МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №480/2238/16-к
В И Р О К
Іменем України
Миколаївський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши 29 листопада 2016 року у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків Миколаївської області, громадянина України, українця, неодруженого, раніше не судимого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , призваного за мобілізацією 28.03.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент вчинення злочину проходив військову службу на посаді курсанта навчального батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

Встановлені судом обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні вироку.
28.03.2015 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний за мобілізацією для проходження військової служби.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 28.03.2015 року № 67 солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального батальйону зазначеної військової частини.

На підставі наказу командира військової частини польова пошта ( АДРЕСА_1 ) від 05.04.2016 року №93 солдат ОСОБА_3 виключений зі списків особового складу частини, звільнений з військової служби у запас та направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення військової частини останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

З 01.02.2016 року по 01.03.2016 року солдат ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні в Рівенській сільській амбулаторії Миколаївської області. 01.03.2016 року солдат ОСОБА_3 зобов`язаний був з`явитися до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Проте, 01.03.2016 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 , діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

16.03.2016 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 01.03.2016 року о 08 год. 00 хв., діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу у військову частину -польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та незаконно без поважних причин перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 08 год. 00 хв. 16.03.2016 року, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в редакції закону від 12.02.2015) - нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю і показав суду, що дійсно не з`явився вчасно до військової частини з лікарні, однак потім добровільно повернувся до місця служби.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позиції і роз`яснив їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши обставини справи, суд находить вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України ( в редакції від 12.02.2015 року) тобто - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначення покарання та інші процесуальні дії.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини справи, а також його особу.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він за місцем служби характеризується посередньо, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає повне визнання ним своєї вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, суд приходить до переконання про можливість призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, ( ст. 76 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення обвинуваченим злочину).

Керуючись ст. ст. 370, 373,374 КПК України, суд, -

П р и с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати без дозволу кримінально-виконавчій інспекції за межі України та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

29.11.2016