Справа № 676/7649/15-к
Провадження № 1-кп/676/85/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2016 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 29 грудня 2013 року до ЄРДР за № 0002322, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні одна малолітня дитина, з неповною загальною середньою освітою, не працевлаштованої, раніше судимої вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 7 березня 2013 року за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и в:

29 грудня 2013 року близько 13 год. у приміщенні сестринської кімнати другого хірургічного відділення Кам`янець-Подільської міської лікарні № 1 по вул. Пушкінська, 30 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області ОСОБА_8 шляхом обману, повідомивши потерпілій ОСОБА_4 неправдиві відомості про те, що на неї накладено порчу, переконала, що для проведення ритуального дійства (зняття порчі) потрібні ювелірні вироби, приховавши при цьому дійсний намір використати отриманий ювелірний виріб для власних потреб, умисно повторно заволоділа золотою каблучкою 585 проби вагою 4,5 г, вартістю 450 грн. за 1 г, загальною вартістю 2025 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 20 березня 2015 року близько 11 год. 20 хв. у приміщенні торгівельного кіоску Український кристал навпроти магазину Тано по вул. Жукова, 33 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області ОСОБА_8 шляхом обману, повідомивши потерпілій ОСОБА_9 неправдиві відомості про те, що на неї накладено порчу, переконала, що для проведення ритуального дійства (зняття порчі) потрібні грошові кошти в сумі 1500 грн., приховавши при цьому дійсний намір використати отримані грошові кошти для власних потреб, умисно повторно заволоділа грошовими коштами в сумі 1500 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

Також, 13 вересня 2015 року близько 16 год. в дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 шляхом обману, повідомивши потерпілій ОСОБА_6 неправдиві відомості про те, що на неї накладено порчу, переконала, що для проведення ритуального дійства (зняття порчі) потрібні ювелірні вироби, приховавши при цьому дійсний намір використати отримані ювелірні вироби для власних потреб, умисно повторно заволоділа золотою каблучкою 583 проби вагою 6,37 г, вартістю 820 грн. за 1 г, загальною вартістю 5223,4 грн., та золотим ланцюжком 585 проби вагою 3,05 г, вартістю 850 грн. за 1 г, загальною вартістю 2592,5 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 7815,9 грн.

В подальшому, 14 вересня 2015 року близько 10 год. біля магазину Мрія по вул. Князів Коріатовичів в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію єдиного злочинного умислу на заволодіння майном, шляхом обману, повідомивши потерпілій ОСОБА_6 неправдиві відомості, що для проведення ритуального дійства (зняття порчі) потрібні грошові кошти в сумі 1500 грн., приховавши при цьому дійсний намір використати отримані грошові кошти для власних потреб, умисно повторно заволоділа грошовими коштами в сумі 1500 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Наступного дня близько 10 год. в дворі будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_8 на реалізацію єдиного злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном, шляхом обману, повідомивши потерпілій ОСОБА_6 , що для проведення ритуального дійства (зняття порчі) потрібні ювелірні вироби та грошові кошти в сумі 400 грн., приховавши при цьому дійсний намір використати отримані ювелірні вироби та грошові кошти для власних потреб, умисно повторно з корисливих мотивів заволоділа грошовими коштами в сумі 400 грн. та двома золотими ланцюжками 585 проби, двома парами золотих сережок 585 проби, трьома золотими каблучками 585 проби, золотим хрестиком 585 проби, золотою підвіскою 585 проби, загальною вагою 14,68 г, вартістю 850 грн. за 1 г золота у виробі, загальною вартістю 12478 грн., а також парою золотих сережок 583 проби вагою 5,06 г, вартістю 820 грн. за 1 грам золота у виробі, загальною вартістю 4149,2 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 17027,2 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, підтвердила наведені вище обставини та повідомила наступне. Наприкінці грудня 2013 року в лікарні під приводом проведення гадання заволоділа золотою каблучкою потерпілої ОСОБА_4 , яку через певний час продала, однак точно не пам`ятає кому, можливо, на автовокзалі в м. Хмельницькому або здала у ломбард. У березні 2015 року, зайшовши у приміщення торгівельного кіоску під приводом зняття порчі (за допомогою кореня) отримала від потерпілої ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 1500 грн., повертати які наміру не мала. Протягом 13-15 вересня 2015 року під приводом зняття «вінця безшлюбності» заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 1900 грн. для придбання корінця, необхідного для проведення ритуалу, а також золотими прикрасами (декількома каблучками, трьома ланцюжками, хрестиком, підвіскою, декількома парами сережок), які обіцяла повернути через 3 дні після проведення ритуалу, хоча наміру повертати це майно не мала, оскільки всі ці золоті прикраси, крім однієї пари сережок, здала у ломбарди протягом 14-15 вересня, на виручені кошти викупила в ломбарді закладені нею золоті прикраси своєї доньки, а одну з пар сережок здала пізніше в ломбард у смт. Криве озеро. Щодо заявленого цивільного позову, то визнала його частково, заперечуючи лише вагу однієї з каблучок 15 г та відповідну її вартість 12750 грн. Висловила щире каяття з приводу вчиненого, посилаючись на скрутне матеріальне становище та перебування на її утриманні малолітньої дитини, просила суд не позбавляти її волі.

Крім визнавальних показань обвинуваченої ОСОБА_8 , її вина у вчиненні інкримінованого діяння об`єктивно підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено, що 29 грудня 2015 року на її робочому місті у міській лікарні до неї підійшла обвинувачена та запропонувала погадати. Віддала на пропозицію ОСОБА_8 провести гадання на роздоріжжі свою золоту каблучку вагою 4,5 г на 20 хв., як запевняла обвинувачена, однак по спливу вказаного періоду часу у лікарню не повернулася, а наданий нею контактний номер мобільного телефона не відповідав. Завдану шкоду їй не відшкодовано, при призначенні покарання поклалася на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_9 в суді підтвердила, що 20 березня 2015 року обвинувачена, назвавшись «Яною», у приміщенні торгівельного кіоску за місцем роботи потерпілої спровокувала її на відверту розмову, в ході якої, дізнавшись про негаразди з сином потерпілої ОСОБА_9 , обіцяла допомогти і повідомила, що для цього необхідно придбати у неї ритуальний корінь за 1500 грн. В подальшому, ОСОБА_8 не з`являлася, наданий нею контактний номер телефону виявився недійсним. Свою обіцянку повернути вказану суму коштів, дану під час судового розгляду, ОСОБА_8 станом на 18 березня 2016 року так і не виконала. При призначенні покарання поклалася на розсуд суду.

Як повідомила суду потерпіла ОСОБА_6 , із ОСОБА_8 вона зустрілася у перукарні. Обвинувачена одразу наголосила на тому, що вона (потерпіла) незаміжня і пообіцяла допомогти шляхом проведення певних ритуалів, однак для цього, як переконувала ОСОБА_8 , необхідні були кошти та золоті вироби, які потім підлягали поверненню. Таким чином, передала протягом 13-15 вересня 2015 року обвинуваченій грошові кошти на загальну суму 1900 грн., а також золоті ювелірні вироби (4 каблучки, 3 ланцюжки, 3 пари сережок, хрестик та підвіску). 15 вересня 2015 року, забравши останню частину золотих виробів та 400 грн., ОСОБА_8 пообіцяла, що поверне це майно, а також взяте нею напередодні майно за 15 хв. після проведення ритуалу на перехресті. Безрезультатно прочекавши до наступного дня виконання обіцяного, потерпіла ОСОБА_6 звернулася у міліцію. При призначенні покарання поклалася на розсуд суду. Заявлений цивільний позов про стягнення 33827,2 грн. майнової та 10000 грн. моральної шкоди просила задоволити в повному обсязі.

З відповіді генерального директора ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний дім» № 1194/11 від 30 листопада 2015 року вбачається, що о 4 год. 24 хв. 16 вересня 2015 року ОСОБА_8 у відділенні ПТ «Ломбард «Заставно-кредитний дім» в м. Первомайськ Миколаївської області за договором фінансового кредиту здала під заставу пару золотих сережок 583 проби вагою 5,06 г, на які було звернуто стягнення 24 вересня 2015 року.

Крім цього, показання ОСОБА_8 про збут викрадених у ОСОБА_6 золотих виробів у ломбард підтверджено даними відповіді представника ПТ «Ломбард Партнер» № 75/15ю від 10 грудня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_8 у відділеннях ПТ «Ломбард Партнер» по вул. Князів Коріатовичів, 12 та просп. Грушевського, 23 в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області 13 вересня 2015 року взяла фінансові кредити під заставу ювелірних виробів потерпілої ОСОБА_6 : каблучки 583 проби золота вагою 6,37 г, ланцюга 585 проби золота вагою 3,05 г; а 15 вересня 2015 року під заставу двох пар сережок, трьох золотих каблучок, підвіски, ланцюжка (всі прикраси 585 проби золота), загальною вагою 14,68 г, що належали потерпілій ОСОБА_6 .

Вартість ювелірних виробів, якими незаконно заволоділа обвинувачена ОСОБА_8 шляхом обману потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , підтверджена даними довідок ПП ОСОБА_10 та ТОВ «Золоте руно», відповідно до яких: станом на 29 грудня 2013 року вартість 1 г золота 585 проби становила 450 грн., а станом на 13-15 вересня 2015 року вартість 1 г золота 583 проби становила 820 грн., а 585 проби 850 грн.

Таким чином, оцінивши належні, допустимі та достовірні докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд дійшов наступних висновків.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , мало місце, дії обвинуваченої містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і становлять собою заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Вина ОСОБА_8 у вчиненні вказаного діяння повністю доведена в судовому засіданні і вона підлягає покаранню за його вчинення.

На виконання вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що є злочином середньої тяжкості, особу винуватої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд вважає повне визнання вини у вчиненому злочині, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

ОСОБА_8 раніше судима вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 7 березня 2013 року за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки (звільнена від цього покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку не була), за місцем реєстрації Смотрицька селищна рада Дунаєвецького району Хмельницької області компрометуючими даними щодо неї не володіє, ОСОБА_8 за місцем реєстрації проживає періодично, оскільки постійного місця проживання не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштована, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні одна малолітня дитина, 2014 року народження.

З врахуванням викладеного вище, обставин справи, думки потерпілих, вартості майна, яким незаконного заволоділа обвинувачена та в подальшому не відшкодувала, відсутності у обвинуваченої роботи та відсутності у суду відомостей про інші джерела її доходів, кількості епізодів злочинної діяльності та вчинення першого з них під час тривалості іспитового строку за попереднім вироком, однак з огляду на молодий вік ОСОБА_8 , перебування на її утриманні малолітньої дитини, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжує, враховуючи імперативний припис ст. 61 КК України, відповідно до якої обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на строк ближче до мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 КК України.

В пункті 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року визначено, що якщо про вчинення під час іспитового строку нового злочину стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання (ч. 1 ст. 78 КК України), суд, який розглядає справу про новий злочин, вправі призначити покарання за сукупністю вироків лише за умови скасування цієї постанови в установленому порядку.

Як вбачається з відповідей Тростянецького районного суду Вінницької області, Тульчинського, Дунаєвецького та Летичівського районних відділів КВІ (за місцями тимчасового проживання ОСОБА_8 ) питання звільнення обвинуваченої від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 7 березня 2013 року, яким ОСОБА_8 було засуджено за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки, цей суд не вирішував, а відділи виконавчої служби відповідні подання до інших судів не подавали, тому перешкоди для призначення покарання обвинуваченій за сукупністю вироків відсутні.

Тому, відповідно до вимог ст. 71 КК України, враховуючи обставини справи, кількість епізодів злочинного діяння, вартість майна, яким незаконно заволоділа обвинувачена, особу ОСОБА_8 , яка є людиною молодого віку і має на утриманні малолітню дитину, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком з урахуванням вимог пп. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якої два дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі.

На глибоке переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення ОСОБА_8 , запобігання вчинення нових злочинів як самою обвинуваченою, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачена вчинила перший епізод інкримінованого діяння 29 грудня 2013 року, тобто у період іспитового строку після звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі, що свідчить про її явне небажання ставати на шлях виправлення, тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання та повторного звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, оскільки повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину є неприпустимим, як вбачається з положень пункту 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року.

Щодо запобіжного заходу, який належить застосувати до набрання вироком законної сили, то, з огляду на особу обвинуваченої, яка попри те, що будь-який запобіжний захід до неї застосований не був, з`явилася до суду для участі у судовому розгляді, суд з метою забезпечення виконання вироку на підставі п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що вбачається співрозмірним ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України.

Питання влаштування малолітньої дитини обвинуваченої, яка після приведення вироку у виконання залишиться без нагляду, суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 378 КПК України шляхом постановлення окремої ухвали одночасно з ухваленням вироку.

Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення майнової та моральної шкоди, завданих злочином, враховуючи його часткове визнання обвинуваченою, вирішити, виходячи з наступних міркувань.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Судом в ході судового розгляду встановлено, що 13 вересня 2015 року обвинувачена заволоділа, зокрема, каблучкою потерпілої ОСОБА_6 , 585 проби золота, вагою 6,37 г, вартістю 5223,4 грн. Так, саме така вага та вартість цієї прикраси інкримінована в рамках цього кримінального провадження, визнана обвинуваченою та відповідає дослідженій вище доказовій базі по справі. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що цей перстень мав вагу 15 г та відповідно його вартість складала 12750 грн., як вказано у позовній заяві, потерпілою та її представником не надано.

Крім того, відповідно до положень ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а саме: з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Тому в частині стягнення майнової шкоди, завданої злочином, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 26343,1 грн. (1900 грн. + 6,37 г золотої каблучки 583 проби, вартістю 5223,4 грн. + 3,05 г золотого ланцюжка 585 проби, вартістю 2592,5 грн. + 14,68 г золотих виробів 585 проби, загальною вартістю 12478 грн. + 5,06 г золотих сережок 583 проби, вартістю 4149,2 грн.).

Частковому задоволенню підлягають позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно до п. 2 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З врахуванням характеру протиправних діянь обвинуваченої, вартості майна потерілої ОСОБА_6 , яким незаконно заволоділа обвинувачена, ступінь вини обвинуваченої, глибини душевних страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку із заволодінням її майном шляхом обману, на виконання положень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, з врахуванням матеріального становища обвинуваченої та потерпілої, з огляду на те, що завдана моральна шкода потерпілій полягає також у тому, що вона для відновлення звичного способу життя та своїх порушених прав була змушена докладати додаткових зусиль, звернутися за правовою допомогою, нести додаткові витрати, враховуючи й викітимну поведінку потерпілої, яка протягом трьох днів поспіль віддавала малознайомій людині золоті прикраси та грошові кошти без отримання будь-яких розписок від обвинуваченої, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду, розмір відшкодування моральної шкоди відповідає 6000 грн., які слід стягнути з обвинуваченої-цивільного відповідача на користь потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_6 .

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
у х в а л и в:

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 7 березня 2013 року за ч. 1 ст. 190 КК України до призначеного цим вироком покарання визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати до суду відповідної інстанції (залежно від стадії кримінального провадження) за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Дунаєвецького району Хмельницької області без дозволу суду відповідної інстанції;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_8 покладені на неї обов`язки та те, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід чи накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Питання влаштування малолітньої дитини обвинуваченої ОСОБА_8 підлягає вирішенню шляхом постановлення окремої ухвали одночасно з ухваленням цього вироку.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про стягнення майнової та моральної шкоди, завданих злочином, задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 26343 (двадцять шість тисяч триста сорок три) грн. 10 коп. майнової шкоди та 6000 (шість тисяч) грн. моральної шкоди.

Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Fly IQ436i», переданий на зберігання обвинуваченій ОСОБА_8 , їй залишити.

Вирок набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право на отримання копії вироку в суді.

Суддя ОСОБА_11 -Годлевська