УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/2372/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.81 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року м. Житомир
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2016 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання Коростенської ВК №71 та спостережної комісії Коростенського міськвиконкому про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання ОСОБА_7 ст
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати. Застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим. Він протягом досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження давав щирі пояснення, свою вину визнав повністю та щиро розкаюється. Судом не було ретельно вивчено його справу, не з`ясовано його ставлення до праці та каяття у вчиненому злочині, проігноровано долучені до матеріалів справи матеріали, які підтверджують ступінь виправлення за весь період відбування покарання, проігноровано той факт, що під час перебування в СІЗО м. Києва він характеризувався позитивно. Причиною відмови у задоволенні клопотання є лише тяжкість вчиненого ним злочину. Вважає, що це не може бути причиною відмови, так як законодавець визначає строки покарання після відбування яких можливе умовно-дострокове звільнення. Суд мав би врахувати тільки час його відбування покарання в установах покарання, а не сам злочин за який він вже покараний. Зазначає, що за роки відбування покарання він здобув повагу та авторитет серед засуджених позитивної спрямованості, обіймає посаду члена ради колективу відділення, проводить лекції, що кожне з 14 заохочень, яке йому надавалося, містило тотожні підстави, як і підстави необхідні для умовно-дострокового звільнення.
Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, про залишення ухвали суду без зміни, перевіривши судове рішення відповідно до вимог ст. 404 КПК України в межах апеляційної скарги, колегія судді вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Предметом дослідження суду першої інстанції були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.
Відповідно до ч.2, ч.3 п.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбування засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Суд зазначених вимог закону дотримався.
Як вбачається з матеріалів провадження та змісту ухвали суду першої інстанції вироком апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2009 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України та на підставі ст. 70 КК України йому призначено покарання чотирнадцять років позбавлення волі. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 03 лютого 2016 року зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 27 вересня 2007 року по 15 вересня 2009 року у строк відбутого покарання за вироком апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2009 року. Міру покарання відбуває з 27 вересня 2007 року. Кінець строку 09 жовтня 2019 року. Станом на 09 квітня 2016 року відбув ? строку. З 09 квітня 2010 року відбуває покарання в Коростенській виправній колонії № 71. За весь період відбування покарання двічі допустив порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності у виді догани. Неодноразово заохочувався адміністрацією установи. Працевлаштований на виробництві установи. До праці та своїх обов`язків відноситься сумлінно. Позову немає. Приймає участь в суспільному житті відділення. Займається за програмою виховного диференційованого впливу «Професія». Зв`язки з рідними підтримує шляхом листування та побачень. Проявляє каяття з приводу вчиненого. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності, звільнявся умовно-достроково від призначеного покарання.
При прийнятті рішення судом враховано, що стаття 81 КК України не містить імперативної вказівки на її застосування і застосовується за наявності не тільки сумлінної поведінки і ставлення до праці, а й мети покарання. Метою покарання є не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів самим засудженим, запобігання вчиненню злочинів з боку інших осіб, а й для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому. Відбуття частини призначеного судом покарання, яка дає право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є безумовною підставою для такого звільнуння і у даному випадку звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання умовно-достроково є передчасним.
За наведених обставин, доводи засудженого ОСОБА_7 , що судом не було ретельно вивчено його справу, не з`ясовано його ставлення до праці та каяття у вчиненому злочині, проігноровано долучені до матеріалів справи матеріали, які підтверджують ступінь виправлення за весь період відбування покарання, проігноровано ту обставину, що під час перебування в СІЗО м. Києва він характеризувався позитивно, що причиною відмови у задоволенні клопотання не може бути така обставина, як тяжкість вчиненого ним злочину, що суд мав би врахувати тільки час його відбування покарання в установах покарання, а не сам злочин за який він вже покараний, є безпідставними.
Підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2016 року без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: