АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

слідчого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2016 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 15.06.2016 р. та постановлення нової ухвали, якою задовольнити клопотання слідчого та продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою до 13.08.2016 року.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУ НП в Дніпропетровській області про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 та обрано останньому запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк до 13.08.2016 р., з покладенням на нього обов`язків з числа передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що прокурор не довів, що існуючі щодо цього підозрюваного ризики, первісно враховані при обранні запобіжного заходу, не зменшилися у зв`язку з проведенням у кримінальному провадженні майже всіх необхідних слідчих дій; не довів існування щодо підозрюваного ризиків у виді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення нових кримінальних правопорушень; не довів, що існуючи щодо підозрюваного ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, прокурор зазначає, що вищезазначена ухвала слідчого судді є необґрунтованою та підлягає скасуванню через істотне порушення кримінального процесуального законодавства та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що слідчим суддею при вирішення питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою не було враховано, що останній з`явився на місце подій разом з іншими не встановленими слідством особами, тримаючи в руках вогнепальну зброю, підготовлену до використання, з якої здійснював постріли, та навіть за умови, що ним особисто тілесні ушкодження ОСОБА_11 заподіяні не були, ці обставини свідчать про вчинення ОСОБА_7 злочину з непрямим умислом.

Вважає, що факт заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 не виключається та на даний час є предметом перевірки, інші співучасники не встановлені, втім необхідно провести балістичні експертизи та слідчі експерименти за їх участю.

Прокурор вказує, що вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення; його молодий вік та задовільний стан здоров`я, що не виключають тримання в умовах слідчого ізолятору; зневажливе ставлення до права людини на життя, що підтверджується легкістю застосування ним вогнепальної зброї; відмінність місця його проживання від місця реєстрації, - дають достатні підстави для продовження дії щодо нього виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також прокурор зазначає, що рішення слідчого судді щодо фігурантів даного кримінального провадження є непослідовними, оскільки у той самий день ним було постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що наведені ним обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при вирішені питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані, а доводи апеляційної скарги прокурора не можуть бути прийняті до уваги, виходячи з наступного.

Так, згідно наданим матеріалам, у межах здійснення досудового розслідування було встановлено, що вогнепальні поранення були заподіяні потерпілому ОСОБА_11 із застосуванням нарізної зброї, якою є автомат «Форт 202 7/62-39», що використовувався ОСОБА_12 . При цьому поранень від гладкоствольної вогнепальної зброї, якою є рушниця «Armed pas 1220/76/3», що нею був озброєний ОСОБА_7 , на тілі потерпілого виявлено не було.

На думку колегія суддів, ця обставина, хоча на даному етапі кримінального провадження й не виключає повністю обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, втім ставить під сумнів наявність безпосереднього причинного зв`язку між його діями та заподіянням смерті ОСОБА_11 та істотно знижує ступінь наявних щодо нього ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При цьому враховується, що у межах даного кримінального провадження ОСОБА_7 підозрюється виключно у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , вчиненого за попередньою згодою групою осіб. Вчинення будь-яких інших кримінальних правопорушень ОСОБА_7 не інкриміноване.

Також колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведене існування щодо ОСОБА_7 ризиків у виді перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки доводи клопотання про продовження строку тримання під вартою у цій частині не містять достатнього обґрунтування та мають характер загальних міркувань.

Аналізуючи встановлені обставини у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що прокурором не доведено виправданість подальшого тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, і про те, що наявні щодо останнього ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж продовження дії щодо нього виключного запобіжного заходу.

При цьому враховується, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_7 не перебуває під вартою з 15.06.2016 р. до 24.06.2016 р., втім на протязі цього періоду від слідства та суду не переховується, дій на шкоду кримінальному провадженню не вчиняє, що підтверджує достатність та дієвість застосованого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Посилання прокурора на інше за змістом рішення з аналогічного питання щодо підозрюваного ОСОБА_12 колегія суддів оцінює критично зважаючи на те, що, як встановлено у межах здійснення досудового розслідування, вогнепальні поранення були заподіяні потерпілому ОСОБА_11 із застосуванням нарізної зброї, якою є автомат «Форт 202 7/62-39», що використовувався зазначеним підозрюваним. Ця обставина дає підстави для висновку про значну відмінність у вагомості ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_7 .

За викладених обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2016 р., якою у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відмовлено та застосовано до цього підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4