Справа № 357/8285/15-к
1-кп/357/256/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.02.2016 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001280 від 30.03.2015 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Озерної, Білоцерківського району Київської області, українця, громадянина України, з середньою професійною освітою, неодруженого, не працюючого, судимого 16.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 1-го року позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
26 березня 2015 року, близько 21 год., ОСОБА_5 , перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Площа Волі», розташованої поблизу буд. № 16 по проспекту Князя Володимира у м. Білій Церкві, Київської області, умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, домовився з ОСОБА_7 про заволодіння велосипедом, належним ОСОБА_8 .. Згідно указаної домовленості ОСОБА_5 повинен був шляхом обману отримати від ОСОБА_8 зазначений велосипед, а ОСОБА_7 доправити його до ломбардного відділення, що на вул. Леваневського в м. Білій Церкві для спільної реалізації.

Після цього ОСОБА_5 , діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, попросив у ОСОБА_8 велосипед, нібито для того, щоб проїхатись на ньому, хоча удійсності наміру повертати його власнику не мав, а коли останній, повіривши запевненням та добросовісно помиляючись у справжніх намірах ОСОБА_5 , передав йому свій велосипед, марки «Ardis Striker», вартістю 4500 грн., сів на нього і поїхав убік масиву Леваневського. ОСОБА_7 побіг за ним.

Уподальшому ОСОБА_5 передав велосипед ОСОБА_7 і той, діючи згідно домовленості, поїхав на ньому до ломбарду «Найкращий», що на вул. Леваневського, 59 у м. Білій Церкві, де о 21 год. 56 хв. разом із ОСОБА_5 реалізували вказаний велосипед, шляхом передачі під заставу, а отримані кошти розподілили між собою порівну та витратили на власні потреби.

Своїми діями ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заподіяли ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 4500 гривень.

Допитаний судом ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково.

Показав, що увечері 26.03.2015 року зустрівся з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на греблі, що неподалік площі Волі у м. Білій Церкві, у магазині, де пили каву. Потім, близько 21 год., утрьох пішли до площі Волі. ОСОБА_8 вів свого велосипеда, марки «Ardis».

На площі Волі він попросив у ОСОБА_8 дозволу покататись на його велосипеді і той, дозволив. Він сів на велосипед потерпілого і поїхав по дорозі убік масиву Леваневського. Їхав дуже повільно і коли від?їхав від ОСОБА_8 метрів на двадцять його наздогнав ОСОБА_7 .. Вони відразу ж домовились віддати велосипед потерпілого до ломбарду, що на масиві Леваневського, куди його мав доправити ОСОБА_7 .. Останній сів на велосипед і поїхав до вказаного ломбарду, а він поїхав туди «маршруткою».

Через деякий час вони з ОСОБА_7 , згідно домовленості, зустрілись на вул. Леваневського біля ломбарду «Найкращий» і віддали велосипед ОСОБА_8 до вказаного ломбарду за 900 грн.. Договір застави він оформив на своє ім?я. Виручені грошові кошти розділили між собою порівно.

Ствердив, що попередньо з ОСОБА_7 про заволодіння велосипедом ОСОБА_8 не домовлявся, і що рішення віддати велосипед потерпілого до ломбарду виникло у них спонтанно, коли ОСОБА_7 наздогнав його після того, як він тільки від?їхав на велосипеді від потерпілого. У вчиненому розкаявся.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненому підтверджується зібраними в ході судового розгляду доказами.

Показаннями потерпілого ОСОБА_8 , котрий показав, що на площі Волі, куди він прийшов разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 після того, як попили кави в магазині на греблі, ОСОБА_5 попросив у нього дозволу покататись на його велосипеді і він, погодившись, передав останньому свій велосипед, марки «Ardis Striker». ОСОБА_5 сів на велосипед і, покатавшись біля нього, поїхав по дорозі убік масиву Леваневського. ОСОБА_7 відразу ж побіг за ОСОБА_5 .. Він намагався наздогнати останніх, але не зміг. Потім пішов до місця проживання ОСОБА_5 і деякий час чекав останнього біля будинку, але не дочекався і пішов додому. Наступного дня він зустрівся з ОСОБА_5 і той пообіцяв повернути велосипед, просив не заявляти про це в міліцію, однак приблизно ченрез 3-4 дні останній повідомив, що віддав його велосипед до ломбарду. Після цього він звернувся до правоохоронних органів із заявою про викрадення його велосипеда.

Вважає, що ОСОБА_5 і ОСОБА_7 наперед домовились про заволодіння його велосипедом, бо як тільки ОСОБА_5 від?їхав від нього і поїхав убік масиву Леваневського ОСОБА_7 побіг за ним і останні втекли з місця події.

Допитаний судом у якості обвинуваченого ОСОБА_7 , якого судом 11.01.2016 року вже засуджено за скоєння цього злочину за попередньою змовою з ОСОБА_5 на підставі укладеної з потерпілим угоди про примирення, підтвердив, що після того, як ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_5 передав останньому свій велосипед і той, від?їхавши від потерпілого, повільно поїхав убік масиву Леваневського, він відразу побіг за ним. Коли наздогнав ОСОБА_5 вони домовились віддати велосипед потерпілого до ломбарду, що на вул. Леваневського. При цьому домовились про те, що до вказаного ломбарду велосипеда доправить він, а ОСОБА_5 поїде до місця зустрічі «маршруткою». Після цього він на велосипеді, а ОСОБА_5 на «маршрутці» поїхали на вул. Леваневського і, зустрівшись в домовленому місці на зупинці неподалік ломбарду «Найкращий», віддали велосипед потерпілого до вказаного ломбарду за 900 грн.. Договір застави оформили на ОСОБА_5 .. Отримані за велосипед гроші розділили між собою в рівних частках.

