Провадження №1-кп/331/67/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/67/16 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Шову Ленкоранського району Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, із середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженому:

- 08.07.2014 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 296 КК України до 3 років п/в з випробувальним строком 2 роки.

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
16 жовтня 2015 року приблизно о 23.30 годині ОСОБА_3 випадково зустрівся із раніше знайомим йому ОСОБА_6 , у якого при собі був мобільний телефон. У цей момент у ОСОБА_3 виник умисел на заволодіння даним телефоном. З метою досягнення свого злочинного наміру, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_6 , знаходячись біля гуртожитку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 22, під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив передати йому у тимчасове користування майно ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефонон «Самсунг СТ- І9100ЬКА8ЕК», вартістю 2000 гривень, та використавши відсутність у ОСОБА_6 вільного часу, щоб зачекати повернення його телефону, тривалий час утримував телефон при собі та відволікав увагу потерпілого, після чого, дочекавшись, поки потерпілий ОСОБА_6 зайде до приміщення гуртожитку, помилково вважаючи, що телефон йому було повернуто, ОСОБА_3 залишив телефон при собі, чим незаконно заволодів вказаним майном потерпілого, а у подальшому у той же вечір здав його до ломбарду, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 06 листопада 2015 року приблизно о 04 годині ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що його дії ніким не помічені, шляхом вільного доступу проник до приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав майно, що належить ТОВ «Юридична фірма «Арбітраж» а саме: чотири стільця, вартістю 219 гривень за один стілець на загальну вартість 876 грн. У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_3 заподіяв матеріальний збиток ТОВ «Арбітраж» на суму 876 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину у вчиненні злочину не визнав та відмовився від дачі пояснені по суті справи на підставі ст.. 63 Конституції України.
Не дивлячись на повне невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 16 жовтня 2015 року у вечірній час він випадково зустрівся із ОСОБА_3 , який попросив у нього телефон, щоб подзвонити. Він погодився та дав свій телефон, при цьому сам стояв поруч. Оскільки на рахунку телефону не було грошових коштів, ОСОБА_3 відправляв безкоштовні смс та чекав, коли йому передзвонять. Увесь час вони стояли біля входу у гуртожиток, ОСОБА_3 тримав у руці телефон, а він казав, що у нього немає більше часу чекати, оскільки гуртожиток закриється. Після того, як ОСОБА_3 відволік його увагу розмовами, він подивився на годинник та зрозумів, що запізнюється, тому, вважаючи, що свій телефон він вже забрав, попрощався із ОСОБА_3 та побіг до гуртожитку. Приблизно через 10 хвилин, він зрозумів, що телефон залишився у ОСОБА_3 , став телефонувати на свій номер, однак телефон було вимкнено. Вибігши на вулицю, ОСОБА_3 він там не знайшов. Шукати свій телефон він розпочав майже одразу, як прийшов до кімнати та зрозумів, що залишив телефон у ОСОБА_3 . Через деякий час він зміг зв`язатися із ОСОБА_3 через соціальні мережі, однак останній повідомив, що телефону у нього вже немає т.я. він його продав, але обіцяв його повернути, однак до теперішнього часу телефон так і не повернув. Після цього він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинений злочин. Цивільний позов на суму 2000 грн. вартості телефону він підтримує у повному обсязі.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що приблизно у середині жовтня 2015 року у нічний час до нього у кіоск на ринку «Анголенко» прийшов ОСОБА_3 , який раніше неодноразово закладував свої речі, із проханням купити у нього мобільний телефон «Самсунг». Роздивившись телефон, який був у гарному стані, однак не мав документів та зарядного пристрою, він придбав телефон за 150 грн. У подальшому телефон був перепроданий іншим працівником кіоску, де він знаходиться на теперішній час він не знає.
Представник потерпілого ОСОБА_5 пояснив суду, що 06.11.2015 року йому зателефонували з ТОВ «ЮФ «Арбітраж» для того щоб приїхав до офісу. На місце прибув приблизно о 10 годині, де побачив директора з дружиною та працівників поліції, які пояснили, що відбулась крадіжка, попросили написати заяву з приводу розкрадання офісних стільців. На теперішній час збиток відшкодований у повному обсязі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має. Позовну заяву просить залишити без розгляду.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що раніше працював в патрульній службі та 06.11.2015 року при патрулюванні помітив хлопця, який ніс чотири офісних стільця, по два в кожній руці. Зупинився та запитав звідки стільці, оскільки була 4 година ранку та хлопець зі стільцями виглядав підозріло. Хлопець почав виправдовуватись, що несе стільці з дому на похорон, у зв`язку з чим ОСОБА_9 вирішив разом хлопцем поїхати до нього додому, щоб переконатися, що стільці належать саме йому. Коли вони під`їхали до під`їзду хлопець зізнався, що вкрав майно, яке йому не належало, однак не зізнався звідки саме викрав. ОСОБА_9 викликав другу патрульну машину, яка поїхала на огляд місцевості, та знайшла офісне приміщення, де зникли стільці. Зазначив, що у той день ніс службу разом із ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні надав аналогічні пояснення щодо обставин виявлення ОСОБА_3 вночі 06.11.2015 року разом зі стільцями у Жовтневому районі м. Запоріжжя, оскільки він патрулював територію разом із ОСОБА_9 .
Крім того, провина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується письмовими доказами:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності маловідомого хлопця на ім.»я Рамід, який 16.10.2015 року заволодів його мобільним телефоном;
-копіями документів на мобільний телефон «СамсунгСТ- І9100ЬКА8ЕК»

-протоколом огляду місця події від 06.11.2015 року ділянки місцевості біля будинку № 38 по вул. Артема у м.Запоріжжі, на якому знаходиться ОСОБА_3 разом із чотирма офісними стільцями, під час якого були вилучені 4 стільця;

-протоколом огляду місця події від 06.11.2015 року офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого було встановлена відсутність в офісного приміщенні чотирьох стільців;

-довідкою про вартість викраденого майна, а саме: вартість одного стільця складає 219 грн.

-товарним чеком на придбання стільців.
Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні крадіжки стільців недоведена т.я. стороною обвинувачення не надано доказів того факту, що саме ОСОБА_3 проник до офісного приміщення, оскільки працівники патрульної служби його затримали на вулиці на певній відстані від офісу,суд вважає необгрунтованими, оскільки у судовому засіданні стороною обвинувачення було надано протокол огляду ділянки місцевості, на якій знаходився ОСОБА_3 , який мав при собі чотири офісні стільця. У судовому засіданні обвинувачений відмовився від дачі пояснень по суті справи та не надав обґрунтування тому факту, чи є він власником офісних стільців, та не зазначив обставини перебування стільців поруч з ним у ранковий час на вулиці. При цьому, згідно протоколу огляду місця події від 06.11.2015 року в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , що є поруч із місцем затримання ОСОБА_3 , у той самий день було виявлено відсутність офісних стільців, які зникли у нічний час. Таким чином, враховуючи досліджені судом письмові документи, а також пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які підтвердили факт виявлення ОСОБА_3 разом із стільцями у руках, суд вважає, що доводи сторони захисту не спростовують обвинувачення, інкриміноване ОСОБА_3 за ст.. 185 ч.3 КК України.
Захисник ОСОБА_7 зазначила, що підстав для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, немає, оскільки потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він забув телефон у ОСОБА_3 , яким він добровільно дозволив тимчасово користуватися останньому, так як поспішав у гуртожиток. При цьому просила врахувати, що ОСОБА_3 не мав фізичної можливості повернути телефон, оскільки гуртожиток у той час був закритий.
Перевіряючи наведені доводи суд зазначає, що потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він не очікував від ОСОБА_3 ніяких протизаконних дій, оскільки бачив останнього у компанії своїх друзів та не боявся його. При цьому зазначив, що ОСОБА_3 тримав у руці його мобільний телефон так, що він не міг його бачити та постійно відволікав розмовами, тому, коли він став поспішати до гуртожитку, він вважав, що ОСОБА_3 вже повернув йому телефон, при цьому ОСОБА_3 нічого не сказав з приводу телефону ані у той момент, коли вони прощалися, а ні тоді, коли він йшов до приміщення гуртожитку. Крім того, вважає, що ОСОБА_3 навмисно вимкнув телефон, щоб він не міг додзвонитися до нього, та одразу з місця вчинення злочину зник, жодним чином не намагався повернути телефон володільцю.
Крім того, на думку суду, на наявність у ОСОБА_3 умислу на заволодіння чужим майном свідчать і пояснення свідка ОСОБА_8 , який підтвердив у судовому засіданні той факт, що ОСОБА_3 у нічний час приніс йому на продаж мобільний телефон без документів, при цьому наміру викупити цей телефон у подальшому не виявляв.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що поведінка ОСОБА_3 під час вчинення злочину та після його вчинення підтверджує намір останнього незаконно заволодіти майном потерпілого, використавши факт знайомства та відволікши увагу потерпілого від спостерігання за власним майно, та обернути його на власну користь, продавши телефон одразу після заволодіння ним.
Оцінюючі всі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 190 КК України, тому що він вчинив умиснi дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою.
А також дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умиснi дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднані із проникненням до іншого приміщення.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинив два епізоди злочинних дій, при цьому раніше притягувався до кримінальної відповідальності та вчинив нові злочини у період випробувального терміну, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення та перевиховання, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, власної родини не має, офіційно не працює, вчинює злочини з метою особистого збагачення.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина ОСОБА_3 у шахрайства щодо ОСОБА_6 , суд вважає, що заявлена сума спричиненої шкоди обґрунтована та підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого у повному обсязі.
У судовому засіданні представник ТОВ «Юридична фірма Арбітраж» відмовився від підтримання цивільного позову, тому його необхідно залишити без розгляду.
Речові докази на підставі ст.. 100 КПК України необхідно повернути за належністю.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд-
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на один рік;
- за ч.3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст.. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст.. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08.07.2014 року та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 25 листопада 2015 року.
Зарахувати ОСОБА_3 до строку призначеного покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 25 листопада 2015 року до 07 червня 2016 року включно у порядку, передбаченому ч.5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою у Запорізькому СІ УДПСУ у Запорізькій області залишити без змін до набрання вироком суду чинності.
Речові докази: 4 офісні стільця повернути за належністю ТОВ «Юридична фірма «Арбітраж».
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 2000 грн.
Цивільний позов ТОВ «Юридична фірма Арбітраж» до ОСОБА_3 залишити без розгляду.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву
Суддя: ОСОБА_1