У Х В А Л А

Іменем України

справа № 610/3697/16-к провадження 1-в/610/604/2016

м. Балаклія 21.11.2016 року
Балаклійський районний суд Харківської області -
головуючий: ОСОБА_1 ,

за участі

засудженого: ОСОБА_2 ,

представника ЖВК (№ 17): ОСОБА_3 ,

прокурора: ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малина Житомирської області,
засудженого:
12.02.2013р. Малинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 296, 71 КК України (12.01.2012р. тим же судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3р. 5міс. позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1р. 6міс.) до 5р. позбавлення волі. За ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.03.2016р. строк попереднього ув`язнення зарахований за правилами ч. 5 ст. 72 КК України,
початок строку відбування покарання 14.11.2012р., кінець 12.06.2017р., не відбута частина покарання становить 06 місяців 22 дні, -

в с т а н о в и в:

Клопотання засудженого обґрунтоване тим, що він відбув необхідну частину строку покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав. Вказав, що працює прибиральником з ранку і до вечора, прибираючи швацький цех, територію навколо нього та своє відділення, стягнень не має, має заохочення, порушень режиму не допускає, вину визнав тощо.

Представник ПВК (№ 17) заперечував проти задоволення клопотання, внаслідок перебування засудженого в цій колонії незначний строк та відсутності заохочень.

При цьому підтвердив про заняття засудженого працею в колонії, працевлаштувати його неможливо внаслідок відсутності вакансій. Пояснив, що не може надати суду доказів тих обставин, які характеризують засудженого з негативного боку і зазначені в характеристиках. Не зміг надати внятної відповіді про конкретний зміст формулювання характеристики «не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використанні їх тільки за призначенням». Цього ж не зміг зробити і начальник відділення ОСОБА_6 , який складав характеристику і був присутній поряд із засудженим. Не пояснили за якими фактами зроблений цей висновок, стосовно яких предметів, в чому це виразилось, як це задокументовано та оформлено, які наслідки потягло, чому не було застосовано стягнень і т.п. Не змогли пояснити цього і щодо висновку про «до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно». Не надали доказів цього, не підтверджено вжиттям заходів реагування і стягнень.

На переконання суду ці обставини вказують на формальний підхід при складанні характеристики та необхідність дуже критичного відношення до її змісту та висновків, т.я. це питання ініційоване засудженим, а не адміністрацією та виник конфлікт їхніх інтересів та авторитету адміністрації.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що вчинив тяжкий злочин, не визнавав вини, визнав її тільки перед відбуванням необхідної для УДЗ частини покарання, був судимий, злочин вчинив в період відбування покарання з випробуванням, характеризується посередньо, мав лише одне заохочення.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Дійсно, засуджений 25.03.2016р., з урахуванням правил ч. 5 ст. 72 КК України, відбув необхідні 2/3 частини строку покарання.

Після цього пройшло вже 8 місяців, невідбута частина покарання є незначною.

Як убачається з матеріалів особової справи засудженого:

Внаслідок захворювання на туберкульоз прибув до Покровської ВК (№17) 07.06.2016р. З того часу стягнень та заохочень не отримував, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбу, самостійно виконувати роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи становиться з розумною ініціативою. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної залежності» (а.с. 9-10).

Згідно до ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Програми диференційованого виховного впливу є складовою соціально-виховної роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123, ч. 2 ст. 127 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.

Засуджений займається суспільно корисною працею, до роботи ставиться сумлінно, ці обставини представником ПВК (№ 17) в суді були визнані.

Засуджений визнав свою вину у вчиненні злочинів, за які відбуває покарання, подавши про це письмову заяву ще 03.09.2015р., 04.04.2016р. (особ. спр. а.с. 136, 149). Про це підтвердив і в судовому засіданні.

Цей факт вчергове підтверджує необ`єктивність характеристики, в якій зазначено про невизнання вини.

Визнання засудженим вини у вчиненні злочинів відбулося під час відбування покарання, внаслідок застосованих засобів виправлення і ресоціалізації засуджених. Це є підтвердженням позитивних змін в особі засудженого.

Висновки характеристики Покровської ВК (№ 17) від 14.11.2016р. в частині того, що засуджений ОСОБА_2 за час відбування покарання не став на шлях виправлення не ґрунтуються на об`єктивних даних, є припущеннями, доказів цьому суду не надано.

Як убачається з самої цієї характеристики та інших, з самого початку строку відбування покарання засуджений не порушував режиму тримання, жодних стягнень не мав. 28.08.2015р. за сумлінну поведінку та ставлення до праці був заохочений подякою (особ. спр. а.с. 132).

В 2015р. в ЖВК (№ 4) був працевлаштований днювальним гуртожитку, рада колективу засуджених відділення відмічала сумлінне ставлення до праці, якісне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків (особ. спр. а.с. 133, 135).

Приймав участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» (особ. спр. а.с. 125, 143) і суду не надано жодних доказів несумлінного відношення засудженого до цього, виключеним з цієї програми він не був.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002р. «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Саме сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідними доказами виправлення засудженого. Висновок суду про виправлення засуджених повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про їх поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Під сумлінною поведінкою розуміють утримування засудженого від порушень режиму відбування покарання, порушень правил внутрішнього розпорядку, активну участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці розуміють постійну, свідому участь засудженого у суспільно-корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків та дорученої роботи.

Весь час засуджений працює, хоча є хворим, поводить себе сумлінно, про що свідчить відсутність у нього стягнень. Має одне заохочення. Як визнав в суді представник ПВК (№ 17) за не тривалий час перебування в колонії засуджений вивчений недостатньо, тому заохочень не отримував.

Сама по собі тяжкість вчиненого злочину за таких обставин не є безумовною підставою для відмови в УДЗ. Вона вже врахована самим правилом ч. 3 ст. 81 КК України. Раніше УДЗ до цього засудженого не застосовувалося.

Підтверджені в суді доводи клопотання свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України та ст.ст. 537-539 КПК України,
у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.
ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання 06 місяців 22 дні.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення, через Балаклійський районний суд. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1