Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/381/16-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м.Сторожинець клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому за ч.3 ст.368 КК України по кримінальному провадженню № 0000128 від 26.10.2015 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Яремче, Івано-Франківської області і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця ЗС України, майор, начальник фізичної підготовки і спорту, військової частини НОМЕР_1

встановив:
В провадженні Сторожинецького районного суду з 10.02.2016 року перебуває кримінальне провадження № 0000128 від 26.10.2015 року щодо обвинувачення ОСОБА_4 в скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави у розмірі 100 тисяч гривень з покладенням, строком на два місяці, обов`язків щодо прибуття до суду за першою вимогою, не відлучання із населеного пункту в якому проживає без дозволу суду, повідомлення суду про зміну місця проживання та утримання від спілкування зі свідками.

При цьому прокурор посилається на наявність необхідності в обранні такого запобіжного заходу з огляду на наявні ризики передбаченні в ст.177 КПК України, які можуть настати, а саме запобігання спробам: - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки санкція інкримінованого злочину передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк до 10 років; - незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що застосуванням інших, більш м`яких, запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

Розглянувши вказане питання, та враховуючи думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частина вказаних ризиків, названа прокурором в розглядуваному клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При встановленні вказаних обставин, суд приймає до уваги, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 в скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України, перебуває на розгляді в суді і кримінальне провадження ще не розглянуто. Злочин класифікується як тяжкий, а санкція вказаної статті передбачає основне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

Вирішуючи інші питання зазначені в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, судом встановлено, що наявність зазначених в клопотанні ризиків в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження виходячи із наступного.

В розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді застави, а також безпосередньо в судовому засіданні при підтриманні клопотання прокурор зазначив про наявність чотирьох, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків.

Обгрунтовуючи ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду прокурор послався на санкцію ч.3 статті 368 КК України, тобто на тяжкість покарання за вчинений злочин.

Згідно аналізу вимог п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини вбачається, що ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Таким чином ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, судом не може оцінюватися на підставі санкції статті 368 ч.3 КК України на яку посилається прокурор, без зазначення в клопотанні фактів щодо підтвердження цього ризику

Суд не знайшов доказів існування вказаного ризику, оскільки суду не представлено доказів щодо переховування обвинуваченого ні на досудовому слідстві на під час судового розгляду. В суд обвинувачений, за викликом, з`являвся завжди і вчасно, що судом і береться до уваги.

Оцінюючи зазначений прокурором ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, щодо можливості обвинуваченого незаконно впливати на свідків цього ж кримінального провадження, суд не вважає можливим застосування вказаного ризику безпосередньо до обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на те, що в даний час змінились обставини служби обвинуваченого, який згідно наказу начальника Західного територіального управління Національної гвардії України від 19.04.2016 року № 20 о/с вже не являється командиром 2 стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , а призначений начальником фізичної підготовки і спорту цієї ж частини але місцем його служби є м.Івано-Франківськ а не м.Чернівці де залишились служити всі свідки по справі.

Крім того суду не представлено жодних доказів впливу обвинуваченого на свідків, які зазначені в клопотанні, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Вказані особи не зверталися до правоохоронних органів в т.ч. до суду для здійснення їх захисту від незаконного впливу обвинуваченого, а тому твердження сторони обвинувачення щодо наявності і доказаності цього ризику є надуманим і не може бути прийняте судом до уваги. До того ж свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вже допитані судом і під час допиту заявили про відсутність будь-якого тиску чи наговору зі сторони обвинуваченого на них як на свідків.

Зазначаючи про існування ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор взагалі не навів жодних обґрунтувань наявності інших способів перешкоджання кримінальному провадженню, у вчиненні яких можливо було би звинуватити обвинуваченого ОСОБА_4 з доказаністю того, що останній цими способами скористався і перешкоджав кримінальному провадженню. Без наведення таких обставин і доказів, суд вважає посилання на вказаний ризик надуманим.

Так само, прокурором, на думку суду, не доведено і можливість вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення. Таке припущення сторони обвинувачення ніякими доказами не підтверджено, а тому залишається необґрунтованим припущенням, яке до уваги судом взагалі не береться.

Таким чином жодний із зазначених прокурором ризиків, які є обов`язковою обставиною при доказуванні клопотання про застосування запобіжного заходу, в суді не доведено, а тому виходячи із правил встановлених в ст.184 КПК України, клопотання задоволенню не підлягає.

Крім цього, суд враховує те, що Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 листопада 2015 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в сумі 100 тисяч гривень, які були внесені на відповідний депозитний рахунок, а відповідно до обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді застави. Вказана ухвала в частині виду запобіжного заходу залишена в силі Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 18.11.2015 року, а сума застави визначена в розмірі 50 тисяч гривень і таким чином за станом на сьогоднішній день щодо обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді застави в сумі 50 тисяч гривень

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 194, 196, 331 КПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому за ч.3 ст.368 КК України по кримінальному провадженню № 0000128 від 26.10.2015 року ОСОБА_4

Суддя: