Код суду 233 Справа № 233/1369/16-к
Вирок
Іменем України
28 березня 2016 року м. Костянтинівка
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, вдовець, дітей не має, має середню технічну освіту, офіційно не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
14.01.2016 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , знайшов поліетиленовий пакет з гранатою типу РГД-5, з запалом до неї. Далі, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що виявлена ним граната з запалом є вибуховим пристроєм, придбання, зберігання та носіння якого без відповідного дозволу є незаконним, діючи умисно, незаконно підібрав його, тим самим скоїв незаконне придбання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу. Після чого ОСОБА_5 , діючи умисно, незаконно придбаний вибуховий пристрій у поліетиленовому пакеті переніс до місця свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим здійснивши незаконне носіння вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, де поклав його на підвіконник в приміщенні кухні та став умисно, незаконно зберігати вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.
09 лютого 2016 року в період часу з 10 години 50 хвилин до 11 години 30 хвилин, працівниками поліції, у встановленому законом порядку було проведено огляд квартири за адресою: АДРЕСА_1 , де у приміщенні кухні на підвіконнику був виявлений та вилучений поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилися конструктивно з`єднані: запал УЗРГМ (уніфікований запал ручної гранати модернізований), який є бойовим припасом, промислового виготовлення, що відноситься до засобу детонування (пристрій призначений для створення вибухового імпульсу), використовуються для підриву розривного заряду гранат Ф-1, РГД-5 та РГ-42; ручна осколкова граната РГД-5 (без запалу), яка є бойовим припасом, промислового виготовлення, споряджена зарядом вибухової речовини тротил (100-115г), використовується для ураження живої сили противника у наступі та обороні.
Тим самим, ОСОБА_5 своїми умисними діями порушив вимоги п. п. 8, 9, 10, 11, 12 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21 вересня 1998 року.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями скоїв придбання, носіння та зберігання вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 16.03.2016 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та звільнено від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він є несудимий, на обліках в диспансерах за місцем проживання не перебуває, характеризується посередньо, міцних соціальних зв`язків не має.
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливо без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування цього покарання з випробуванням, оскільки відсутні відомості щодо нього, які давали б підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості,.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Цивільний позов не заявлявся.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 16.03.2016 року.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Речові докази: важіль від запалу, два осколки від гранати та кільце із запобіжною чекою від запалу, передані на зберігання до КЗРД Костянтинівського ВП Артемівського ВП ГУНП в Донецькій області, знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: