ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 201/9030/16-к
Провадження № 1-кс/201/5632/2016
УХВАЛА
17 червня 2016 року м. Дніпропетровськ

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000536 клопотання прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та додані до клопотання матеріали, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор вказав на те, що 4 лютого 2015 року на підставі Указу Президента України № 15 від 14 січня 2015 року ОСОБА_4 призвано за мобілізацією до Збройних Сил України.

16 березня 2015 року наказом № 65 командира військової частини НОМЕР_1 старшину ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду водій 2 відділення інженерно-саперного взводу 3 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII зі змінами, визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

За наведених обставин, старшина ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Однак, 4 червня 2015 року старшина ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину без поважних причин, свої службові обов`язки не виконує, час проводить на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляє, та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час, тобто тривалістю понад один місяць.

Таким чином, 4 червня 2015 року старшина ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, без поважних причин самовільно залишив військову частинуА1126, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 та ухиляється від проходження військової служби по теперішній час, тобто тривалістю понад один місяць.

За викладених вище обставин дії старшини ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільно залишив військову частину військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчиненому в умовах особливого періоду.

30 липня 2015 року стосовно ОСОБА_4 винесене повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Також, 30 липня 2015 року у зв`язку з неможливістю встановити місце знаходження ОСОБА_4 , його оголошено у розшук.

Заслухавши прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючі викладене, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.189-190 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.

Надати прокурору військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1