поїхати у с. Новий Киселів взяти гроші у ОСОБА_10 . Домовились, що будуть заходити через двері, якщо буде відчинено, або через вікно. Після цього він подзвонив ОСОБА_13 та сказав йому прийти і взяти із собою рюкзак. Втрьох вони поїхали на таксі в с. Новий Киселів. Вийшовши біля магазину, направились до будинку ОСОБА_10 , ОСОБА_13 залишився біля будинку дивитися за тим, щоб ніхто не проходив і не проїжджав біля нього, а в разі цього попередити своїх спільників. В будинку горіло світло, потерпілий знаходився на кухні, спав за кухонним столом. Він штовхнув потерпілого і коли останній впав на підлогу лицем вниз, почали вдвох наносити удари останньому по різним частинам тіла. ОСОБА_17 питав: де гроші, потерпілий просив не вбивати. Після цього ОСОБА_17 побіг не другий поверх будинку, а він сів зверху на потерпілого, щоб останній не вставав. Дерез декілька хвилин ОСОБА_17 повернувся та вони знову почали бити потерпілого та вимагати гроші, потерпілий повідомив, що гроші та ключі від автомобіля в барсетці. ОСОБА_17 забрав барсетку і вибіг з будинку. Він підняв потерпілого, побачив, що з нього тече кров на підлогу, також вибіг на вулицю, побачивши, що двері автомобіля відкрилися, сів в авто, там вже сиділи ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , ОСОБА_11 завів автомобіль і вони поїхали. Заволоділи грошима в сумі близько 20000 грн., 500-700 доларів США, які були в барсетці, та мобільним телефоном. В автомобілі він гроші між всіма розділив собі та ОСОБА_11 взяв більше: по 10000 гривень та по 200 доларів. Автомобіль взяли, щоб доїхати у м. Чернівці. Викрадений ним мобільний телефон марки «НТС One» він залишив в авто. Викрадення транспортного засобу потерпілого не визнає, вказує, що змови на викрадення автомобіля не було. Цивільний позов потерпілого до нього визнав частково в сумі 23404,50 гривень.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_13 , свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав. В судовому засіданні показав, що 19.01.2015 року близько 23:30 год. до нього подзвонив ОСОБА_12 з номера мобільного телефону НОМЕР_2 на його номер - НОМЕР_3 та сказав взяти рюкзак, і приїхати на вул. Боженка у м. Чернівці, де його чекали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Звідти втрьох вони поїхали на таксі у с. Новий Киселів. Приїхавши у дане село вони втрьох вийшли з таксі і близько 10-15 хв. йшли пішки до будинку невідомої йому особи. В подальшому, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зайшли в цей будинок, де пробули приблизно 10 хв. і вийшли. Він вважав, що це їх будинок і вони зайшли за речами. Звідти вони втрьох поїхали назад у м. Чернівці на автомобілі «Volkswagen Touareg». Крім цього в судовому засіданні показав, що не знав про наміри ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо скоєння ними незаконних дій, наступного дня ОСОБА_12 та ОСОБА_18 дали йому гроші в розмірі 2000 грн. та 50 доларів США «за те, що він був з ними». Цивільний позов потерпілого до нього не визнав.

Крім повного визнання вини обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, не визнання вини ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч.2 ст.289 КК України, не визнання ОСОБА_13 вини за ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України, їх винуватість у вчиненні зазначених правопорушень стверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

- заявою потерпілого ОСОБА_10 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 20.01.2015 року, в якому відображено обстановку скоєння злочинів - господарства потерпілого ОСОБА_10 , під час якого вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, коробку від мобільного телефону, предмет схожий на викрутку, змиви речовини бурого кольору;

- протоколом огляду речей від 10.02.2015 року - коробки від мобільного телефону марки «НТС One»;

- комісійним висновком експертизи № 080 від 13.07.2015, згідно якого у ОСОБА_10 у сукупності виявлено легкі тілесні ушкодження;

- рапортом від 21.01.2015 про виявлення автомобіля «Volkswagen Touareg»;

- протоколом огляду місця події 21.01.2015 року - місця виявлення транспортного засобу «Volkswagen Touareg» у м. Чернівці на вулиці Узбецькій, де в той час тимчасово проживав обвинувачений ОСОБА_11 ;

- копією свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу НОМЕР_4 за потерпілим ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду викрутки від 20.06.2015 року, вилученого в ході огляду місця події - господарства ОСОБА_10 ;

- матеріалами тимчасового доступу до документів, які містять охоронювану законом таємницю, з інформацією про з`єднання абонентських номерів, з чого вбачається, що сім-картка з номером мобільного телефону, про який неповнолітній обвинувачений ОСОБА_13 вказав суду, близько 02:00 год. 20.01.2015 року діяла у межах вежі оператора мобільного зв`язку «МТС», що розташована у с. Стрілецький-Кут Кіцманського району, тобто в населеному пункті, що розташований поряд з с. Новий Киселів. Крім того, з даної інформації видно, що після 20.01.2015 року - дня вчинення кримінального правопорушення, у викраденому мобільному телефоні потерпілого ОСОБА_10 працювала сім-картка з номером НОМЕР_5 .

- актом добровільної видачі від 11.03.2015 року ОСОБА_19 мобільного телефону марки «НТС One»;

- протоколом огляду мобільного телефону марки «НТС One» з фотографіями від 23.03.2015 року на яких зображені члени сім`ї обвинуваченого ОСОБА_11 ;

- квитанціями, що свідчать про відшкодування ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 завданого збитку в розмірі 11126 грн.

- відеозаписом слідчого експерименту проведеного за участі ОСОБА_12 , в ході якого останній показав та вказав, як саме відносно ОСОБА_10 було вчинено напад. Обвинувачений серед іншого показав, як під час нападу на ОСОБА_10 останньому були завдані чисельні удари, як ним самим так і ОСОБА_11 , залишили його всього в крові без свідомості, окрім того показав, що останній під час подій, що мали місце 20.01.2015 року в домоволодінні потерпілого використовував викрутку в будинку.

- відеозаписом слідчого експерименту проведеного за участі ОСОБА_13 , в ході якого останній показав та вказав, де саме він знаходився в час, коли відносно ОСОБА_10 було вчинено напад.

- копією рахунку ТзОВ «КарпатиАвтоцентр» від 05.08.2015 року щодо вартості пошкоджених запчастин, яка становить 142 242, 11 грн., копією рахунку ТзОВ «КарпатиАвтоцентр» від 05.08.2015 року щодо визначення вартості завданої шкоди в сумі 539 грн.

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , обвинувачених та свідка ОСОБА_19 .

Суд критично ставиться до показань обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наданих в судовому засіданні, щодо невизнання ними винуватості у вчиненні правопорушення за ч.2 ст.289 КК України; до показань обвинуваченого ОСОБА_13 , наданих в судовому засіданні, щодо невизнання винуватості у вчиненні правопорушення за ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України, оскільки їх винуватість у скоєнні даного правопорушення стверджується вище перерахованими слідчими експериментами, протоколом ОМП, поясненними самих обвинувачених та показаннями потерпілого і свідка, допитаних в ході судового слідства.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що в ніч з 19.01.2015 року на 20.01.2015 року він перебував у себе вдома. Близько 02:00 год. прибирав на кухні та почув шум з коридору. Побачив як двоє хлопців, в шапках по очі, лиця у яких були не прикриті, увірвалися до нього та без пояснень почали бити. Одного з них, як він пізніше дізнався його ім`я ОСОБА_11 , раніше бачив у с. Новий Киселів, він проживав на вулиці, що проходить паралельно з його вулицею. ОСОБА_11 кричав, щоб він дав гроші, били ногами, погрожували, що вб`ють. Розуміючи, що його вбивають, повідомив, що в коридорі є сумка, в якій знаходяться гроші в сумі 91 000 гривень. ОСОБА_11 взявши сумку почав вимагати ще грошей. Його поставили на коліна, та ОСОБА_11 викруткою намагався попасти в око, вдаряючи гострою частиною викрутки в чоло. Просив не вбивати, повідомив, де заховані гроші в спальній кімнаті. Після наступних ударів втратив свідомість. Прийшовши до тями об 11 годині від сусідів викликав швидку допомогу та міліцію. Пізніше працівниками міліції його транспортний засіб було знайдено, виявилося, що викрадачі їхали на ручнику, тому автомобіль був пошкоджений. В ході розбійного нападу обвинувачені заволоділи його грошовими коштами в розмірі 33 900 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 20.01.2015 року складає - 534 603 грн., 91 000 грн., мобільним телефоном марки «НТС Опе» та автомобілем марки «Фольксваген Туарег», д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску. Всього злочинним шляхом у нього було відібрано 625 603 грн. Цивільний позов на вказану суму заявлений до обвинувачених підтримує в повному обсязі, просить стягнути з обвинувачених матеріальну та моральну шкоду. В обґрунтування позову зазначає, що знайдений працівниками міліції його автомобіль на вул. Узбецькій, 11 у м. Чернівці, був технічно несправний. З метою визначення вартості завданої шкоди автомобілю, він звернувся до ТзОВ «Карпати Автоцентр» та відповідно до рахунку від 05.08.2015 року вартість пошкоджених запчастин становить 142 242, 11 грн. Окрім того, ним було витрачено суму коштів у розмірі 539 грн. для визначення вартості завданої шкоди, що підтверджується рахунком від 05.08.2015 року, що виданий ТзОВ «Карпати Автоцентр». Окрім того, пояснив, що розбійним нападом ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн., в обґрунтування цього вказує, що йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що йому було завдано тілесні ушкодження та скоєне відносно нього розбійний напад. Також, постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт відчуває потерпілий і в даний час. Така життєва ситуація приносить для потерпілого стрес та психічний розлад. Обвинувачених не пробачив, вважає, що вони не розкаялися, навіть не попросили пробачення, збитки відшкодували частково, просить покарати згідно закону.

