Справа № 145/770/14-к
Провадження №11-кп/772/314/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2016 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10

представника потерпілих: ОСОБА_11

розглянула 07 квітня 2016 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000326 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

раніше не судимого;

виправдано за ч.1 ст.286 КК України.

Засуджено за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов прокурора задоволено.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь Вінницького обласного бюджету 18 953грн. 13коп. у відшкодування витрат комунального закладу Вінницької обласної лікарні ім. М.І. Пирогова на лікування потерпілих від злочину ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Тиврівського районного бюджету Вінницької області 1 705грн. 34коп. у відшкодування витрат комунального закладу Тиврівської ЦРЛ на лікування потерпілих від злочину ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 .

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_9 22 140грн. у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_9 22 745грн. 86коп. у відшкодування вартості лікування.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_9 1 137грн. 29коп. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 28 862грн. 71коп. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 2 500грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 користь ОСОБА_8 20 000грн. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 5 000грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_10 задовольнено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_10 14 860грн. 67коп. у відшкодування вартості лікування.

Стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (036039, м. Полтава, вул. Ватутіна, 3 офіс 1) на користь ОСОБА_10 743грн. 03коп. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 19 256грн. 97коп. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 2 500грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави Україна 1 956 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень у відшкодування витрат за проведення криміналістичних досліджень.

Вирішені питання з речовими доказами.

За участю прокурора: ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В :
В апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2015 рокув частині цивільного позову через неправильне застосування норм цивільно-процесуального права та незастосування матеріальних норм цивільного права стягнувши з ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» на користь ОСОБА_8 в рахунок заподіяної моральної шкоди 30 000грн. і процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 5 000грн, в решті вирок залишивши без змін.
Потерпілий ОСОБА_9 в своїй апеляції просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2015 року в частині цивільного позову через неправильне застосування норм цивільно-процесуального права та незастосування матеріальних норм цивільного права залишивши без розгляду позовні вимоги висунуті з ініціативи суду до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в частині стягнення матеріальної шкоди за знищений автомобіль та стягнення витрат за лікування. Стягнути з ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» на користь ОСОБА_9 в рахунок заподіяної моральної шкоди 50 000грн. і процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 2 500грн, в решті вирок залишивши без змін.
Потерпіла ОСОБА_10 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2015 року в частині цивільного позову через неправильне застосування норм цивільно-процесуального права та незастосування матеріальних норм цивільного права залишивши без розгляду позовні вимоги висунуті з ініціативи суду до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в частині стягнення матеріальної шкоди за знищений автомобіль та стягнення витрат за лікування. Стягнути з ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» на користь ОСОБА_9 в рахунок заподіяної моральної шкоди 25 000грн. і процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 2 500грн, в решті вирок залишивши без змін.
Інші учасники кримінального провадження вирок та ухвалу суду не оскаржували.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 засуджений за те що,21.11.2013 року, близько 10-00 год., на автодорозі, сполученням Вінниця Шпиків Комаргород, керуючи автомобілем марки «RENAULT HR400» державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з напівпричепом марки «VAN HOOL 3B2001» державний номерний знак НОМЕР_2 , здійснюючи рух на 26 кілометрі вказаної дороги, не переконавшись у безпечності для інших учасників руху, не обрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку та не впоравшись з керуванням допустив зіткнення з попутним автомобілем марки ВАЗ 21110 державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 . В наслідок зіткнення автомобіль марки ВАЗ 21110 за інерцією, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автомобілем марки «Део Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_4 , який рухався у зустрічному напрямку, під керуванням ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки ВАЗ 21110 державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з переломами 1-8-го ребер справа, гемотораксу справа, забою органів грудної порожнини, правобічним гемотораксом закритого уламкового перелому надколінка зі зміщенням, садна в ділянці лівого колінного суглобу, закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, множинних саден обличчя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 78 від 03.03.2015 року спричинили тривалий розлад здоров`я та належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Наслідки травми лівого колінного суглобу спричинили виражене обмеження рухів (після травматична контрактура).

Водій автомобіля марки «Део Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_4 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівого стегна у верхній третині зі зміщенням уламків, закритого внутрішньогосуглобового перелому великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки в нижній третині ; закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забитої рани в лобній ділянці голови справа, перелому альвеолярного відростку нижньої щелепи з вивихами зубів на верхній та нижній щелепах, забою лівої половини грудної клітки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 77-к від 02.03.2015 року, які спричинили стійку втрату загальної працездатності не менш 1/3 ( у відповідності до п.2.1.1 « Г», «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р. ) та належать до тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманої травми лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_9 помірно виражене обмеження рухів (після травматична контрактура ) в лівому кульшовому та правому гомілково-ступневому суглобах , як результат перелому лівого стегна у верхній третині та внутрішньо суглобового перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині та внутрішньо-суглобового перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині. Вказані наслідки травми лівої нижньої кінцівки у ОСОБА_9 стоять в причинному зв`язку з названими вище тілесними ушкодженнями і становлять 40 % (сорок відсотків) стійкої втрати загальної працездатності.

