22.07.2016 Єдиний унікальний номер 205/388/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

- ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: останній раз вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року за ст.ст. 186 ч. 1, 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; проживаючого в АДРЕСА_1 , тримається під вартою з 02 грудня 2015 року, -
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

- ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого незакінчену вищу освіту, не одруженого, працюючого вантажником в ТОВ «Геліус», раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_2 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 02 грудня 2015 року, близько 13.30, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння біля середньої школи № 97, розташованої по вул. Братів Трофимових, 42 в м. Дніпропетровську, вступивши між собою в попередню змову, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна, наблизились до ОСОБА_8 .

Реалізуючи умови попередньої змови, діючи узгоджено, ОСОБА_6 , наблизившись до потерпілого зі спини, правою рукою вирвав з рук ОСОБА_8 мобільний телефон «Леново А 7000», під час чого останній почав чинити опір, впавши на землю разом з ОСОБА_6 .

ОСОБА_7 , діючи узгоджено, у групі з ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, підбіг до останнього та почав завдавати удари по різних частинах тіла. Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи застосовувати насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, тримав ОСОБА_8 на землі, обшукуючи кишені його одягу, надавши змогу ОСОБА_6 підвестись з землі.

Після цього ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , діючи з корисливої зацікавленості, за попередньою змовою між собою, а ОСОБА_6 і повторно, з місця злочину зникли, відкрито викравши майно, належне потерпілому ОСОБА_8 , - мобільний телефон «Леново А 7000» вартістю 4 637, 90 грн.

У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 винність свою визнали частково, та кожен з них пояснив, що ОСОБА_6 попросив у потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон, так як йому нібито терміново необхідно було подзвонити, на що ОСОБА_8 відмовив, і у зв`язку з цим між ними виникла боротьба, так як ОСОБА_6 намагався вихопити у потерпілого мобільний телефон з вказаною метою.

Бажаючи припинити боротьбу, ОСОБА_7 дійсно підбіг до ОСОБА_8 та двічі вдарив його рукою, давши змогу звільнитись ОСОБА_6 , але вони між собою не вступали в попередню змову на вчинення злочину та не викрадали у потерпілого мобільний телефон.

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не заперечували факт спільного вживання ними перед подією спиртних напоїв.

Не дивлячись на те, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 винність свою визнали частково, винність кожного з них у злочині, вчиненому за викладених обставин, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 02 грудня 2015 року, близько 13.30, коли він знаходився біля середньої школи № 97, до нього зі спини підбіг чоловік, як з`ясувалось, - ОСОБА_6 , та намагався вирвати у нього з рук мобільний телефон, в процесі чого він став боротись з ОСОБА_6 , та вони впали на землю. В цей час до них підбіг ОСОБА_7 та став завдавати йому удари, після чого ОСОБА_6 і ОСОБА_7 зникли, викравши належний йому мобільний телефон «Леново А 7000», -

- показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які пояснили, що у вказаний час бачили, як ОСОБА_6 боровся на землі з потерпілим ОСОБА_8 , а ОСОБА_7 завдавав останньому удари по тулубу та обшукував кишені одежі, після чого вказані особи стали тікати, і ОСОБА_7 щось поклав до кишені брюк; але ОСОБА_6 був затриманий, -

- аналогічними показаннями свідка ОСОБА_11 , який серед іншого зазначив, що у вказаний час бачив ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , від яких був відчутний запах алкоголю, а також помітив, що ОСОБА_7 побіг за територію школи, а потерпілий при цьому кричав, щоб йому повернули телефон, -

- товарним чеком про придбання мобільного телефону «Леново А 7000» та гарантійним талоном до нього (Т.1, а.с. 13, 14-15), -

- протоколом огляду місця події від 02 грудня 2015 року, з фототаблицею до нього, в ході якого зафіксовано ділянку місцевості біля середньої школи № 97, розташованої по вул. Братів Трофимових, 42 в м. Дніпропетровську (Т.1, а.с. 16-17), -

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02 грудня 2015 року, в ході якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 як учасника відкритого викрадення майна, належного потерпілому (Т.1, а.с. 22-24), -

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 02 грудня 2015 року, в ході якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 як учасника відкритого викрадення майна, належного потерпілому (Т.1, а.с. 25-27), -

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08 грудня 2015 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 , впізнав ОСОБА_7 як учасника відкритого викрадення майна, належного потерпілому (Т.1, а.с. 58-60), -

- висновком судово-товарознавчої експертизи № ГО-4641 від 10 грудня 2015 року, яким встановлено ринкову вартість мобільного телефону «Леново А 7000» у розмірі 4637, 90 грн. (Т.1, а.с. 55-57), -

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11 січня 2016 року, з фототаблицею до нього, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 на місці вчинення злочину вказав спосіб та обставини застосування до нього насильства та відкритого викрадення належного йому майна (Т.1, а.с. 108-114), -

- довідкою УОІ УМВС України в Дніпропетровській області, якою підтверджено наявність у ОСОБА_6 судимості за тотожні протиправні дії, тобто повторність вчинення ним злочину (Т.1, а.с. 32-33).

Оцінюючи докази, які зібрано у кримінальному провадженні, в їх сукупності, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_6 і повторно, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Умисні дії ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , за відповідними ознаками, правильно кваліфіковано за ст. 186 ч. 2 КК України.

Аналіз показань кожного з обвинувачених, у їх зіставленні між собою та з іншими наведеними доказами, об`єктивно свідчить про безґрунтовність їх посилання на те, що вони не вступали між собою у попередню змову на вчинення грабежу, а дії ОСОБА_6 нібито були викликані лише відмовою потерпілого передати мобільний телефон за необхідністю без наміру його викрадення.

Показання потерпілого ОСОБА_8 послідовно узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та не суперечать іншим дослідженим у судовому засіданні доказам; а встановлені фактичні обставини події достовірно вказують на те, що дії ОСОБА_6 і ОСОБА_7 були обумовлені саме наявністю умислу на відкрите викрадення майна, належного потерпілому.

За наявністю тієї обставини, що навіть жоден з обвинувачених не зміг заперечити і факту застосування насильства до потерпілого, лише надумано пояснюючи свої мотиви, їх поведінка, узгодженість та цілеспрямованість їх дій свідчать про наявність між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 попередньої змови на вчинення злочину.

При цьому, зовнішній вираз вчинених протиправних дій вказує на виникнення попередньої змови, яка за своїми критеріями не вимагає безпосереднього вербального прояву, але ґрунтується на заздалегідь досягнутій згоді між співучасниками.

Обираючи вид та міру покарання кожному з обвинувачених, суд враховує ступень суспільної небезпеки вчиненого ними злочину, який є тяжким; вчинення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 злочину у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання; а також дані про особу кожного, а саме, що ОСОБА_6 суспільно корисною працею не займався, раніше судимий та схильний до продовження протиправної поведінки; ОСОБА_7 позитивно характеризується, раніше не судимий.

Суд приймає до уваги добровільну виплату з боку ОСОБА_7 на користь потерпілого суми у розмірі 5000 грн. у відшкодування заподіяних майнової та моральної шкоди як обставину, що пом`якшує покарання.

З огляду на це, виходячи з обставин вчинення злочину, з урахуванням особи кожного з винних та відповідних обтяжуючих та пом`якшуючих обставин, покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , достатнє для виправлення кожного, має бути призначене у вигляді позбавлення волі, в межах санкції закону, який встановлює кримінальну відповідальність за вчинене діяння.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у відшкодування заподіяної майнової шкоди суми у розмірі 5887 грн. та у відшкодування моральної шкоди - суми у розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної майнової шкоди потерпілий, окрім вартості викраденого мобільного телефону в розмірі 4 637, 90 грн., обґрунтовує також наявністю додаткових витрат, пов`язаних з придбанням нових мобільного телефону та сім-картки.

Заявлені позовні вимоги в частині вартості викраденого майна, відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України, підлягають задоволенню у зв`язку з їх доведеністю у судовому засіданні. Разом з тим, є безпідставними вимоги в частині відшкодування додаткових витрат, оскільки такі витрати не входять до складу заподіяної шкоди та за своїм характером є компенсаційними, але не додатковими.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зі стягненням з ОСОБА_6 невідшкодованої частини заподіяної майнової шкоди у розмірі 2 137, 90 грн.

Що стосується позовних вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, то вони визнаються судом обґрунтованими, оскільки внаслідок протиправного посягання та відкритого викрадення належного потерпілому майна, останній дійсно відчув душевні страждання, глибину яких можливо оцінити у розмірі заявленої суми.

У зв`язку з добровільним відшкодуванням ОСОБА_7 , у своїй частині, заподіяної моральної шкоди, з ОСОБА_6 підлягає стягненню на користь потерпілого сума заподіяної моральної шкоди у розмірі 2500 грн.

На підставі викладеного, керуючись 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 02 грудня 2015 року.

На підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 02 грудня 2015 року до дня набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту, з обмеженнями, які йому встановлено ухвалою слідчого судді від 18 грудня 2015 року.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку після набрання ним законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_8 у відшкодування заподіяної майнової шкоди 2 137 (дві тисячі сто тридцять сім) гривень 90 коп.

В іншій частині позовні вимоги про відшкодування заподіяної майнової шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 у відшкодування заподіяної моральної шкоди 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Диски з відеозаписами, що визнані речовими доказами (Т.1, а.с. 120, 125), зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти діб після проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1