н/п 1-кс/640/8095/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі адвоката - ОСОБА_3 ,
скаржника - ОСОБА_4 ,
встановив:
Посилаючись на ч. 1 ст. 2, ч. ч. 2, 5 ст. 55 КПК України заявник вважав постанову незаконною. На його думку, оскаржувана постанова слідчого не відповідає вказаним вимогам процесуального закону, грубо порушує права заявника у кримінальному провадженні. В постанові слідчого відсутнє посилання на очевидні і достатні підстави вважати, що скоєними злочинами заявнику не завдано шкоди. В той же час до заяв у поліцію надано достатньо доказів того, що станом на 28-29 вересня 2016 року заявник був власником вказаних приміщень, правомірно володів і користувався ними на протязі 10 років. Для проникнення у житло сторонніх осіб та виселення заявника не існувало жодного судового рішення. В рамках цивільно-правових відносин законодавчо передбачений певний порядок дій: «після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду» (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 22.06.2016 року у справі № 6-197цс16). Вважав, що якби посадові особи ПАТ «Мегабанк» діяли в межах цивільно-правових відносин, то вони мали діяти саме порядком та способом, вказаними в постанові ВСУ. Але в дійсності було інакше, тому означені дії утворюють склад кримінального злочину, яким заявнику завдано матеріальну і моральну шкоду внаслідок порушення його конституційних прав.
Крім того, при зверненні до поліції заявником були надані докази недійсності вимог банківської установи дворічної давнини, використані для переоформлення права власності. Використання фальшивих документів з метою порушення прав іншої особи також знаходиться поза межами цивільно-правових відносин.
Заявник вказав, що копію оскаржуваної постанови отримав лише 18.10.2016 року, отже строк для її оскарження підлягає поновленню.
Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримали у повному обсязі, з підстав, викладених у скарзі.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду скарги сповіщені належним чином. Старший слідчий Київського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_5 24.10.2016 направила до суду копії матеріалів за скаргою ОСОБА_3 та заяву, у якій просила скаргу розглянути без її участі та залишити її без задоволення (а.с.15,16,17-32).
Враховуючи вимоги ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора не перешкоджає розгляду скарги.
В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
03.10.2016 ОСОБА_4 звернувся з заявою про визнання його потерпілим.
Постановою старшого слідчого Київського ВП ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_5 від 08.10.2016 відмовлено ОСОБА_4 у визнанні його потерпілим за ч.2 ст.190 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України , потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно з ч.5 ст. 55 КПК України , за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відмовляючи у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, слідчий в мотивувальній частині постанови від 08.10.2016, зокрема, зазначив.
В ході досудового розслідування встановлено, що 03.10.2016 до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_4 із заявою щодо неправомірних дій співробітників ПАТ «Мегабанк», які перереєстрували право власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за ПАТ «Мегабанк».
У своїй заяві від 03.10.2016 ОСОБА_4 вимагає визнати його потерпілою від злочину особою.
28.09.2016 ПАТ «Мегабанк» звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_6 , який на підставі вищевказаних договорів іпотеки та додаткових угод до них, перереєстрував право власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за ПАТ «Мегабанк». Підставою для перереєстрації права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 став факт порушення ним кредитних договірних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Право власності за ПАТ «Мегабанк» на вищевказані квартири зареєстровані 28.09.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_7 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
На теперішній час будь-яких підстав вважати дії приватного нотаріуса ОСОБА_6 щодо нерухомого майна, яке раніше належало ОСОБА_4 , не має. Між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_4 склались цивільні правовідносини, стосовно виконання умов кредитного договору та договорів іпотеки.
Слідчий суддя погоджується з висновком слідчого, що міститься в мотивувальній частині постанови від 08.10.2016 про відсутність підстав до задоволення заяви ОСОБА_4 щодо визнання його потерпілим за ч.2 ст.190 КК України.
Доводи, викладені в скарзі представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 не спростовують доводів слідчого, викладених в постанові від 08.10.2016 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим за ч.2 ст.190 КК України.
При цьому, слідчий суддя вважає не пропущеним строк звернення заявника до суду зі скаргою, оскільки скаржник вказує, що копію оскаржуваної постанови отримав 18.10.2016 та подав до суду скаргу 20.10.2016, тобто в межах встановленого частиною першою статті 303 КПК України строку 10 днів з моменту вчинення бездіяльності, тобто в строки, передбачені ч.1 ст.304 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1