Ухвала
іменем україни

04 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року щодо неї,
встановила:
Вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2015 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Грушуваха Барвінківського району Харківської області, громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:
27 грудня 2010 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки;

03 грудня 2012 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. l85 КК України на 3 роки

1 місяць позбавлення волі, 01 липня 2014 року звільнену з місць позбавлення волі за ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Як встановлено судом та викладено у вироку 25 травня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб з двору потерпілої ОСОБА_7 , який знаходиться по АДРЕСА_2 вчинили крадіжку виварки із нержавіючої сталі, спричинивши потерпілій матеріальні збитки на суму 1750 грн.

10 липня 2015 року приблизно о 22 годині ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з метою викрадення чужого майна, повторно шляхом вільного доступу, проникли до приміщення сараю потерпілої ОСОБА_8 , який знаходиться по АДРЕСА_3 , звідки викрали: 2 вил на суму 124 грн., ручну косу, вартістю 105 грн., ручну прополку, вартістю 39 грн., одного дорослого півня, вартістю

70 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 276 грн.

Даним вироком також засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судові рішення щодо яких в касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 , просить постановлені щодо неї судові рішення змінити та пом`якшити їй міру покарання, вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості.
Зокрема скаржниця зазначає, що при призначенні їй покарання судом повною мірою не враховано те, що потерпілою ОСОБА_8 цивільний позов не заявлявся та сама потерпіла не наполягала на призначенні ОСОБА_4 суворого покарання, а також вартість викраденого майна, яка є незначною.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши долучені до касаційної скарги судові рішення, перевіривши дотримання скаржником порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги не має.
Доведеність вини та кваліфікація дій засудженої ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України за обставин викладених у вироку ґрунтується на доказах, досліджених судом у порядку ст. 349 КПК України та у касаційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні засудженій ОСОБА_4 покарання судом обґрунтовано враховано: ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який у відповідності до

ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких; яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності; за місцем проживання характеризується негативно; не працює; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання засудженої ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України судом визнано щире каяття.
Обставинами, що обтяжують покарання засудженої, згідно з ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, що є мінімальною межею санкції статті Особливої частини КК за якою її притягнуто до кримінальної відповідальності.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Так, зі змісту ухвали апеляційного суду вбачається, що засуджена ОСОБА_4 зверталася з апеляційною скаргою, в якій просила вирок суду скасувати, оскільки обставини вчинення злочину, що викладені у судовому рішенні, на її думку, не відповідають фактичним обставинам, проте доводи скаржниці є необґрунтованими, так як судове рішення суду першої інстанції із цих підстав не може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційний суд переглянув вирок суду постановлений щодо ОСОБА_4 та виніс мотивовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України з наведенням підстав, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Враховуючи викладене, призначене засудженій покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України. Підстав вважати призначене ОСОБА_4 покарання за своїм видом чи розміром явно несправедливим внаслідок суворості немає.

За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Барвінківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 березня 2016 року щодо неї.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3