Святошинський районний суд м. Києва
ун. № 759/1694/16-к
пр. № 1-кп/759/242/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2016 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011652, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березівка Роздольненського р-ну АР Крим, українця, громадянина України, номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , який здобув середню освіту, не працює, не одружений, пільг не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання у м. Києві, тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 21.04.2016 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_8 , інші учасники провадження: потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 23.11.2015 приблизно о 16 год. 30 хв., знаходячись біля станції метро «Святошин», що по пр. Перемоги, 100 у м. Києві, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , яка прямувала до свого місця проживання із вищевказаної станції метрополітену. Не маючи постійного місця роботи та інших джерел доходів, ОСОБА_3 з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вирішив відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, заволодіти чужим майном, яке належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 прослідував за ОСОБА_10 та в подальшому користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи прямий умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, перебуваючи за адресою: м. Київ вул. Верховинна, 7, в під`їзді № 2, наблизився до ОСОБА_10 та, знаходячись позаду останньої, шляхом ривка зірвав з вух ОСОБА_10 золоті сережки, завдавши останній матеріальну шкоду на суму 4500 грн 00 коп.

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до ломбарду «Скарбниця», що по вул. Остапа Вишні, 4 у м. Вишневе Київської області.

Крім цього, ОСОБА_3 15.12.2015 приблизно о 14 год. 55 хв., проходячи біля під`їзду № 10, що по пр. Леся Курбаса, 5 у м. Києві, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка відпочивала на лавці біля свого будинку. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел повторно, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підбіг ззаду до ОСОБА_9 та повалив останню на землю. В подальшому користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи прямий умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, повторно, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, перебуваючи за вищевказаною адресою, шляхом ривка зірвав з вух ОСОБА_9 золоті сережки, завдавши останній матеріальну шкоду на суму 5000 грн 00 коп.
Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до ломбарду «Скарбниця», що по вул. Гната Юри, 11 у м. Києві.
Крім цього, ОСОБА_3 29.12.2015 приблизно о 05 год. 50 хв., знаходячись біля зупинки громадського транспорту, що по вул. С. Сосніних у м. Києві, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_11 , яка прямувала до місця роботи із вищевказаної зупинки громадського транспорту. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел повторно, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, викрасти чуже майно, яке належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 прослідував за ОСОБА_11 . В подальшому, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи прямий умисел спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, повторно, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, перебуваючи по вул. Пшеничній у м. Києві, поблизу підземного переходу, наблизився до ОСОБА_11 та, знаходячись позаду останньої, шляхом ривка зірвав з вух ОСОБА_11 золоті сережки, завдавши останній матеріальну шкоду на суму 3000 грн 00 коп.
Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши його до ломбарду «Скарбниця», що по вул. Гната Юри, 11 у м. Києві.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показав, що 23.11.2015 приблизно о 16 год. 30 хв., знаходячись біля станції метро «Святошин» у м. Києві, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , у вухах якої помітив золоті сережки, якими вирішив заволодіти. Прослідувавши за ОСОБА_10 до під`їзду № 2 по вул. Верховинна, 7 у м. Києві, він наблизився ззаду до останньої та зірвав з її вух золоті сережки, які в подальшому здав до ломбарду, а отриманими грішми розпорядився на власний розсуд. Також аналогічним чином він заволодів ще двома парами золотих сережок: 15.12.2015 приблизно о 14 год. 55 хв. біля під`їзду № 10 по пр. Леся Курбаса, 5 у м. Києві, у раніше незнайомої йому ОСОБА_9 зірвав з вух золоті сережки, та 29.12.2015 приблизно о 05 год. 50 хв., перебуваючи на вул. Пшеничній у м. Києві, поблизу підземного переходу, у раніше незнайомої йому ОСОБА_11 зірвав з вух золоті сережки. Вказані сережки він також здав до ломбарду. Крім того, показав, що кримінальне правопорушення вчинив у зв`язку з скрутним матеріальним становищем.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що 29.12.2015 приблизно о 06 год. 00 хв., виходячи з трамваю на зупинці громадського транспорту, що по вул. С. Сосніних у м. Києві, вона прямувала на роботу. Коли вона підійшла до підземного переходу, що по вул. Пшенична у м. Києві, ззаду підбіг хлопець, як потім вона дізналася це був ОСОБА_3 , який зірвав з вух золоті сережки та втік. Після чого, не втримавши рівновагу вона впала, а на її крик збіглися люди та підняли. Золоті сережки їй повернули працівники міліції.
У судове засідання потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення, не прибули. Однак, подали заяви про розгляд даного кримінального провадження за їх відсутності, претензій будь-якого характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають (т. 1 а.п. 22, 62).
За таких обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, які вважали за можливе за відсутності потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності вказаних осіб.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження прокурор, потерпіла ОСОБА_11 , захисник, не оспорюють всі обставини даного кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями потерпілої, обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_11 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, а також викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Стороною обвинувачення обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.
Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілими є особи похилого віку. Відтак, суд відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , визнає вчинення злочину щодо осіб похилого віку.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням; обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, не працює, пільг та утриманців не має, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, також не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, що свідчить про його осудність, раніше судимий, шкода потерпілим ( ОСОБА_11 ) частково відшкодована шляхом повернення викраденого майна.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України в межах санкції даної частини ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, приймаючи до уваги те, що вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2016 ОСОБА_3 засудженого за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, то в такому випадку остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно призначити з урахуванням правил ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом часткового складання призначених покарань.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.п. 109-110, 111, 112, 113).
Цивільний позов не пред`являвся. Процесуальні витрати відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 377 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 5 (п`ять) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 , шляхом часткового складання покарань з урахуванням покарання, призначеного йому за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2016, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 23 год. 00 хв. 30 грудня 2015 року, тобто з часу його фактичного затримання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 23 год. 00 хв. 30 грудня 2015 року до набрання вироком законної сили.
Речові докази:
- золоті сережки, які передані під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_11 , - залишити у належного власника (законного володільця) ОСОБА_11 ;
- диск CD-R з відеозаписом, який долучений до матеріалів кримінального провадження, - залишити у матеріалах провадження протягом усього часу їх зберігання;

- мобільний телефон марки Нокіа, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 з сім-картами Київстар НОМЕР_4 та Лайф ; навушники; зв`язку ключів в кількості 4 шт.; картки в кількості 5 шт., грошові кошти в сумі 1104 (одна тисяча сто чотири) грн 60 коп.,які передані на зберігання до камери схову Святошинського УП ГУ НП України в м. Києві, - повернути власнику (законному володільцю) ОСОБА_3 ;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: