АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1316/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 186 ч.2 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 40002062 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 лютого 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого кондуктором в Жовтневому трамвайному депо, раніше судимого: 19.06.2003 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.3 ст.185, ст. 15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 12.05.2008 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.296, ч.1 ст.357 КК України до 4 років позбавлення волі, 21.02.2011 року вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.304, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 17.06.2014 року вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,17.09.2014 року вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 26.10.2015 року вироком Апеляційного суду Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання з покаранням за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова от 17 вересня 2014 року остаточно призначено покарання 3 роки 9 місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання з покаранням за вироком Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2015 року, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці.
Строк покарання визначено обчислювати з 29 лютого 2016 року, зараховано в строк відбуте ним покарання за попередніми вироками з 29 січня 2014 року, в тому числі з 4 листопада 2015 року по 29 лютого 2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язанні із залученням експерта в сумі 245 грн. 52 коп.
Згідно вироку, 31 липня 2014 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_7 знаходячись біля будинку 5-Г по пров. Зерновому в м. Харкові, побачив у раніше незнайомої ОСОБА_8 , яка йшла в напрямку пров.Зернового, пакет з особистим майном та маючи злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою наживи, діючи повторно, йдучи назустріч, рівнявся з потерпілою, після чого схопив правою рукою за пакет, в якому знаходився мобільний телефон торгової марки « SAMSUNG GТ-S5302» та інші особисті речі, які для потерпілої не представляють матеріальної цінності. Потім ОСОБА_7 , шляхом ривку вирвав його з руки потерпілої та з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 505,00 грн.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з його суворістю та пом`якшити призначене йому покарання, із застосуванням норм ст.69 КК України. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він за місцем роботи характеризується позитивно, вину визнав, щиро розкаявся, має мати, яка самостійно виховує свою неповнолітню дитину, у зв`язку з чим вважає строк призначеного покарання є занадто суворими. Також заявив клопотання щодо зарахування у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст. 72 КК України.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, не заперечуючи щодо зарахування ОСОБА_7 у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Апеляційні доводи обвинуваченого, про зайву суворість призначеного остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, за вчинення умисного корисливого злочину, який відповідно до ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом застосування норм ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначення покарання нижче від найнижчої межі, на думку колегії суддів - є безпідставними. Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а твердження ОСОБА_7 , щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання ( арк. 123-125) .
На думку колегії суддів, апеляційні доводи обвинуваченого, що він має мати, яка виховує свою неповнолітню дитину, не можуть вважатися достатніми обставинами що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ним злочину та належними підставами для звільнення від відбування покарання з випробуванням, а так само і сукупність задовільних даних про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, які були досліджені, встановлені та об`єктивно враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, що підтверджується змістом висновків суду, зазначених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку. Зокрема судом належно враховані правові та фактичні обставини, що пов`язані з попередніми вироками, згідно яких ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за злочини проти власності.
Отже, апеляційні вимоги ОСОБА_7 про застосування судом апеляційної інстанції норм ст. 69 КК України, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним, оскільки вони мають суто суб`єктивний характер, тобто наведені ним доводи не можуть вважатися достатніми підставами для будь-якого пом`якшення покарання за вчинений ним злочин.
При цьому належить взяти до уваги те, що апеляційні доводи ОСОБА_7 про щире каяття, пов`язане з визнанням вини, об`єктивним усвідомленням неприпустимості злочинної поведінки в майбутньому, тобто наявності обставин, що пом`якшують покарання, - належно враховані судом першої інстанції, про що свідчить зміст відповідних висновків у мотивувальній частині вироку, які стосуються об`єктивно встановлених обставин події злочину, кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України, тяжкості вчиненого злочину та об`єктивно досліджених даних про його особу, щодо наявності непогашених судимостей, які суд брав до уваги при призначені покарання у виді позбавлення волі.
Отже, твердження у апеляційній скарзі обвинуваченого (арк. 134), що призначене, на підставі ч.4 ст.70 КК України, судом першої інстанції остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70 ч. 4 КК України, призначивши покарання в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши данні про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, характеризується позитивно, на будь-яких обліках лікарів не перебуває, при цьому було враховано наявність обставин, що пом`якшують, а також обтяжують покарання.
З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для застосування норм ст.ст.75, 69, 69-1 КК України.
Таким чином, призначене судом першої інстанції покарання у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.
Разом з цим, на підставі ч.5 ст.72 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, тобто тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань з 21 серпня 2014 року по 24 жовтня 2016 року, із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Відповідно до абз.5 ч.5 ст.72 КК України, суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті. Оскільки фактичні та правові підстави строку попереднього ув`язнення, відбутого засудженим у межах кримінального провадження, встановлені під час апеляційного розгляду його клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Комінтернівського районного суду міста Харкова від 29 лютого 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 21 серпня 2014 року по 24 жовтня 2016 року включно, із співвідношення одному дню тримання під вартою відповідають два дні позбавлення волі.
Відповідно до абз.5 ч.5 ст.72 КК України, у зв`язку з фактичним відбуттям покарання звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування призначеного покарання.
Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти негайно в залі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня отримання ним копії повного тексту судового рішення.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4