У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 30 березня 2016 року у кримінальному провадженні № 0005355 та № 000552 відносно ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року касаційну скаргу прокурора залишено без руху через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК, а саме: у касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, в обґрунтування не наводив логічних, послідовних доводів, у чому саме полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції вимог ст. 71 КК. Крім того касаційна скарга містила суперечності, оскільки прокурор у касаційній скарзі зазначав про необхідність скасування вироку суду апеляційної інстанції, проте у вимогах порушував питання про його зміну. Поряд з наведеним, вимоги до суду касаційної інстанції, викладені у касаційній скарзі, не узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК та при цьому прокурор у вимогах не вказував, за якими судовими рішеннями, відповідно до яких норм КК та до якого покарання мав бути засуджений ОСОБА_4 .

Вказаною ухвалою прокурору надано п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали на усунення зазначених недоліків.

У межах наданого строку прокурором на усунення недоліків подана повторна касаційна скарга, у якій прокурор вказує на незаконність вироку апеляційного суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність і ставить питання про зміну вироку апеляційного суду.

Однак, при цьому, відповідних конкретних доводів, у чому саме полягають істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на положення ст. 412 КПК, прокурор у касаційній скарзі не наводить.

Також, посилаючись у касаційній скарзі на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме на необґрунтоване застосування апеляційним судом положень ст. 71 КК, прокурор у касаційній скарзі відповідних мотивів в обґрунтування незаконності вироку апеляційного суду не наводить і, поряд з цим, вимоги до суду касаційної інстанції викладає незрозуміло, без логічної послідовності та без врахування того, що вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2016 року відносно ОСОБА_4 є скасованим в частині призначеного покарання.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно повернути прокурору.
Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанцій, повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3