пр. № 1-кп/759/55/16
ун. № 759/5815/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2016 року колегія Святошинського районного суду м.Києва

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003614 відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 187 ч.3 КК України , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Святошинського районного суду м.Києва знаходиться обвинувальні акти об"єднані в одне провадження, відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 187 ч.3 КК України.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного провадження на даний час не закінчено, а строк обраного раніше запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 спливає, судом на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України винесено на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

Прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , просили продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , посилаючись на вагомість доказів обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявний ризик їх переховування від суду та впливу на очевидців події, вважав за необхідне продовжити їх тримання під вартою.

Захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили застосувати інший більш м"який запобіжний захід - домашній арешт.

Заслухавши думку сторін провадження, проаналізувавши наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.

При цьому, колегія суддів враховує ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та можливість обвинувачених переховуватись від суду, протизаконно впливати на потерпілих, свідків, вчиняти інші злочини.

З огляду на вказані ризики, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , опинившись на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), колегія суддів також бере до уваги вік та стан здоров`я обвинувачених, щодо яких на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування їх під вартою.

Вказані обставини в сукупності дають достатні підстави вважати, що зазначені прокурорами ризики існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

У даному кримінальному провадженні існує необхідність у запобіганні спробам обвинувачених переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. У зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу та вважає доцільним продовжити тримання обвинувачених під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 процесуальних обов`язків.

Таким чином, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 197, 201, 205, 331 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:

Запобіжний захід стосовно обвинувачених ОСОБА_10 , 1987 року народження та ОСОБА_11 , 1986 року народження, тримання під вартою, обраний під час досудового розслідування, продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 01 квітня 2016 року до 30 травня 2016 року включно, і утримувати їх у Київському слідчому ізоляторі Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

В задоволенні клопотань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м"який запобіжний захід домашній арешт - відмовити.

Ухвалу передати на виконання до Київського СІЗО Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1 ,

Суддя ОСОБА_2 ,

Суддя ОСОБА_3