У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_6,
суддів ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 8 вересня 2016 року заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року залишено без задоволення скаргу захисника ОСОБА_4 на постанову від 28 березня 2016 року слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Київської області про закриття кримінального провадження № 00005 від 15 січня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 червня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 квітня 2016 року та апеляційну скаргу захисника повернуто апелянту.

15 липня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановила ухвалу, якою відмовила захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на зазначену ухвалу від 26 червня 2016 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки визнала відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Захисник ОСОБА_4 3 серпня 2016 року звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій порушує питання про перегляд рішень судів апеляційної та касаційної інстанцій на підставі пункту 2 частини першої (у заяві помилково зазначає частину третю) статті 445 КПК.

У заяві захисник стверджує про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норми права, передбаченої пунктом 4 частини 3 статті 399 КПК, і на цій підставі просить скасувати зазначені вище судові рішення апеляційного і касаційного судів та направити справу на розгляд до суду апеляційної інстанції зі стадії прийняття апеляційної скарги.

На підтвердження підстави для перегляду заявник надає рішення суду касаційної інстанції від 22 березня 2016 року та від 9 червня 2016 року в інших справах.

Вивчивши заяву і долучені до неї матеріали, заслухавши доповідача, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. При зверненні до Верховного Суду України у заяві про перегляд судових рішень повинно бути наведено обґрунтування зазначеної підстави та надано копії відповідних рішень на її підтвердження (стаття 448 КПК).

У заяві захисник ОСОБА_4, не наводячи відповідного обґрунтування з порівнянням висновків касаційного суду в оспореному та порівнюваних судових рішеннях, у той же час порушує питання про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норми пункту 4 частини третьої статті 399 КПК, яка передбачає наслідки подання апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження.

Згідно з вимогами пункту 3 частини другої статті 395 КПК строк подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді становить 5 днів із дня її оголошення, а відповідно до частини третьої цієї статті - у разі, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, цей строк обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з положеннями пункту 4 частини третьої статті 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як убачається з оспорених захисником судових рішень, апеляційний суд, відмовляючи ОСОБА_4 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді і повертаючи йому апеляційну скаргу, дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження з огляду на те, що ОСОБА_4 як особа, що оскаржувала ухвалу слідчого судді, була присутньою при оголошенні резолютивної частини цієї ухвали від 19 квітня 2016 року та роз'ясненні порядку і строку її оскарження, а тому мав змогу вчасно в 5-денний строк з дня її оголошення подати апеляційну скаргу, чого не зробив, а отримання ним пізніше копії ухвали слідчого судді не є підставою для поновлення строку на оскарження. З таким висновком апеляційного суду погодився і суд касаційної інстанції.

У рішеннях, що надані заявником для порівняння на підтвердження підстави для перегляду, суд касаційної інстанції, посилаючись на пункт 4 частини третьої статті 399 КПК, дійшов інших висновків щодо застосування норм КПК.

Зокрема, ухвалою суду касаційної інстанції від 22 березня 2016 року скасовано ухвалу судді апеляційного суду про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА 5 на ухвалу слідчого судді, оскільки питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за заявою ОСОБА 5, відповідно до пункту 4 частини третьої статті 399 КПК, повинен був вирішити суд апеляційної інстанції, тобто колегія суддів, а рішення за апеляційною скаргою ОСОБА 5 прийняв суддя одноособово, без вирішення питання щодо поновлення строку.

Ухвалою від 9 червня 2016 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА 5 і скасовано ухвалу про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 4 частини третьої статті 399 КПК у зв'язку з тим, що апеляційний суд, у порушення вимог частини третьої статті 395 КПК, не взяв до уваги, що оскаржувана ухвала слідчого судді була винесена за відсутності ОСОБА 5, а у такому випадку строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання цією особою копії судового рішення, тобто апеляційна скарга подана до закінчення строку на апеляційне оскарження, що виключало розгляд апеляційним судом питання щодо поновлення строку і прийняття рішення про відмову в цьому.

Тобто, наведені у зазначених судових рішеннях висновки суду касаційної інстанції не суперечать один одному і не містять даних про неоднакове застосування однієї і тієї самої норми КПК, передбаченої пунктом 4 частини третьої статті 399 КПК.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана захисником ОСОБА_4 заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року є необґрунтованою, і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 445, 449, 451 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8