Винуватість ОСОБА_5 у вчиненому підтверджується також:

- письмовою заявою потерпілого ОСОБА_8 від 30.03.2015 року, якою останній повідомив правоохоронні органи про те, що 26.03.2015 року, близько 21 год., невідома особа шляхом обману та зловживання довірою заволоділа його велосипедом марки «Ардіс», завдавши йому збитків на суму 4800 грн.; /а.п. /

- витягом з кримінального провадження № 0001280, згідно якого 30.03.2015 року до ЄРДР внесено повідомлення про те, що 26.03.2015 року, близько 21 год., невстановлена особа на б-рі Князя Володимира у м. Білій Церкві шляхом обману та зловживання довірою заволоділа велосипедом ОСОБА_8 , марки «Ардіс»; /а.п. /

- наданою потерпілим ОСОБА_8 копією технічного паспорта на викрадений у нього велосипед «Striker»; /а.п. /

- довідкою про вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_8 велосипеда марки «Ardis Striker», згідно якої вартість указаного велосипеда станом на 26.03.2015 року становила 4500 грн.; /а.п. /

- повідомленням ПТ «Найкращий ломбард» ОСОБА_9 і компанія» про те, що обвинувачений ОСОБА_5 неоднразово користувався послугами вказаного ломбарду, і що 26.03.2015 року останнім було закладено до ломбарду велосипед «Ardis Striker»; /а.п. /

- вилученим з ПТ «Найкращий ломбард» ОСОБА_9 і компанія» договір № 090152888 від 26.03.2015 року, який свідчить про те, що вказаного дня о 21 год. 56 хв. 58 сек. обвинуваченим ОСОБА_5 було передано до вказаного ломбарду під заставу у сумі 900 грн. велосипед «Ardis Striker», і протоколом огляду вказаного договору; /а.п. /

- письмовим повідомленням ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія» про те, що переданий ОСОБА_5 до ломбарду 26.03.2015 року велосипед «Ardis Striker» уподальшому було реалізовано у зв?язку з тим, що ОСОБА_5 не виконав своїх зобов?язань за договором; /а.п. /

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 від 30.05.2015 року, у ході якого останній повідомив про обставини передачі велосипеда потерпілого ОСОБА_8 до ломбарду ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю.М. і компанія» та показав місце знаходження вказаного ломбарду; /а.п. /

- копією вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.01.2016 року щодо ОСОБА_7 /а.п. /

Таким чином суд, дослідивши зібрані в ході судового розгляду докази, належним чином їх оцінивши, дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в повному обсязі, і що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

До доводів обвинуваченого, в яких той заперечує наявність попередньої домовленості з ОСОБА_7 щодо заволодіння велосипедом потерпілого ОСОБА_8 і стверджує що рішення віддати велосипед потерпілого до ломбарду виникло у них спонтанно, коли ОСОБА_7 наздогнав його після того, як він від?їхав на велосипеді від потерпілого, суд ставиться критично.

Вказані доводи спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 , котрий ствердив, що переконаний у наявності попередньої домовленості між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 щодо заволодіння шляхом обману його велосипедом, про що свідчить, зокрема, та обставина, що як тільки ОСОБА_5 від?їхав на велосипеді від нього, ОСОБА_7 відразу побіг за останнім і разом ним утік з місця події, не реагуючи на його (потерпілого) прохання повернути велосипед.

Суд вважає, що поведінка ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , логічність, узгодженість, послідовність та цілеспрямованість їх дій, дійсно свідчать про те, що між останніми мала місце попередня домовленість щодо заволодіння велосипедом потерпілого ОСОБА_8 , і що вказана домовленість виникла у них коли вони з потерпілим прийшли на площу Волі. Тому суд вказані доводи ОСОБА_5 , рівно як і доводи з цього приводу ОСОБА_7 , оцінює критично і вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам. справи.

При обранні покарання для ОСОБА_5 суд приймає до уваги характер і супінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом?якшуючі відповідальність останнього обставини, як то щире розкаяння у вчиненому, обставини, що обтяжують відповідальність, як то рецидив злочинів, враховує особу обвинуваченого, котрий формально посередньо характеризується за місцем проживання, а також ту обставину, що даний злочин обвинуваченим скоєно протягом іспитового строку, призначеного йому попередням вироком суду, і вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Білорцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2014 року суд вважає за необхідне приєднати частково до покарання за цим вироком, відповідно до вимог ст. 71 ч. 1 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Заявлений у справі потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування збитків ОСОБА_5 визнав.

Суд, з урахуванням обставин справи і того, що вироком суду від 11.01.2016 року затверджено угоду про примирення, укладену ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 , і що згідно цієї угоди половину суми завданої потерпілому шкоди (2250 грн.) зобов?язався відшкодувати потерпілому ОСОБА_7 , вважає, що стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 підлягає також сума, що становить 2250 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання за ст. 190 ч. 2 КК України у виді у виді 1 /одного/ року 2 /двох/ місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України приєднати частково до призначеного обвинуваченому покарання невідбуте покарання за вироком Білорцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2014 року і остаточно до відбування ОСОБА_11 визначити покарання у виді 1 /одного/ року 4 /чотирьох/ місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_12 на користь потерпілого ОСОБА_8 2250 грн. врахунок відшкодування збитків.

На період до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_11 запобіжний захід у виді особистого зобов?язання. Строк покарання обвинуваченому рахувати від дня його затримання та взяття під варту.

Речові докази - договір з ломбарду і диск відеозаписом слідої дії (слідчого експерименту) зберігати в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,