Справа №489/4053/16-к 05.09.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.09.2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000737 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Вітовського відділення Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 про накладання арешту на тимчасове вилучене майно автомобіль «Volvo 12» номерний знак НОМЕР_1 який перебуває у володінні ОСОБА_6 .

Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_8

захисник: ОСОБА_5

судовий розпорядник: ОСОБА_9

__________________________________________________

Провадження № 11-сс/784/353/16 Головуючий у першій інстанції:

Категорія: арешт майна ОСОБА_10

Доповідач апеляційного суду:

ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2016 року та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СВ Вітовського відділення Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 про накладання арешту на тимчасове вилучене майно автомобіль «Volvo 12» номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_6 відмовити.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2016 року задоволено клопотання слідчого СВ Вітовського відділення Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 про накладання арешту на тимчасове вилучене майно автомобіль «Volvo 12» номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_6 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляцію, захисника ОСОБА_5 .
Захисник вважає, що ухвала слідчого судді від 30.08.2016 року необґрунтована, незаконна та підлягає скасуванню з підстав не відповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам провадження та вимогам кримінально-процесуального закону України.

Вважає, що слідчий суддя не дослідив всіх обставин справи та не здійснив повноважень із судового контролю чим порушив норми матеріального та процесуального права України.

Як вказує захисник, ухвалю суду від 16.08.2016 року, слідчим суддею було повернуто клопотання слідчого про арешт майна для усунення недоліків та надано строк 72 години. Слідчий усунувши недоліки повторно направив клопотання слідчому судді. Однак на думку апелянта згідно дати на штемпелю суду повторна скарга була направлена 30.08.2016 року, що є пропущенням строку в 72 години з моменту отримання ухвали слідчим. Вказаний факт судом, на думку захисника, до уваги не взято взагалі.

Захисник зазначає, що слідчий в своєму клопотанні посилався на те, що на автомобілі «Volvo 12» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишилися сліди, які утворилися в результаті ДТП. Вказані факти на думку захисника суперечать протоколу огляду місця подій де в графі огляду предметів, а саме автомобілю та причепу зазначено, що пошкодження відсутні.

Також, апелянт зазначив, що слідчий суддя не звернув увагу і на наслідки арешту майна для його власника ОСОБА_6 оскільки останній є приватним підприємцем та здійснює свою п підприємницьку діяльність на автомобілі що є його єдиним видом заробітку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 10.08.2016 року о 12.05 год. на трасі М-14 біля с. М. Погорілове Вітковського району Миколаївської області відбулося зіткнення мопеда «Сузукі» під керуванням ОСОБА_11 та вантажного автомобіля «Вольво» номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом «Prexor» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_12 , що заподіяло смерть ОСОБА_11 .

Слідчий СВ Вітовського відділення Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль «VOLVO FH 12» номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_6 , та є речовим доказом у кримінальному проваджені.

Дослідивши матеріали провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, зазначивши згідно ч.2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та оскільки, на думку суду, є достатні підстави вважати, що автомобіль «VOLVO FH 12» номерний знак НОМЕР_1 є речовим доказом, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому суд першої інстанції вважав необхідним накласти арешт на вказане майно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Суд заслухав захисника ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, обговорив доводи апеляційної скарги і прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.3 ст.168 КПК України слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час тимчасового вилучення майна або негайно після його здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Так, згідно протоколу огляду місця ДТП від 11.08.2016 року, з місця пригоди було вилучено лише мопед, та не було вказано про тимчасове вилучення автомобіля і напівпричепа. Також в порушення ч.3 ст.168 КПК України, ні власнику майна, ні його представнику не було направлено копію протоколу про тимчасове вилучення майна.

Доводи апелянта про те, що слідчим було пропущено встановлений судом строк на усунення недоліків клопотання, підтверджуються матеріалами справи. Так 16.08.2016 року слідчим суддею була винесена ухвала про усунення недоліків клопотання та встановлено строк у 72 години з дня винесення ухвали відповідно до ч.3 ст. 172 КПК України. 17.08.2016 року вказана ухвала надійшла до Жовтневого РВВС Миколаївської області, однак згідно дати вказаної на штемпелю Ленінського районного суду Миколаївської

області на клопотанні та дати складання самого клопотання слідчий направив його лише 30.08.2016 року в порушення строку передбаченого ч.3 ст.172 КПК України.

Підставою для накладання арешту на майно, в клопотанні, слідчий зазначив, що напівпричіп «Prexor G10101», номерний знак НОМЕР_3 , є речовим доказом по справі оскільки містить на собі сліди вчинення злочину.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення злочину, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відповідно до протоколу огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди від 11.08.2016 року в графі огляду предметів, а саме автомобілю та причепу зазначено, що пошкодження відсутні, а про наявність слідів не зазначено. Отже слідчий в порушення вимог ст..98 КПК України визнав напівпричіп «Prexor G10101», номерний знак НОМЕР_3 , речовим доказом та вказав це в клопотання як підставу для накладання арешту на майно. Суд першої інстанції взагалі не взяв цей факт до уваги.

Також судом першої інстанції не взято до уваги наслідки арешту майна для його власника, ОСОБА_6 , який є приватним підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність на автомобілі, що є його єдиним видом заробітку, що приводить до порушення п.5 ч.2 ст.173 КПК України згідно якого при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З огляду на наведене, прийняте слідчим суддею рішення про накладення арешту є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволені клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасове вилучене майно автомобіль «Volvo 12» номерний знак НОМЕР_1 ,.

Керуючись ст. 376, 407, 422 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2016 року скасувати.

Відмовити в задоволені клопотання слідчого СВ Вітовського відділення Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 про накладання арешту на тимчасове вилучене майно автомобіль «Volvo 12» номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3