Ухвала
іменем україни
13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року.

Вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року, залишеним 10 серпня 2015 року ухвалою апеляційного суду без змін ,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Калуш Івано-Франківської області, який мешкає у цьому місті на АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 1738,83 грн матеріальної шкоди та 70 000 грн моральної шкоди.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним в тому, що він 30 липня 2014 року близько 21.50 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи мотоциклом «Yamaha FZ6-N» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Євшана у напрямку перехрестя із вул. Європейською та бульваром Незалежності в м. Калуш, порушивши пункти 2.3.б, 2.9.а, 10.1, 11.2, 11.4, 12.1, 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, перевищуючи дозволену швидкість, проявив неуважність до зміни дорожньої обстановки, виїхав на зустрічну смугу, своєчасно не застосував екстрене гальмування та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину на заборонений сигнал світлофора.
В результаті отриманих від дорожньої пригоди травм потерпілий ОСОБА_9 помер.
Як вбачається зі місту касаційної скарги, захисник засудженого ОСОБА_6 просить змінити постановлені щодо останнього судові рішення, зменшити призначене покарання до трьох років позбавлення волі і звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. На обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги як доказ лист Івано-Франківського ОНД від 08.08.2014 року, що підтверджує допустиму норму вмісту алкоголю у крові засудженого, не врахував як пом`якшуючу обставину і частково відшкодовану потерпілій шкоду, наявність постійного робочого місця, стан здоров`я засудженого. Вважає, що суд не врахував і поведінку потерпілого ОСОБА_9 , який як учасник дорожнього руху переходив дорогу на заборонений сигнал світлофора.
На касаційну скаргу захисника від потерпілої ОСОБА_8 надійшло заперечення в якому вона просить залишити постановлені щодо ОСОБА_6 судові рішення без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення через її необґрунтованість.
Заслухавши доповідача, доводи засудженого, який просив пом`якшити призначене йому покарання, навівши такі ж як його захисник у касаційній скарзі доводи, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, а також правильність кваліфікації його дій відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується зібраними у провадженні та перевіреним судом доказами.

Ці обставини у касаційній скарзі під сумнів не ставляться, а тому у касаційному порядку не переглядаються.

Посилання ж захисника на те, що суд безпідставно визнав, що цей злочин ОСОБА_6 вчинив у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає неспроможними.
Сам засуджений, в тому числі і в суді касаційної інстанції, не заперечував факт вживання ним вранці 30 липня 2014 року пива.
Лист Івано-Франківського ОНД від 08.08.2014 року, яким , на думку захисника, підтверджується допустима норма вмісту алкоголю у крові засудженого, а також висновки судово-наркологічної експертизи, якою встановлено більш високий за норму зміст алкоголю в крові засудженого та під час її проведення не було виявлено будь яких порушень зберігання біологічного матеріалу (відповідно до показань експерта в суді), та навівши відповідні обґрунтування, визнав допустимим як доказ саме висновок експертизи, тобто дійшов правильного висновку, що цей злочин ОСОБА_6 вчинив саме у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, з-поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Ці вимоги закону судом дотримано в повному обсязі.

Суд при призначенні засудженому покарання врахував: часткове відшкодування ним шкоди, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність у нього постійного місця роботи та позитивну характеристику ОСОБА_6 , про що йдеться у касаційній скарзі захисника.

Разом з тим, судом також враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, думку потерпілої, яка просила суворого покарання для ОСОБА_6 , а також обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання у касаційній скарзі на порушення потерпілим правил дорожнього руху на правильність висновків суду про винуватість ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України не впливають, а призначене йому покарання у виді позбавлення волі на строк, який приближений до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, є достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження, в тому числі і за апеляційною скаргою засудженого, аналогічною за змістом касаційній скарзі захисника, та відповідно до ст. 419 КПК України виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання законним і обґрунтованим, з чим колегія суддів погоджується.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно розглянути провадження та постановити законні й обґрунтовані рішення, у провадженні не встановлено.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3