Єдиний унікальний номер (справа №) 216/4809/16-к
Номер провадження у суді 1-кп/216/554/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2016 року місто Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області, є громадянином України, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, має повну середню освіту, є військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаді механіка-водія, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 29.11.2013 року на добровільній основі уклав контракт на три роки про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 №276 від 29.11.2013 року (по стройовій частині) став проходити у цій частині (військова частина польова пошта НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) у військовому званні солдата на посаді стрільця-регулювальника, а згідно наказу командира частини №171 від 14.07.2016 року на посаді механіка-водія.
Згідно ст.24 ч.1 п.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року з 29.11.2013 року ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст.6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999року, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, та умов укладеного контракту, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
На початку жовтня 2014 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог і умов укладеного контракту не з`являтися на службу.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до військової частини НОМЕР_2 (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) та виконувати обов`язки військової служби, у визначений час 04.10.2014 року о 08год. 00хв. умисно без поважних причин та без дозволу командування не з`явився вчасно на службу, а направився до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у вказану військову частину, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
07.09.2016 року біля 10 год. 00 хв., тобто більше ніж через один рік, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Криворізького гарнізону і заявив про себе.
Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, тобто вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ст. 408 ч. 1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в повному обсязі й надав наступні пояснення. Зокрема обвинувачений пояснив, що є військовослужбовцем за контрактом та проходить військову службу у в/ч НОМЕР_4 польова пошта з 29 листопада 2013 року. Також обвинувачений пояснив, що 04.10.2014 о 8 годині ранку він не з`явився на службу до військової частини, оскільки не бажав бути військовослужбовцем, та поїхав до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на свій розсуд. 07.09.2016 обвинувачений добровільно з`явився до військової прокуратури та заявив про вчинений злочин. У вчиненому ОСОБА_4 щиро розкаявся, усвідомивши протиправність своїх дій та осудивши їх.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням їм його фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням, роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються, суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують особу обвинуваченого.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, а дії його відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 408, і правильно кваліфіковані як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби, у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

Вивчаючи особу винного шляхом з`ясування стану його здоров`я, поведінки до вчинення злочину, складу родини, а також матеріального стану, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення ним інкримінованого йому злочинного діяння раніше не судимий, крім того обвинувачений є військовослужбовцем, не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має утриманців.

Так, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації злочину, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено злочин середньої тяжкості.

До обставин, які пом`якшують покарання і встановлені у даній кримінальній справі, суд відносить щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в ході розгляду даної кримінальної справи судом встановлено не було.

Обговорюючи питання про міру покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також особу обвинуваченого і обставину, яка пом`якшує його покарання, наведену судом вище у вироку, та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, оскільки таке покарання сприятиме його виправленню і попередженню вчиненню нових злочинів, а також буде необхідним і достатнім, в зв`язку з чим суд, з урахуванням санкції ст. 408 ч. 1 КК України, вважає необхідним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 приписи ст.ст. 75, 76 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з встановленням останньому іспитового строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 63, 66, ч. 1 ст. 408 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 369-376, 392, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді тримання під вартою, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, встановленого судом в 1 (один) рік.

Згідно п.п. 2-3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.

Вирок постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
Суддя ОСОБА_1