Справа № 152/1405/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Шаргород
Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
26 вересня 2016 року до Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Жмеринської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 .
Так, досудовим розслідуванням установлено, що 25 вересня 2016 року, приблизно о 2 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у с. Джурин Шаргородського району Вінниціької області на території кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_1 », під час бійки, що виникла між ним, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діставши з кишені ніж, наніс ОСОБА_7 декілька ударів в область грудної клітки та шиї, від яких останній впав на землю і у нього виступила кров.
Потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки, непроникаючого поранення живота та різаної рани шиї.
Від нанесених ОСОБА_5 ударів потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження.
Отже, своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.
Окрім того, у клопотанні зазначається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, вчинив умисний тяжкий злочин, за який відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, ніде не працює, мав намір та можливість виїхати за кордон, що підтверджується характеризуючими матеріалами та показаннями свідків. Вчинив злочин з обтяжуючими обставинами, тобто у стані алкогольного сп`яніння, а після вчинення злочину виконував дії, направлені на знищення та приховування слідів злочину та не визнав свою причетність до вчинення злочину, давав неправдиві показання. Крім того, установлено, що внаслідок умисних дій ОСОБА_5 у Шаргородську ЦРЛ з важкими тілесними ушкодженнями доставлено чотирьох потерпілих, у двох з яких, ураховуючи їх діагнози, вбачаються тяжкі тілесні ушкодження, що створило відповідний резонанс у суспільстві, оскільки у конфлікті приймали участь та були очевидцями подій жителі кількох сіл.
Наведені обставини, на думку слідчого, дають підстави вважати, що у подальшому, ОСОБА_5 зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для установлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; вчинити інший злочин, що він підтвердив своїми діями, направленими на вчинення злочину, тобто свідомо вчинив умисний злочин без явних на те причин.
Посилаючись на зазначене вище, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах 60 днів, розмір застави визначити від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у ньому та просив задовольнити його, обравши підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах 60 днів, з визначенням застави у розмірі від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважали, що достатнім запобіжним заходом буде домашній арешт.
Захисник пояснив, що підозрюваний визнає себе винуватим у вчиненні злочину, зазначеного у повідомленій йому підозрі, від органів досудового розслідування та суду він переховуватися не планує, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання. На даний час, мати підозрюваного приймає активну участь у витратах родичів потерпілого ОСОБА_7 , пов`язаних із його лікуванням. Будь-яких доказів існування ризиків, передбачених законом для застосування до ОСОБА_5 такого суворого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, стороною обвинувачення не надано.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вирішуючи питання взяття ОСОБА_5 під варту, слідчий суддя виходить із такого.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до частин 1 та 5 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Затримання особи, взяття її під варту або обмеження в праві на вільне пересування в інший спосіб під час кримінального провадження, здійснене за відсутності підстав або з порушенням порядку, передбаченого цим Кодексом, тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Частинами 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно із ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено: «що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватися на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів, доданих слідчим до клопотання, вбачається, що 25 вересня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено повідомлення з Шаргородської ЦРЛ про те, що до них поступив з тяжкими тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 , які йому спричинила невідома особа у с. Джурин Шаргородського району, правова кваліфікація злочину ч. 1 ст. 121 КК України.
25 вересня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та допитано у цьому статусі, що підтверджується повідомленням про підозру та протоколом допиту підозрюваного.
ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні злочину, пов`язаного із нанесенням потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень. Пояснив, зокрема, що 25 вересня 2016 року, біля 2-ї години ночі, у с. Джурин біля кафе між ним та його братом ОСОБА_8 з одного боку та потерпілим ОСОБА_7 і іншими раніше невідомими йому особами з іншого боку виникла суперечка, яка переросла у бійку між його братом та одними із невідомих йому хлопців. ОСОБА_5 , побачивши, що його брата, який лежав на землі б`ють, намагався їх розборонити, проте його ударили по обличчю, розбивши ніс. Після цього, ОСОБА_5 побачив, що більше чотирьох хлопців йдуть до нього, і тоді він, з метою власного захисту від нападу, витягнув із кишені розкладний ніж та вигукнув, щоб вони не підходили до нього, бо він їх поріже. Проте, хлопці не реагували на його попередження, і почали його бити, тоді він, у відповідь на це, почав хаотично наносити удари ножем, який був у його правій руці. Куди, і у яку частину тіла він бив, не знає, оскільки очі його були заплющені, однак він чітко відчув, що ударив когось ножем чотири рази. Також пам`ятає, що ударив когось ножем у спину. З приводу походження ножа, ОСОБА_5 пояснив, що він узяв його дома, для того, щоб різати продукти харчування, оскільки він та його брати планували відпочивати, що вони власне і зробили, придбавши у магазині хліб та копчене м`ясо, які вони спожили разом зі спиртними напоями.
ОСОБА_5 також пояснив, що він дійсно, з метою уникнення відповідальності, переодягнувся, щоб його не впізнали, проте пізніше у поліції, усвідомивши свої дії, він зізнався та повідомив слідчому, де знаходиться ніж та його одежа.
Переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати розслідуванню він не збирається, а навпаки, сприятиме слідчому у розслідуванні, що він продемонстрував, розказавши слідчому про обставини події. Виїжджати закордон він дійсно планував, проте до вчинення злочину, наразі ці плани у нього відпали, він також згоден добровільно віддати слідчому паспорт громадянина України та закордонний паспорт.
Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_5 дійсно сприяв у розкритті злочину, добровільно повідомивши про обставини справи.
Отже, з огляду на викладене вище, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється органами досудового розслідування у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
25 березня 2016 року ОСОБА_5 о 15 годині 00 хвилин був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, як особа, підозрювана у вчиненні злочину, про що складено відповідний протокол.
Визначаючись щодо ризиків, які дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя виходить із такого.
ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав, що після вчинення злочину, він передав комусь із братів ніж, яким наносив удари потерпілому та переодягнувся у одежу свого брата, а власну одежу викинув у смітник. Він також спочатку пояснював слідчому, що це не він вчинив злочин. Ця його поведінка пояснюється тим, що після вчинення злочину він злякався відповідальності.
Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та перешкоджати кримінальному провадженню.
Постановляючи цю ухвалу, слідчий суддя враховує також, що ОСОБА_5 не одружений та не працює, фізично здоровий, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався, є собою юного віку 19 років, має постійне місце проживання, у квартирі своїх батьків, згідно з характеристикою, наданою слідчим разом із клопотанням, ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно.
Таким чином, ураховуючи зазначене вище, на переконання слідчого судді, прокурором при розгляді клопотання було доведено лише обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, проте не обґрунтовано та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Отже, ураховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором жодним чином не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання зазначеного ризику(пункт 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), слідчий суддя вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.
З огляду на викладене, відносно підозрюваного належить застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного проживання та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 193, 194, 202, 309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, що обґрунтовується необхідністю профілактичного нагляду за ОСОБА_5 та задля недопущення вчинення ним інших злочинів.
Визначити строк дії ухвали - по 25 листопада 2016 року включно.
Ухвалу в частині застосування домашнього арешту щодо ОСОБА_5 направити для виконання до Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.
Звільнити ОСОБА_5 з-під варти, негайно після доставлення його до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Згідно зі статтями 309, 392, 395 КПК України на ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1