Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 13 липня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року щодо нього,
встановила:
Вироком Київського районного суд м. Харкова від 11 листопада 2015 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2015 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено засудженому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Однак касаційна скарга ОСОБА_4 не може бути прийнята до розгляду оскільки не відповідає вимогам ст. 427 КПК України, відповідно до частини другої якої касаційна скарга, окрім іншого має містити дані про оскаржувані судові рішення, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, що мають узгоджуватись зі ст. 436 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 424 КПК України в касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Тобто, предметом розгляду однієї касаційної скарги може бути одне судове рішення суду першої інстанції та судове рішення апеляційного суду, постановлене за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення місцевого суду.

Згідно зі ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Так, засуджений у своїй скарзі просить скасувати рішення апеляційного суду та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, однак питання про скасування рішення місцевого суду перед судом касаційної інстанції не ставить, а отже така вимога скаржника не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Тобто касаційна скарга має містити посилання на передбачені ст. 438 КПК України підстави для скасування або зміни судових рішень із зазначенням у чому саме вони полягають.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не містить посилань на передбачені ст. 438 КПК України підстави для скасування або зміни судових рішень.

Доводи касаційної скарги щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі.

Зазначені недоліки позбавляють колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.
Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2016 року щодо нього залишити без руху.

Надати скаржнику для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7