№ 1-кп/756/175/16

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №50007899 від 17.08.2015 року стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з базовою середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11.06.2015 року Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців; 25.08.2015 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 11.06.2015 року, та остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців,
що обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в :
16 серпня 2015 року приблизно о 16 годині у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні торгівельного залу магазину «ZARA» (ТОВ «Зара Україна»), що знаходиться у приміщенні ТРЦ «Дрім Таун» за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 1-Б, виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 того ж дня 16.08.2015 року близько 16 години, перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «ZARA» (ТОВ «Зара Україна»), що знаходиться у приміщенні ТРЦ «Дрім Таун» за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 1-Б, взяв взуття, артикул 5066/002/105/42, вартістю 1519 гривень 20 копійок (без урахування ПДВ). В подальшому ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину, умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав взуття собі до сумки та направився на вихід з магазину, не розрахувавшись за товар.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважав необхідними для повторного, таємного викрадення чужого майна, останній вийшов за територію магазину «ZARA», пройшовши через сигнальні рамки, якими обладнаний вище вказаний магазин, не сплативши за товар, однак, кримінальне правопорушення йому не вдалося закінчити з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був зупинений працівником охорони магазину «ZARA».
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення , у разі доведення його до кінця, ОСОБА_3 міг би спричинити ТОВ «Зара Україна» майнову шкоду на загальну суму 1519 грн.20 коп. (без урахування ПДВ).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, визнав, розкаявся та підтвердив всі вищевикладені обставини вчиненного.
Обвинувачений ОСОБА_3 , зокрема, показав, що дійсно 16 серпня 2015 року приблизно о 16 годині він, перебуваючи у приміщенні магазину «ZARA», що знаходиться у приміщенні ТРЦ «Дрім Таун» за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 1-Б, з метою крадіжки взяв взуття, та поклавши його до сумки направився на вихід з магазину, не розрахувавшись за нього. Однак, на виході з магазину він був зупинений працівником охорони магазину «ZARA» та згодом у службовому приміщенні магазину в нього було вилучено взуття, на крадіжку якого він вчинив замах. Вартість цього взуття, вказану у висунутому йому обвинуваченні, ОСОБА_3 не спростовує.
Обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому злочині кається й свої злочинні дії пояснює складним матеріальним становищем у його сім`ї, яке склалося через хворобу матері.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах та повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Призначаючи покарання обвинуваченому за незакінчений злочин, у відповідності зі ст.ст. 65 - 68 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, судом ураховується його відношення до вчиненого, дані про особу, які його характеризують.
За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_3 характеризується формально позитивно, відповідно до медичних довідок він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, не працюючий, не одружений, був раніше двічі судимий за вчинення аналогічних злочині проти власності: 11.06.2015 року - Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців; 25.08.2015 року - Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до остаточного покарання за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, з врахуванням вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 11.06.2015 року, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та даних про особу винного, його перевиховання та виправлення можливі лише в умовах ізоляції від суспільства, однак, можуть бути досягнуті при призначенні покарання ближче до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, з врахуванням положень ст. 68 КК України.
При цьому, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів у порядку ст. 70 КК України, а не за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 КК України, як про це просив прокурор. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що кримінальне правопорушення, за яке призначається покарання ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, було вчинено ним 16.08.2015 року, тобто до постановлення попереднього вирокуКиєво-Святошинським районним судом Київської області від 25.08.2015 року.
Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2015 року до ОСОБА_3 того дня було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято під варту з залу сулу. Таким чином, ОСОБА_3 перебуває під вартою з 25.08.2015 року і відповідно з цього дня він утримувався в Київському слідчому ізоляторі по 17.02.2016 року включно, оскільки 18.02.2016 року його було етаповано до Бориспільської виправної колонії № 119 Київської області для відбування покарання відповідно до зазначеного вироку. Для завершення судового провадження у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 за ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2016 року з Бориспільської виправної колонії № 119 Київської області 17.03.2016 року було доставлено знову до Київського слідчого ізолятора.
Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати відсутні.
Питання про долю речових доказів не вирішується судом, оскільки вони не були надані суду відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, судом не досліджувалися та не оглядалися, щодо них сторонами не заявлялося жодних клопотань.
Оскільки ОСОБА_3 наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2015 року, який набрав законної сили, і ніхто зі сторін кримінального провадження не порушував питання щодо запобіжного заходу, то вказане питання судом також не вирішувалось.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, та покарання, призначеного йому за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2015 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 24 березня 2016 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, частково відбуте ним покарання за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 серпня 2015 року - з 25 серпня 2015 року по 23 березня 2016 року включно.
Перебування ОСОБА_3 у вказаний період у Київському слідчому ізоляторі УДПС України в м. Києві та Київській області у період з 25 серпня 2015 року по 17 лютого 2016 року та у період з 17 березня 2016 року до дня набрання цим вироком законної сили - зарахувати за правилами ч. 5 ст. 72 КПК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя