Справа № 161/2797/16-к Провадження №11-кп/773/333/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 286 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003925 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2016 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
ВСТАНОВИВ:
В апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин провадження, просять вирок суду в частині призначеного покарання скасувати за його м`якістю та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Апеляції обгрунтовують тим, що місцевий суд при визначенні міри покарання ОСОБА_8 не врахував усіх обставин, зокрема: що останній, не дочекавшись працівників поліції, залишив місце пригоди з метою уникнення відповідальності, не сприяв розслідуванню злочину, постійно змінюючи свої показання щодо місцезнаходження автомобіля, після вчинення ДТП своїх дій не усвідомив, а знову двічі порушив Правила дорожнього руху за що притягався до адміністративної відповідальності. Вважають висновок суду щодо щирого каяття ОСОБА_8 , є безпідставним, оскільки останній не намагався зв`язатися з потерпілими та безпосередньо з ОСОБА_12 , коли той перебував в реанімації, щоб попросити пробачення та відшкодувати завдану шкоду, що призвело до призначення надто м`якої міри покарання, яка не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2016 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 21.03.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1 596, 48 грн. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній утримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, а саме: з 21.03.2016 до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Цим вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 12 грудня 2015 року, біля 21 год. 05 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «AUDI A-4», р.н.з. НОМЕР_1 по вул. Рівненській у напрямку проспекту Волі, у м. Луцьку, в порушення пунктів 2.3 (б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, не стежив за дорожньою обстановкою та з моменту виявлення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який рухався з ліва направо, відносно руху автомобіля поза пішохідним переходом. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 , згідно висновку судово-медичної експертизи №435 від 22 грудня 2015 року, отримав тілесні ушкодження від яких помер в лікарні.

Допущені ОСОБА_8 порушення пункти 2.3 (б), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України перебували у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками які наступили.

До початку розгляду кримінального провадження в апеляційному суді, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від своїх вимог, відкликавши свої апеляційні скарги та просили закрити кримінальне провадження про що подали письмові заяви. Розгляд кримінального провадження просили проводити без їх участі.

Відповідно до положень ст. 403 КПК України, у разі відмови особи, яка подала апеляційну скаргу, від своїх вимог і вирок не був оскаржений іншими особами, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Заслухавши доповідача, який повідомив про відклик апеляційних скарг потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , думку представника потерпілих ОСОБА_10 , яка просить закрити апеляційне провадження, прокурора, захисника та обвинуваченого, які не заперечують про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, оскільки потерпілі відкликали свої апеляційні скарги, а інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, тому апеляційне провадження слід закрити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 403, 405 КПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 березня 2016 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні за № 0003925.
Ухвала набирає законної сили після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в цей же строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий
Судді