Справа № 344/650/16-к
Провадження № 1-кс/344/282/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Відути Турійського р-ну Волинської обл., із зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України. -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що під час проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 (далі ПП НОМЕР_1 ) військовослужбовець ОСОБА_4 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку проходження військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, 03.10.2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній на службі строком понад 1 (один) місяць, не виконуючи покладені на нього службові обов`язки, чим вчинив самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

Матеріалами клопотання встановлено, що 28.08.2015 року військовою прокуратурою Луцького гарнізону ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та в порядку ст.ст. 111, 136, 278 КПК України у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як зазначено матеріалами клопотання, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому, з метою запобігання вказаним ризикам, на думку прокурора є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Підозрюваний відмовився від послуг захисника при розгляді вказаного клопотання, що не суперечить вимогам ст.52 КПК України, а тому слідчий суддя вважає, що можливо провести розгляд клопотання за відсутності захисника.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, підозрюваного, який заперечив щодо вимог клопотання, встановлено наступне.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 1 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 злочину, характеризуючі особу підозрюваного, який раніше не судимий, стан здоров`я та майновий стан, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність постійного зареєстрованого місця проживання. В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є особисте зобовязання, яке полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Крім цього, ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Відтак з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, вважаю, щодо останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, з покладенням на нього додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Строк досудового розслідування з урахуванням часу його зупинення закінчується 25.04.2016 року.

Керуючись ст.ст. 176-179, 181, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора або суду, із визначеною періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Покладені на ОСОБА_4 обов`язки діють до 25 квітня 2016 року.

Контроль за виконання ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 26 лютого 2016 року.