№ 317/3049/16-к №/п 1-в/317/1089/2016
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2016 р. м.Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого cудді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
представника адміністрації ОСОБА_4
захисника засудженого - ОСОБА_5 ,
засудженого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вищетарасівка, Томаківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, освіта неповна середня, не одруженого, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого : 1) 15.07.2005 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.3. 186 ч.2, 188 ч.2, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України, від відбуття визначеного судом покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; 2) 28.02.2006 року апеляційним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 304, 152 ч.4, 153 ч.3, 115 ч.2 п.п.4,10,12 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано не відбуту частину строку покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.07.2005 року та остаточно призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.03.2016 року зараховано строк тримання під вартою з 14.08.2005 року по 27.06.2006 року включно, згідно ст.72 КК України,
про застосування умовно дострокового звільнення,
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_6 , який відбуває покарання у Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99), звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно дострокового звільнення.
ОСОБА_6 , засуджений за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.02.2006 року за ст.ст. 304, 152 ч.4, 153 ч.3, 115 ч.2 п.п.4,10,12 КК України до 14 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, частково приєднано не відбуту частину строку покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15.07.2005 року та остаточно призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.03.2016 року зараховано строк тримання під вартою з 14.08.2005 року по 27.06.2006 року включно, згідно ст.72 КК України.
Початок строку : 14.08.2005 року, кінець строку : 02.10.2019 року.
Станом на 03.08.2016 року відбув більш як 3/4 строку покарання, тобто 11 років 10 місяців 01 день.
Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.08.2005 року. Під час тримання у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтС України, Київському слідчому ізоляторі УДПтС України, характеризувався посередньо, заохочень не мав.
У Біленьківській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) відбуває покарання з 08.08.2006 року. За період відбування покарання допустив 3 порушення вимог режиму відбування покарання, які виразилися у зберіганні заборонених предметів, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Має п`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. У відношенні до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, згідно наданої характеристики.
04.03.2013 року комісією установи засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми , передбаченою ст.100 КВК України, у вигляді зміни умов тримання , а саме переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання під вартою.
27.08.2015 року комісією установи засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми , передбаченої ст.82 КК України, у вигляді заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
31.03.2016 року комісією установи засудженому було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми , передбаченою ст.81 КК України, у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбуття визначеного покарання, як такому, який не довів свого виправлення.
Судове засідання проводиться у режимі відеоконференції на підставі ст.336 КПК України.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та захисник засудженого, підтримали клопотання, просили його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив суд відмовити у його задоволенні, з тих підстав, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.
Представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99), просив суд відмовити засудженому у задоволенні клопотання, оскільки він не довів своє виправлення, тому вважає, передчасним застосування заохочувальної норми до ОСОБА_6 , у вигляді умовно-дострокового звільнення.
Суд, розглянувши клопотання, особову справу засудженого, вислухавши його пояснення, захисника засудженого, точку зору представника адміністрації, висновок прокурора, вважає, що клопотання не засноване на законі, є необґрунтованим, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Проте, як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 має 8 стягнень, які на час судового розгляду погашені і лише 7 заохочень, не працевлаштований на виробництві колонії.
З 2010 по 2016 рік засуджений має лише одно заохочення.
Неодноразово, а саме, 04.03.2013 року, 27.08.2015 року , 31.03.2016 року, комісією установи відмовлялося у поданні матеріалів щодо полегшення умов тримання, застосуванні ст. ст. 81, 82 КК України відносно засудженого з тих підстав, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення, що підтверджується характеристикою та довідкою про заохочення та стягнення, матеріалами особової справи.
За таких обставин, суд вважає, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, що виключає можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, клопотання є передчасним і необґрунтованим, тому у його задоволенні необхідно відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.336, 537, 539 КПК України, ст.ст.153,154 КВК України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення, відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1