Справа № 591/2034/16-к
Провадження № 1-кс/591/1241/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року м. Суми
Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000028 від 23.03.2016, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Глухова Сумської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, з неповною вищою освітою, інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Слідчий звернувся до суду з погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , яке мотивував тим, що в провадженні військової прокуратури Сумського гарнізону перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 23.03.2016 за підозрою військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 22 червня 2012 року старший прапорщик ОСОБА_8 проходить військову службу у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 на різних посадах, на даний час на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби.
У відповідності до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення. Тобто старший прапорщик ОСОБА_8 , як військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_5 є співробітником правоохоронного органу.
Відповідно до посадової інструкції, затвердженої начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 02.04.2016, на старшого прапорщика ОСОБА_8 покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, зокрема останній зобов`язаний: забезпечувати надійність охорони державного кордону; здійснювати прикордонний контроль і пропуск через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна; запобігати злочинам та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України; здійснювати контроль за дотриманням іноземцями установлених правил перебування на території України; здійснювати процесуальне оформлення правопорушень, віднесених законодавством України до компетенції Державної прикордонної служби України; виявляти та затримувати осіб, які скоїли злочини та адміністративні правопорушення; здійснювати перевірку у осіб, які прямують через державний кордон України, документів на право в`їзду в Україну або виїзду з України, здійснювати в них відповідні відмітки і у випадках, передбачених законодавством, тимчасове їх затримання або вилучення; здійснювати реєстрацію іноземців та їх паспортних документів; з`ясовувати підстави в`їзду в Україну або виїзду з України у осіб, які перетинають державний кордон; заносити інформацію щодо контролю осіб і транспортних засобів, які перетинають державний кордон, із застосуванням інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Гарт».
У відповідності до примітки 1 до ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.
Відповідно до ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. 2 Закону України «Про Державний кордон України» на Державну прикордонну службу України покладається забезпечення недоторканості державного кордону, його охорону, з метою недопущення незаконної зміни державного проходження його лінії, ведення оперативно розшукової діяльності в інтересах забезпечення захисту державного кордону, військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України під час виконання покладених на них обов`язків є представниками влади, а Державна прикордонна служба України є органом державної влади.
Враховуючи викладене, старший прапорщик ОСОБА_8 , обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 є представником влади та наділений владними і організаційно-розпорядчими повноваженнями, діє від імені Державної прикордонної служби України та реалізовує функції які на неї покладені, має право висувати вимоги і приймати рішення, обов`язкові до виконання фізичними і юридичними особами, здійснювати заходи адміністративного впливу (затримувати фізичних осіб та складати адміністративні протоколи), та відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України, є службовою особою.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, які уповноважені на виконання функцій держави, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.
При виконанні обов`язків військової служби старший прапорщик ОСОБА_8 заступав у наряд по охороні державного кордону України «Перевірка документів» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який здійснювався на пункті пропуску «Катеринівка».
Під час несення служби по перевірці документів в пунктах пропуску через державний кордон України інспектори прикордонної служби керуються Законом України «Про прикордонний контроль» та «Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення іноземців та осіб без громадянства для в`їзду в Україну, перебування на території України, транзитного проїзду через територію України і виїзду за її межі та визначення розміру такого забезпечення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №884 від 04.12.2013 (далі Порядок), відповідно до яких уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю дозвіл на перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну за умови: наявності в нього дійсного паспортного документа; відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в`їзду в Україну; наявності в нього в`їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України; підтвердження мети запланованого перебування; наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження. Іноземцям, які не відповідають одній чи кільком умовам в`їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому Законом України «Про прикордонний контроль». При цьому прикордонний контроль здійснюється за процедурами контролів першої лінії (перевірка документів, їх дійсності, наявності чи відсутності у базах даних ДПСУ заборони на в`їзд даної особи) та другої ліній (проводиться за результатами аналізу та оцінки ризиків під час виконання процедури контролю першої лінії, що обумовлює встановлення місць відправлення та призначення, мети та умов запланованого перебування з проведенням у разі необхідності перевірки відповідних підтверджуючих документів і співбесіди, з`ясування наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження).
