Справа № 128/3769/15-к
ВИРОК
Іменем України
21 квітня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області кримінальне провадження, внесене 11 серпня 2015 року в ЄРДР за № 0001157, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Некрасове Вінницького району Вінницької області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 15 листопада 2012 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 289 КК України до 4-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку в 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
04 серпня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 , приблизно о 18 год. 00 хв., знаходячись в будинку свого знайомого потерпілого ОСОБА_5 , який розташований по АДРЕСА_2 , діючи умисно , із корисного мотиву , скориставшись тим, що за його умисними діями ніхто не спостерігає , перебуваючи у вітальній кімнаті, шляхом вільного доступу із бильця крісла, таємно , скоїв крадіжку мобільного телефону Lenovo F526 Aurora Blue, вартістю 1468,80 гривень,який належав потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинивши останньому матеріальну шкоду на зазначену суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винним за ч.1 ст.185 КК України повністю та суду показав, що дійсно 04 серпня 2015 року, близько 18 год. 00 хв. знаходячись в будинку свого знайомого ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що він був один у вітальній кімнаті , вкрав мобільний телефон Lenovo F526 Aurora Blue, , що належав ОСОБА_5 . У скоєному щиро кається.
Враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинивтаємне викрадення чужого майна (крадіжку) і його дії органом досудового слідства вірнокваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

При обрані виду та міру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, який негативно характеризуються за місцем мешкання, холостий, вчинив злочин під час випробування за попереднім вироком суду , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, а також міркування потерпілого ОСОБА_5 , який наполягав на суворій мірі покарання щодо обвинуваченого.

В якості обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує його щире каяття у скоєному злочині; обставин, що обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2012 року обвинувачений ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 289 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку в 3 роки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання за даним вироком невідбуте покарання за попереднім вироком суду.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся. Питання про вирішення долі речових доказів перед судом не порушувалося.

Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 15 листопада 2012 року за ч.1 ст. 289 КК України, остаточно призначивши покаранняОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відрахувати з дня його затримання.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Суддя: