Провадження №1-кп/712/37/16
Справа № 712/2140/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення обвинувального акту
03 березня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2015 року за №0000078 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Черкаси, громадянки України, освіта вища, не одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.372 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
До Соснівського районного суду м.Черкаси надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.372 Кримінального кодексу України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає можливим призначити судовий розгляд по вказаному кримінальному провадженню.

Обвинувачена та її захисник заперечували проти призначення справи до судового розгляду з підстав порушення правил територіальної підсудності та відсутність в обвинувальному акті правової кваліфікації конкретним діям обвинуваченої за статтями, що передбачають скоєння кримінального правопорушення групою осіб.

Потерпілий ОСОБА_6 скерував до суду заяву, в якій просив розглядати кримінальне провадження без його участі.
Заслухавши доводи прокурора щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, думки обвинуваченої та її захисника, вивчивши обвинувальний акт з долученим до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

У відповідності до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з п. 13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом. Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Як вбачається із місту пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_5 інкримінується три злочини: за ч.1 ст.364 КК України- зловживання владою або службовим становищем, за ч.1 ст.366 КК України службове підроблення та ч.2 ст. 372 притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією.

Разом з тим, виклад фактичних обставин стороною обвинувачення здійснюється без встановлення об`єктивної сторони кожного з даних злочинів. Обвинувачення висувається за всі дії в цілому по всіх інкримінованих статтях без будь-якої належної кваліфікації.

Тобто, правова кваліфікація конкретним діям обвинуваченої за конкретними статтями кримінального Закону не здійснена, а обвинувачення за цими статтями не сформульоване.

Такий висновок випливає з того, що в обвинувальному акті не зазначено, які самі дії обвинуваченої інкримінуються їй за ч.1 ст.364 КК України, ч.2 ст.372 КК України.

Всупереч вимогам Закону, сторона обвинувачення обмежилася тільки тим, що перерахувала в обвинувальному акті всі дії, які на її думку вчиняли всі особи, що нібито мають відношення до даного провадження (в т.ч. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ).

Такі істотні порушення вимог закону суд не вправі усунути в судовому засіданні, оскільки не має права досліджувати докази відносно інших осіб, яким не висунуто обвинувачення за цим обвинувальним актом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п. 79).

Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Відповідно до п. а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та зазначеній нормі Європейської Конвенції, в обвинувальному акті відсутній виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.364 КК України, ч.2 ст.372 КК України.

Крім того, обвинувальний акт в редакції, що поданий до суду, грубо порушує вимоги не тільки п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а й вимоги ч.2 ст. 5 КК України, оскільки дії обвинуваченої кваліфіковані за редакцією статті кримінального Закону, що була прийнята вже після вчинення інкримінованого діяння, і на момент його вчинення, відповідно, не діяла, що суттєво погіршує становище обвинуваченої.

Незважаючи на це, в обвинувальному акті навіть не зазначено жодної ознаки, передбаченої ч. 1 ст. 5 Кримінального кодексу України, на підставі якої прокурором застосовано зворотну дію у часі закону про кримінальну відповідальність, враховуючи, що Закон України № 746-VII від 21 лютого 2014 року про викладення в новій редакції статті 364 Кримінального кодексу набрав чинності 28.02.2014 року, тобто вже після вчинення обвинуваченою інкримінованих їй дій (з 24.01.2014 року по 25.01.2014 року), а також проігнорована норма, передбачена ч. 2 ст. 5 КК України, яка забороняє застосування зворотної дії кримінального закону, що встановлює злочинність діяння.

Таким чином, кваліфікація за недіючою, на момент вчинення правопорушення, нормою КК України з точки зору Закону, є не правовою, а протиправною, а тому вимоги п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо належної правової кваліфікації не дотримані також і в цій частині пред`явленого обвинувачення.

Згідно до вимог ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Порушення правил підсудності, як вбачається з вимог ч. 2 ст. 412 КПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 вчинила кримінальні правопорушення, перебуваючи у приміщенні Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області, розташованого в місті Черкаси, вул.Грибоєдова, 63, яке територіально відноситься до території Придніпровського районну міста Черкаси та відповідно юрисдикції Придніпровського районного суду міста Черкаси.

Проте, кримінальне провадження направлене для розгляду в Соснівський районний суд міста Черкаси та не містить обгрунтування підсудності, що позбавляє суд можливості зробити висновок про дотримання правил підсудності.

Наведені порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України не дають підстав для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.372Кримінального кодексу України, у з чим вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 291, 314-316, 331, 369 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000078 внесеному до ЄРДР за №0000078 від 18.02.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366, ч.2 ст.372 Кримінального кодексу України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом семі днів з дня її оголошення через Соснівський районний суд м.Черкаси.

Головуючий ОСОБА_1