Представники потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_8 ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що під час досудового розслідування було допущено помилку щодо правильної кваліфікації дій гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вважають, що як під час досудового розгляду даної справи так і під час судового розгляду даного кримінального провадження ОСОБА_10 зазначав, що 20.01.2015 року гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , потрапивши до його будинку вчинили відносно останнього напад, поєднаний з насильством, погрожували йому вбивством, яке потерпілий сприймав реально у момент нападу. Дані обставини ОСОБА_10 повідомлялись, як органу досудового розслідування, так і суду. Під час досудового розслідування так і під час судового розгляду даного кримінального провадження потерпілий зазначав про те, що 20.01.2015 року гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 окрім описаних у обвинувальному акті коштів заволоділи також коштами у розмірі 32 500 доларів США, що знаходились у шафі на другому поверсі будинку, та які зникли внаслідок протиправних дій гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вважають, що в результаті описаних дій у ОСОБА_10 було злочинним шляхом відібрано 33 900 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 20.01.2015 року складає - 534 603 грн., 91 000 грн., мобільний телефон марки «НТС Опе» та автомобіль марки «Фольксваген Туарег». Всього злочинним шляхом у ОСОБА_10 було відібрано 625 603 грн. За таких обставин, вважають, що органом досудового розслідування невірно кваліфіковано дії гр ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ст. 186 КК України, адже відносно ОСОБА_10 вказаними особами був вчинений напад з метою заволодіння майном, поєднаний з насильством, погрозою вбивством, яку потерпілий сприймав реально в момент нападу, поєднаний з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб, завдали ОСОБА_10 особливо великої шкоди, на загальну суму 625 603 грн., тому вважають, що дії гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 правильно слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 187 КК України.

Свідок ОСОБА_19 в судому засіданні вказала, що в січні 2015 року вона, її мати ОСОБА_20 , співмешканець ОСОБА_11 та їхня спільна дитина проживали в АДРЕСА_5 . На той час вона користувалася мобільним телефоном, який вилучений працівниками міліції, марки «НТС Опе», який придбала на ринку за 1000 гривень. Звідки в мобільному телефоні потерпілого марки «НТС Опе» фотографії та номери телефонів її рідних та близьких пояснити не може.

Свідок ОСОБА_20 в судому засіданні показала, що ОСОБА_11 є співмешканцем її доньки ОСОБА_19 , в них є спільна дитина. Обвинувачений ніде не працював, чим заробляв собі на життя вона не знає. На досудовому слідстві підписувала покази та протоколи слідчих дій під примусом працівників міліції. Нічого про кримінальне правопорушення не знає.

