Справа № 373/1424/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 , та його представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні (№ ЄРДР 0000779) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2016 до суду надійшов обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні при обговоренні питання відповідності обвинувального акту вимогам КПК України захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через те, що формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті є неконкретним, незрозумілим та нечітким, що не свідчить про наявність такого формулювання. З такого формулювання незрозуміло, в чому полягало порушення водієм ОСОБА_4 , передбачене п. 1.5. Правил дорожнього руху України, чи то в керуванні технічно справним автомобілем, чи то рух по вул. Б. Хмельницького в м. Переяслав-Хмельницький в напрямку вул. Шкільної. Є незрозумілим, чому дії водія ОСОБА_4 , які полягали у намірі здійснити поворот, увімкнення покажчика повороту та зупинка на перехресті є порушенням вимог и. 2.3. б) ПДР України, які вимагають від водія уважності та постійним контролем за дорожньою обстановкою, чи технічним станом транспортного засобу. Сторона обвинувачення, а саме слідчий та прокурор, на момент складання обвинувального акту, володіли та володіють відомостями про завдані державі збитки, які полягають у витраті певних коштів на лікування потерпілого. Однак, обвинувальний акт, в порушення вказаних вимог, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, не містить даних про розмір такої шкоди, що свідчить про невідповідність цим вимогам і за таких обставин обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення цих порушень. Окрім того, між обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 та реєстром матеріалів досудового розслідування кримінального провадження є суттєві розбіжності. Обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотань, зазначивши, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України. При з`ясуванні питань, порушених у клопотаннях, прокурор зазначив, що вказані в клопотанні недоліки можуть бути уточнені і усунуті в ході судового слідства. Детальний опис діяння обвинуваченого ОСОБА_4 викладено в наступних абзацах формулювання обвинувачення. Тобто наведений захисником перший абзац формулювання обвинувачення є вирваним з контексту формулювання обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_6 , та його представник ОСОБА_7 підтримали позицію прокурора.

Суд вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Між обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 та реєстром матеріалів досудового розслідування кримінального провадження є суттєві розбіжності, які полягають в наступному.

Відповідно до змісту обвинувального акту вбачається, що він складений 10 серпня 2016 року, а затверджений 22 серпня 2016 року, однак в реєстрі матеріалів цього провадження зазначено, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України складений слідчим СВ Переяслав-Хм. ВП ОСОБА_8 22 серпня 2016 року.

Отже вказана обставина дає підстави вважати, що до суду наданий не той обвинувальний акт, або ж був інший обвинувальний акт, з яким не погодився прокурор, що є порушенням вимог ч. 1 та п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про дату та місце його складання та затвердження.

В п. 5 реєстру матеріалів досудового розслідування зазначено, що лише «25.05.2016» повідомлено Переяслав-Хмельницького міжрайонного прокурора про початок досудового розслідування кримінального провадження № 0000779, яке здійснив заступник начальника СВ Переяславом. МП ОСОБА_9 , що дає підстави сумніватися в законності проведення слідчий (розшукових) дій та прийнятих процесуальних рішень в період з початку внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань до 25 травня 2016 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 214 КПК України слідчий невідкладно у письмовій формі повідомляє керівника органу прокуратури про початок досудового розслідування, підставу початку досудового розслідування та інші відомості, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені в ч. 2 ст. 291 КПК України, при цьому в даному підсумковому документі досудового розслідування не повинно бути жодних внутрішніх суперечностей, граматичних помилок і описок, а всі складові частини цього документа повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до нього додатками згідно вимог ч. 4 ст. 291 КПК України.

Таким чином, обвинувальний акт підлягає безумовному поверненню прокурору без обговорення питання про можливе використання прокурором в наступному під час судового розгляду можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки закон дозволяє прокурору змінити обвинувачення в суді не для виправлення описок, граматичних помилок, неузгодженості окремих частин тексту обвинувального акту, а виключно для зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення і тільки за результатами судового розгляду при встановленні нових фактичних обставин кримінального правопорушення.

Законодавець при складанні КПК України розраховував на те, що викладені слідчим в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення будуть абсолютно достовірними і при доведенні прокурором в суді вини обвинуваченого ці обставини в незмінному вигляді будуть відображені в обвинувальному вироку без використання можливостей, які надає прокурору ст. 338 КПК України, оскільки лише за таких умов буде досягатись мета справедливого правосуддя в розумні строки без коригування обвинувачення прокурором в суді.

Повернення судом обвинувального акту разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам ст. 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Неконкретність обвинувачення порушує право на захист, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
Так, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини.

В своїй практиці Європейський Суд з прав людини зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції пор захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним и безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В судових рішеннях Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення, зазначені відповідні правові позиції.

«Обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п. 51) (рішення від 26.06.2008 у справі «Ващенко проти України»).

Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь- якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої Обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення (рішення від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії»).

Деталі вчинення злочину, можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення» (рішення від 09.10.2008 у справі «Абрамян проти Росії»). В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на Справедливий Судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Таким чином, ураховуючи вищевикладені кримінально-процесуальні порушення, суд вважає, що в обвинувальному акті неповно викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, а тому обвинувальний акт суперечить вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Неконкретність такого обвинувачення порушує право на захист, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Вищевикладене не узгоджується із положеннями ст.ст. 276-279 КПК України та порушує право обвинуваченого підготуватися до захисту та на справедливий судовий розгляд.

В решті підстав клопотання захисника задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 55, 91, 92, 291, 314, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні (№ ЄРДР 0000779) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, прокурору, вказавши на необхідність приведення його у відповідність до законодавчо визначених вимог.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1