Поряд з цим, у ході проведення досудового розслідування встановлено, що інспектор прикордонної служби НОМЕР_1 категорії відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » старший прапорщик ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем, з метою особистого незаконного збагачення, вимагав та отримав від мешканця м. Севськ Брянської області Російської Федерації ОСОБА_9 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 11000 (одинадцять тисяч) російських рублів, за незаконне оформлення документів в межах здійснення заходів прикордонного контролю та пропуск через державний кордон при в`їзді на територію України громадян Узбекистану ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , Казахтану ОСОБА_12 та Азербайджану ОСОБА_13 .
Так, 22 березня 2016 року ОСОБА_9 звернувся до відділу внутрішньої безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_6 з письмовою заявою, згідно якої вбачається, що військовослужбовці інспектори прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 за проставляння відмітки у паспорті про офіційний перетин державного кордону України на в`їзд та одночасний виїзд з України, необхідної для продовження терміну перебування на території РФ, вимагали у його знайомого громадянина Вірменії ОСОБА_14 , грошові кошти в сумі 3500 російських рублів, які ОСОБА_9 21 березня 2016 року на пункті пропуску «Катеринівка» передав інспекторам наряду, одним з яких був старший прапорщик ОСОБА_15 .
Після передачі вказаної суми грошових коштів, ОСОБА_9 звернувся до інспекторів прикордонної служби з приводу можливості офіційного перетину державного кордону України на в`їзд та виїзд з території України ще чотирьох іноземних громадян. У відповідь на це один із інспекторів наряду прикордонної служби сказав, що за перетин кордону кожною особою необхідно сплатити 2500 російських рублів.
У зв`язку з тим, що термін перебування на території Російської Федерації ще у чотирьох іноземних громадян завершувався, тому ОСОБА_9 разом зі своїм знайомим змушені були відповісти згодою, при цьому, з метою викриття факту хабарництва, ОСОБА_9 відразу ж звернувся до правоохоронних органів України.
Також встановлено, що 23 квітня 2016 року відповідно до плану охорони державного кордону зміною прикордонних нарядів відділу прикордонної служби «Шалигіне» старший прапорщик ОСОБА_8 був призначений в наряд «Перевірка документів», який повинен був нести з 20.00. години вечора до 24.00. години ночі 23 квітня 2016 року.
Близько 22.00. години 23 квітня 2016 року, під час несення служби у прикордонному наряді, до службового приміщення несення служби вагончику перевірки документів пункті пропуску «Катеринівка» підійшов громадянин Росії ОСОБА_9 та звернувся до старшого прапорщика ОСОБА_8 і сповістив по те, що він прибув до України з чотирма своїми знайомими іноземцями, у яких закінчується строк реєстрації на території Російської Федерації і для його продовження останнім необхідно перетнути кордон України та у зворотному напрямі.
Старший прапорщик ОСОБА_8 розуміючи, що в даному випадку необхідно прийняти рішення про відмову у перетині державного кордону іноземцями, так як у останніх, в порушення вимог Порядку, немає грошових коштів на перебування на території України, а також відсутня належна мета перетину кордону України, сповістив ОСОБА_9 , що для надання дозволу іноземцям на перетин кордону України і у зворотному напрямі, а також проставляння у паспортних документів дата-штампу про перетин кордону України, ОСОБА_9 зобов`язаний передати йому, ОСОБА_8 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 10000 (десяти тисяч) російських рублів із розрахунку по 2500 (дві тисячі п`ятсот) російських рублів за кожного іноземця.
ОСОБА_9 погодився на вимогу старшого прапорщика ОСОБА_8 та передав останньому для оформлення чотири паспортних документи іноземців, а саме громадян Узбекистану ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , Казахтану ОСОБА_12 , ОСОБА_16 .
Під час оформлення документів іноземців старший прапорщик ОСОБА_8 сповістив ОСОБА_9 , що паспортні документи іноземців містять підробки дата-штампів, однак не зважаючи на це, ОСОБА_15 зможе оформити паспорти іноземців та не вживати заходів правового реагування щодо підробок, у разі збільшення суми неправомірної вигоди на 1000 (одну тисячу) російських рублів. ОСОБА_9 був вимушений відповісти згодою на вимогу ОСОБА_8 , після чого старший прапорщик ОСОБА_8 , в порушення вимог ст.ст. 7, 8, 9, 12, 14 Закону України «Про прикордонний контроль» та посадової інструкції, виконуючи свій злочинний намір, зловживаючи своїм службовим становищем, безпідставно особисто прийняв рішення про надання дозволу на перетин державного кордону України іноземцями. У зв`язку із цим старший прапорщик ОСОБА_8 вніс інформацію про перетин кордону іноземцями до інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи «Гарт», зробив відмітки про перетин кордону в паспортних документах іноземців, шляхом проставляння відтиску дата-штампу №205, виданого старшому прапорщику ОСОБА_8 для виконання обов`язків служби.
В подальшому, старший прапорщик ОСОБА_8 розуміючи, що у службовому приміщенні несення служби вагончику перевірки документів пункту пропуску «Катеринівка» безперервно ведеться відеоспостереження за діяльністю прикордонників, діючи конспіративно, вийшов із службового приміщення та об 22 год. 25 хв. отримав від громадянина РФ ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 11000 (одинадцять тисяч) російських рублів у якості неправомірної вигоди та передав останньому оформлені ним паспорти іноземців.
Далі, з метою приховати свою протиправну діяльність, з урахуванням заборони прикордонникам мати при собі грошові кошти у іноземній валюті, старший прапорщик ОСОБА_8 сховав грошові кошти у службовому приміщенні для прийому їжі під лінолеумом.
Після цього, 23 квітня 2016 року о 22 год. 30 хв. після одержання неправомірної вигоди, старшого прапорщика ОСОБА_8 було затримано уповноваженою особою у порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку із чим, злочинна діяльність останнього була припинена.
Під час обшуку службових приміщень пункту пропуску «Катеринівка» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у приміщенні для прийому їжі військовослужбовцями, у прихованому від оточення місці, на підлозі під лінолеумом виявлено предмет неправомірної вигоди грошові кошти та інші грошові кошти на загальну суму 14000 (чотирнадцять тисяч) російських рублів та 25 гривень.
Таким чином, старший прапорщик ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи працівником правоохоронного органу і службовою особою, на яку покладено виконання організаційно-розпорядчих обов`язків, 23 квітня 2016 року об 22 год. 25. хв. перебуваючи поблизу службового приміщення несення прикордонної служби вагончику перевірки документів пункту пропуску «Катеринівка», зловживаючи своїм службовим становищем, з метою особистого незаконного збагачення, вимагав та отримав від громадянина Росії ОСОБА_9 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 11000 (одинадцять тисяч) російських рублів, за незаконне прийняття рішення про пропуск через державний кордон при в`їзді на територію України, виїзді з території України, оформлення документів в межах здійснення заходів прикордонного контролю громадян Узбекистану ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , Казахтану ОСОБА_12 , Азербайджану ОСОБА_13 та невжиття заходів правового реагування при виявленні підробок дата-штампів у паспортах іноземців.
Тобто своїми вищеописаними діями старший прапорщик ОСОБА_8 вчинив одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах третіх осіб дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України.
24.04.2016 року у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повідомлено про підозру.
Будучи допитаним у якості підозрюваного ОСОБА_8 свою провину у вчиненні злочину не визнав та відмовився надавати покази, керуючись вимогами ст. 63 Конституції України.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії.
Крім того, ОСОБА_8 постійного місця проживання та реєстрації на території м. Суми не має, а зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а тому в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що у випадку перебування на волі ОСОБА_8 може покинути межі України , що унеможливить повне, швидке та неупереджене проведення досудового розслідування,окрім цього останній має можливість незаконного впливу як на працівників Державної прикордонної служби України на свідків так і на інших учасників кримінального провадження шляхом застосування до останніх методів залякування, фізичного та морального впливу, використовуючи своє службове становище та зв`язки із правоохоронними органами і місцевим криміналітетом, тобто може вчинити інші злочини.
У зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків та враховуючи, що ОСОБА_8 не можливо запобігти цим ризикам не застосувавши стосовно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спрямований на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_8 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.
Все вищезазначене дає органу досудового розслідування достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, знищувати, ховати будь які речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню.
Тому слідчий просить обрати стосовно ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в у Сумському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Сумській області, терміном на 60 діб з моменту затримання, тобто до 22.06.2016.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, з мотивів наведених в ньому.
Підозрюваний та захисник просили відмовити в задоволенні клопотання, застосувати інший, більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ризики які передбачені ст..177 КПК України мінімізовані .
Заслухавши думку прокурора, захисника, пояснення слідчого та підозрюваного, судом встановлено наступне:
Військовою прокуратурою Сумського гарнізону проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 23.03.2016 за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України /а.с.13/.
23.04.2016 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України і 24.04.2016 року йому оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.368 КК України (а.с.103-109).
За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про:
1. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення:
2. Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;
3. Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.
Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3.4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового слідства, іншим способом може перешкоджати кримінальному провадженню.
Але посилання в клопотанні на наявність всіх цих ризиків є непереконливими, оскільки відповідні докази, які підтверджують наявність в ОСОБА_8 таких намірів матеріали клопотання не містять, а суду вони надані не були.
Так, не може бути взято до уваги те, що підозрюваний може ухилитись від явки до органів досудового розслідування чи суду, жодного доказу не надано, слід зауважити, що на розгляд даного клопотання підозрюваний з`явився сам, дані обставини спростовують дані вищезазначені ризики.
Не повідомив в судовому засіданні та не зазначив в клопотанні прокурор і про те, яким же чином ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню, або на підстав яких відомостей чи даних прокурор обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України.
Доводячи недостатність застосування в даному випадку більш м`яких заходів для запобігання ризику, прокурор також вказував на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 .
Проте, вказані твердження не може бути прийнято до уваги, з огляду на положенні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої 04 листопада 1950 року та ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, а також практики Європейського суду з прав людини.
Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справ "Мамедова проти Росії", визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченого у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримана і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (див. рішення Суду у справ "Вемгофф проти Німеччини).
Враховуючи вищезазначені обставини, слідчий суддя доходить висновку, що прокурором та слідчим , на виконання вимог п. 3 ч. 1 ст.194 КПК України не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За таких обставин, клопотання слідчого не підлягає задоволенню.
В той же час, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину , має постійне місце проживання, сім`ю, має малолітню дитину ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 , неповнолітню дитину - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має на утриманні батька ОСОБА_19 інваліда 3 групи, матір ОСОБА_20 - інваліда 2 групи, має нагороди за сумлінне виконання службових обов`язків , вважаю, що в даному випадку підлягає застосуванню саме вказана норма закону та підозрюваному можливо обрати більш м`який запобіжний захід, а саме, особисте зобов`язання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 193-199 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
?зобов`язати прибувати за викликом, у разі необхідності, до слідчого військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_7 ;
?не відлучатися із місця реєстрації та мешкання, а саме: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_7 або суду;
?повідомляти слідчого військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_7 чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи,
?утримуватись від спілкування з приводу пред`явленої підозри від 24.04.2016 року по кримінальному провадженню № 0000028 від 23.03.2016 року з військовослужбовцями та іншими особами , в тому числі, які працюють у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу та покладення на підозрюваного обов`язків - до 23 червня 2016 року.
Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого військової прокуратури Сумського гарнізону ОСОБА_7
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня отримання.
Слідчий суддя ОСОБА_21 -Когер
повний текст ухвали буде виготовлено 26.04.2016 року