Пасажир автомобіля марки «Део Нексіа» державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої ключиці зі зміщенням, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої гомілки без зміщення, гострого флеботромбозу задньої великогомілкової вени зліва, гострого періоду ЗЧМТ (струсу головного мозку), які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 20 від 17.02.2014, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до положень яких: «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу, повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу»,

Порушення вимог п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 знаходиться в причинному зв`язку з наслідками.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підтримавших доводи поданої апеляційної скарги, щодо скасування вироку суду в частині цивільного позову та прийняття нового рішення про задоволення цивільних позовів потерпілих за рахунок власника джерела підвищеної небезпеки; обвинуваченого та його адвоката, які поклались на рішення суду; прокурора, який звертав увагу на порушення норм закону при вирішенні цивільного позову потерпілих, усунення яких недопустимо в апеляційному порядку; виступи їх всіх в судових дебатах в підтримання висловлених позицій, а обвинуваченого ще і в останньому слові, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційний скарг із наступних підстав.
Представники ТОВ «Інтер-Пром» та страхової компанії в черговий раз на апеляційний розгляд не з`явилися, хоча завчасно про нього повідомлені, що не перешкоджає апеляційному розгляду.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, за який його засуджено, при обставинах, викладених у вироку, та кваліфікація скоєного не викликають сумнівів і ніким не оскаржуються.
Разом з тим, рішення суду в частині вирішення цивільних позовів потерпілих визнано незаконним, що підлягає до скасування.
Вирішуючи питання про законність вирішення місцевим судом матеріальних претензій потерпілих, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до норм ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями обвинуваченого.
Як встановлено по справі, всі потерпілі свої позовні вимоги пред`явили до
власника автомобіля, за участю якого була скоєна ДПТ до ТОВ «Інтер-Пром».
Обвинувачений ОСОБА_6 знаходився лише в трудових стосунках із даним товариством.
Нормами ст.12 ЦК України надано право потерпілим здійснювати свої права вільно, на власний розсуд.
Тому, у відповідності до ст.33 ЦПК України вони пред`явили свої вимоги матеріального характеру до власника джерела підвищеної небезпеки, обравши таких спосіб відшкодування заподіяної шкоди.
Право заміни відповідачів законом (ст.33 ЦПК України) надано лише їм.
Відповідно до п.16 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» суд мав право виключно в порядку передбаченому ст.33 ЦПК України залучити до участі в справі страхову організацію, яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.
Всупереч цьому, суд своєю ухвалою, задовільнивши клопотання адвоката обвинуваченого залучив ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в якості співвідповідача, із якого здійснив стягнення в задоволення позовних вимог потерпілих.
Як зазначив Верховний Суд України в своїх правових позиціях викладених в постанові від 20.01.2016 року потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язковогострахування цивільно-правової відповідальності.
Крім того, за позовами потерпілих обвинувачений ОСОБА_6 був визнаний третьою особою на боці відповідача, що відповідно до вимог ст.511 ЦК України не створює для нього зобов`язань перед ними.
Третя особа відповідальна перед власником джерела підвищеної небезпеки ТОВ «Інтер-Пром». Проте, суд всупереч зазначеному, своїм рішенням здійснив стягнення на користь потерпілих як із страхової компанії так і обвинуваченого, з чим вони не погодились.
Їхні доводи в цій частині колегія суддів визнала обґрунтованими.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції лише переглядає судові рішення суду першої інстанції, які ним постановлені.
Відповідно до норм ст.407 КПК України апеляційний суд не наділений повноваженнями ухвалювати свій вирок та приймати нове рішення щодо вирішення цивільного позову. Повноваження на зміну вироку визначені п.3 ч.1 ст.408 КПК України лише в разі неправильного визначення сум, судом першої інстанції які підлягали стягненню, зменшивши або збільшивши їх, якщо би це не впливало на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію скоєного.
Задоволення апеляційних скарг в цій частині суперечило би не лише процесуальним нормам, а і позбавляло би осіб, не згодних із рішенням в цій частині

конституційних прав на його апеляційний перегляд.
В зв`язку із чим, вирок суду в частині вирішення цивільних позовів потерпілих підлягає скасуванню, а справа поверненню на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.
Зважаючи на вищенаведене та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження в цій частині спрямувати на новий судовий розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області в порядку цивільного судочинства.
В решті оскаржуваний вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом вірно: