Справа № 145/205/16-к
Провадження № 1-кп/145/45/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2016 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000343 від 28.08.2015 року, відносно вчинення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою смт Тиврів Тиврівського району Вінницької області, громадянкою України, зареєстрованою в АДРЕСА_1 , незаміжньою, непрацюючою, раніше несудимою,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 , працюючи на посаді бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації згідно наказу № 350 від 07.11.2002, маючи єдиний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами фонду оплати праці відділу освіти Тиврівської РДА, у період часу з грудня 2013 року по травень 2015 року, переслідуючи мету збагачення, зловживаючи довірою головного бухгалтера відділу освіти Тиврівської РДА ОСОБА_6 та бухгалтера вказаної установи ОСОБА_7 , яка відповідала за формування та надсилання до банківських установ загальних відомостей «про нарахування заробітної плати» працівникам ЗОШ Тиврівського району, вносила неправдиві дані в електронні відомості «про нарахування заробітної плати» працівникам певних ЗОШ Тиврівського району.

Так, упродовж 2013 року ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шахрайським способом, а саме зловживаючи довірою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , завищувала в електронній відомості «про нарахування заробітної плати» розмір заробітної плати ОСОБА_8 , бібліотекаря Яришівської ЗОШ І-ІІ ступенів, яку остання надалі отримувала. Після чого, за вимогою ОСОБА_5 , ОСОБА_8 надавала надлишково нараховані кошти ОСОБА_5 , якими остання в подальшому розпоряджалась на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шахрайським способом, а саме зловживаючи довірою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в період часу з грудня 2013 року по травень 2015 року, реалізуючи свій злочинний умисл, вносила до електронних відомостей «про нарахування заробітної плати» працівникам ЗОШ Тиврівського району, які не є офіційними документами, інформацію про заробітну плату вигаданому працівнику під прізвищем ОСОБА_9 , із зазначенням власного ідентифікаційного коду та карткового рахунку відкритого у ПАТ «КБ Приватбанк».

Згідно акту позапланової ревізії окремих питань фінансового-господарської діяльності відділу освіти Тиврівської районної державної адміністрації № 03-13/15 від 19.10.2015, внаслідок вищевказаних неправомірних дій, бухгалтер ОСОБА_5 незаконно заволоділа коштами в сумі 102 500 грн., чим завдала збитки районному бюджету на вказану суму.

ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення визнала себе винною. Показала, що в 2013 році завищувала в електронній відомості про нарахування заробітної плати розмір заробітної плати, бібліотекаря Яришівської ЗОШ ОСОБА_8 , яка надалі віддавала їй надлишок. З грудня 2013 року по травень 2015 року вносила до електронних відомостей про нарахування заробітної плати вигаданому працівнику під прізвищем ОСОБА_9 , зазначала власний ідентифікаційний код та картковий рахунок. Завдану шкоду відшкодовує. У вчиненому щиро розкаялася.

Відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_5 повинна нести відповідальність за ч.2 ст.190 КК України, оскільки заволоділа чужим майном шляхом зловживання довірою, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто вчинила шахрайство.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання, а саме: що вона активно сприяла розкриттю злочину, щиро кається у вчиненому, винність визнала, частково відшкодувала шкоду. Суд також враховує позитивну характекристику обвинуваченої за місцем роботи та проживання .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи винної, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, звільняє її від покарання у виді позбавлення волі, застосувавши ст.75 КК України, та покладає на неї обов`язки, передбачені п.п.2, 3 ст.76 КК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні заявлено не було.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Судові витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 373-376, 392, 395 КПК України,

засудив:
ОСОБА_5 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік вона не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.2, 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10