Відповідно п.15. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 N 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» незаконне заволодіння транспортним засобом за ст. 289 КК слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

Відповідно до п. 16. зазначеної постанови, заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб має місце у випадках, коли дві особи і більше заздалегідь, тобто до початку виконання дій, які становлять об`єктивну сторону злочину, домовилися про спільне його вчинення, незалежно від того, хто з них керував цим засобом. Проте не підлягають кримінальній відповідальності за ст. 289 КК України особи, які не брали участі у вилученні транспортного засобу, але після заволодіння ним винною особою здійснили поїздку на ньому.

Показання ОСОБА_11 щодо невизнання своєї винуватості у вчиненні правопорушення за ч.2 ст.289 КК України у зв`язку з тим, що потерпілий добровільно надав свій транспортний засіб обвинуваченому ОСОБА_11 , суд оцінює критично, так як вони суперечливі, нелогічні спростовуються доказами по справі та показаннями самого обвинуваченого, даними в ході судового слідства, згідно яких він після нанесення потерпілому численних тілесних ушкоджень, вимагаючи матеріальних цінностей дізнався, де саме у потерпілого знаходяться гроші та ключі від автомобіля, якими незаконно заволодів, вийшовши з будинку сів в транспортний засіб, дочекався ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , після чого завів двигун та поїхав з місця скоєння правопорушення. За таких обставин суд не вбачає добровільного надання потерпілим свого транспортного засобу обвинуваченому ОСОБА_11 .

Показання ОСОБА_12 щодо невизнання своєї винуватості у вчиненні правопорушення за ч.2 ст.289 КК України, які він обґрунтовує відсутністю умислу на викрадення транспортного засобу потерпілого, суд оцінює критично, так як вони суперечливі, нелогічні спростовуються його показаннями, даними в ході слідчого експерименту, під час якого він показував, що сів в транспортний засіб потерпілого, і після цього ОСОБА_11 завів двигун і вони поїхали, спростовується його показаннями під час судового слідства, згідно яких він повідомив, що після нападу на потерпілого, вийшовши з будинку на вулицю, побачив відчинені дверцята автомобіля потерпілого, де вже сиділи ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , сів на переднє сидіння пасажира, після чого ОСОБА_11 завів двигун та вони поїхали з місця скоєння правопорушення.

Показання ОСОБА_13 щодо невизнання своєї винуватості у вчиненні правопорушення за ч.5 ст.27, ч.2 ст.289 КК України, щодо його не усвідомлення незаконного заволодіння майном потерпілого, суд вважає неправдивими і такими, що суперечать іншим доказам, суд оцінює їх критично, так як вони спростовуються слідчим експериментом з ОСОБА_12 , а також показаннями ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , даними під час судового слідства, згідно яких вони повідомили, що залишили ОСОБА_13 біля будинку потерпілого «на шухері» дивитися за тим, щоб ніхто не проходив і не проїжджав біля нього, а в разі чого попередити їх, після нападу на потерпілого, вийшовши з будинку на вулицю ОСОБА_11 сів в автомобіль потерпілого, після чого на заднє сидіння в нього сів ОСОБА_13 , на переднє сидіння пасажира сів ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_11 завів двигун та вони поїхали з місця скоєння правопорушення.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд вважає, що винуватість ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_13 у вчиненні ними кримінальних правопорушень доведена в ході судового розгляду.

Суд враховує, що відповідно до ст. 337 КК України - судовий розгляд проводиться судом лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого прокурором обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 та ч. 2 ст. 289 КК України, тобто грабіж, поєднаний з проникненням у житло, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб; незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Крім цього суд вважає що дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 вірно кваліфіковані ч. 5 ст. 27 та ч. 2 ст. 289 КК України, тобто пособництво у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини. , а також те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину та вчинив дане кримінальне правопорушення після проголошення відносно нього вироку Садгірським районним судом, в день розгляду апеляційної скарги на вирок. За таких обставин суд приходить до переконання що виправлення ОСОБА_11 , а також запобігання вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначення покарання у виді позбавлення волі.

Ст.65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Керуючись п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК Українипро звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України, при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а також те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину та вчинив дане кримінальне правопорушення будучи звільненими від відбування покарання з випробуванням та під час іспитового строку. За таких обставин суд приходить до переконання що виправлення ОСОБА_12 , а також запобігання вчинення ним нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначення покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись вищевикладеним, при призначенні виду та розміру покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_13 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_11 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 згідно ст. 66 КК України судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_12 раніше судимий за вчинення корисливого злочину, за місцем проживання він характеризується позитивно, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває, інвалід 3-ї групи з дитинства, з цього приводу перебуває під диспансерним наглядом. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_12 згідно ст. 66 КК України суд визнає часткове відшкодування збитків потерпілому. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_13 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває, виховується в неповній сім`ї матір`ю, згідно висновку психіатричної експертизи міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Обставиною, що пом`якшує покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 згідно п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України є вчинення злочину в неповнолітньому віці. Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Із наданих в судовому засіданні пояснень обвинувачених, суд не вбачає щирого каяття останніх у скоєних кримінальних правопорушеннях, часткове визнання та не визнання вини обвинуваченими можна розцінювати як обраний ними спосіб захисту. З аналізу досліджених доказів можна зробити висновок, що обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 давалися непослідовні та суперечливі показання, які у своїй сукупності та сукупності з іншими доказами підтверджують їх винуватість.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про осіб обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень та обставин їх вчинення, наслідків, які наступили в результаті вказаних дій, суд приходить до висновку обрати покарання, необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Оцінюючи у сукупності викладені пом`якшуючи обставини і характеризуючи дані обвинувачених, думку потерпілого і прокурора суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не можливе без ізоляції від суспільства.

Оцінюючи у сукупності викладені пом`якшуючи обставини і характеризуючи дані неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_13 , думку потерпілого і прокурора суд дійшов висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_13 можливе без ізоляції від суспільства, та за цих підстав суд вважає звільнити від відбування покарання обвинуваченого з випробуванням, керуючись ст.ст. 75, 104 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково, стягнувши на відшкодування матеріальних збитків з ОСОБА_11 , та ОСОБА_16 на користь ОСОБА_10 з кожного по 85107 гривень 73 копійки (що складається з суми викраденого 113081,09 гривень та витрат на ремонт транспортного засобу 142242,11 гривень= 255323,20 гривень), з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_21 (з врахуванням відшкодованих збитків в розмірі 11126 гривень)кошти в розмірі 73981 гривню, крім цього стягнути з обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 в рівних частках на користь потерпілого ОСОБА_21 суму 21000 гривень в рахунок відшкодування моральних збитків.

Відповідно, до ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 понесені процесуальні витрати.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_11 визнати винним в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 186 КК України - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань,-із врахуванням покарання згідно вироку Апеляційного суду Чернівецької області від 27.01.2015 року, призначити остаточне покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання рахувати з моменту з затримання 27.01.2015 року.

ОСОБА_12 визнати винним в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 3 ст. 186 КК України - 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.3 ст.78, ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань, із врахуванням покарання згідно вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.05.2015 року, яким ОСОБА_12 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік - призначити остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 , рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 13.03.2015 року.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_12 залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

ОСОБА_13 визнати винним в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання за ч. 2 ст. 289 КК України з врахуванням ч. 5 ст. 27, - 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно ст.76 КК України слід покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_13 залишити запобіжний захід попередньо обраний у виді домашнього арешту.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково, Стягнути на відшкодування матеріальних збитків з ОСОБА_11 , та ОСОБА_16 на користь ОСОБА_10 з кожного по 85107 гривень 73 копійки, з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_21 кошти в розмірі 73981 гривню.

Стягнути на відшкодування моральних збитків з обвинувачених ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_16 в рівних частках на користь потерпілого ОСОБА_21 суму 21000 гривень.

Розмір витрат на залучення експерта для проведення дактилоскопічних, трасологічних та товарознавчої експертиз в загальній сумі 2480,04 грн. стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рівних частках.

Речові докази:

- автомобіль «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску - залиши у володінні власника ОСОБА_10 ;

- мобільний телефон марки «НТС One», ІМЕІ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та коробку від даного мобільного телефону - залишити у володінні власника ОСОБА_10 ;

- викрутку, передану до камери речових доказів Кіцманського РВ УМВС України в Чернівецькій області - знищити;

- диск із матеріалами тимчасового доступу до документів, що містять охоронювану законом таємницю - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернівецької області шляхом подачі апеляційної скарги через Садгірський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1