СОСНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРКАСИ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа номер 712/12716/14к
Номер провадження 1кс/712/4256/14
м. Черкаси 30 вересня 2014 року

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , за участю скаржника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого від 15.08.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000032 від 30.04.201року ,-

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого від 15.08.2014 року про закриття кримінального провадження № 0000032.

Скаржниця своє клопотання мотивує тим, що оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження вона отримала 11 вересня 2014 року. Також вказує, що 27 березня 2014 року вона на особистому прийомі звернулася до прокурора Черкаської області ОСОБА_5 із скаргою на дії працівників прокуратури м. Черкаси та Черкаської області, які роками, всупереч чинному законодавству України, не розглядають злочини, відповідальність за які передбачена ч1 ст. 172., ч1 ст. 173, ст.. 182. ч1, ст. 364, ч.І ст. 365 КК України, здійснені посадовими особами Черкаської обласної дирекції ПАТ Райффайзен банк Аваль : директором ОСОБА_6 та начальником управління персоналом ОСОБА_7 при звільненні ОСОБА_4 з роботи та з проханням: притягнули до відповідальності відповідно до ст. 46-2 ЗУ «Про прокуратуру» та ст. 8,9. 10 Дисциплінарного статуту прокуратури України помічника прокурора м. Черкаси ОСОБА_8 , а також вжити, в межах своїх повноважень, заходів направленних на перевірку її чисельних звернень, викладених у них обставин та вжити заходів належного реагування, передбачених нормами чинного законодавства України.

У своїй скарзі скаржниця зазначає, що жодної заяви про злочин 27.03.2014 року до органів прокуратури подано не було тому, що в прокуратурах м. Черкаси та Черкаської області є велика кількість попередніх звернень (в.т.ч. заяв про злочин), звернень Голів комітетів Верховної Ради України, народних депутатів України та Президента України, щодо перевірки законності звільнення з роботи ОСОБА_4 та розслідування злочинів, здійснених посадовими особами банку при цьому звільненні.

І лише 30.04.2014 року прокуратурою м. Черкаси внесено відомості до ЄРДР за №0000032 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст. 172 КК України та в подальшому матеріали кримінального провадження з метою організації досудового слідства направлені до СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області.

А вже 15 серпня 2014 року старшим слідчим СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000032 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (п.2 ч.І ст.284 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 284 КПК України, копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження повинна надсилатися заявнику, потерпілому, прокурору.

Їй оскаржувана постанова, всупереч вищезазначеній нормі чинного законодавства України, ст. слідчим ОСОБА_9 надіслана не була і до 11.09.2014 року їй не було відомо про закриття кримінального провадження. Повідомлення про завершення досудового розслідування № 11976 від 15.08.2014 року слідчим теж не надсилалося.

Також, звертає увагу суду на той факт, що вищезазначене повідомлення слідство адресує ОСОБА_4 , але по факту позбавляє права на його отримання. ст. слідчий ОСОБА_10 не надсилає зазначене повідомлення а ні поштою, а ні видає на руки. На зазначеному повідомленні слідство дозволяє лише власноручно написати, що вона повідомлена про закриття кримінального провадження 11.09.2014 року та отримала постанову про закриття кримінального провадження теж в цей день та зробити фотокопію цього документу.

Отримати від слідства зазначений документ, який адресувало ОСОБА_4 , для адресата є неможливим тому, що всупереч здоровому глузду та чинному законодавству слідство адресату його не видає.

Копію постанови про закриття кримінального провадження від 15 серпня 2014 року отримала лише 11 вересня 2014 року. На підтвердження вказаної інформації ст. слідчий ОСОБА_9 власноручно зазначила на копії цієї постанови, що вона її передала ОСОБА_4 11.09.2014 року.

Частиною 1 ст.104 К11К України встановлено десятиденний строк з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності, упродовж якого особа має право звернутися зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З огляду на вищесказане, десятиденний строк для подання скарги на зазначену постанову, починається з 11.09.2014 року.

Стосовно самої постанови ст. слідчого СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 від 15.08.2014 року про закриття кримінального провадження за № 0000032 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення пояснює наступне:

Оскаржувана постанова є передчасною та протиправною, оскільки досудове слідство проводилось ст. слідчим ОСОБА_9 неповно, необ`єктивно та упереджено, з затягуванням строків досудового слідства, з численними та навмисними маніпулюваннями обставинами справи. Можна сказати, що досудове слідство по справі взагалі не проводилось. Кримінальне провадження було відкрито 30.04.2014 року, матеріали справи «провалялись» в слідчого до 15.08.2014 року, а 15.08.2014 року справа була закрита.

Під час винесення оскаржуваної постанови порушено порядок збирання доказів та дачі їм правової оцінки, слідчим приховані фактичні підстави звернення щодо злочинів, приховані висновки територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області щодо наявності порушень норм законодавства про працю України при звільненні ОСОБА_4 з роботи. Майже вся постанова присвячена цитуванню рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.09.2010 року по цивільній справі ОСОБА_4 яка жодного відношення не має до кримінальної справи № 0000032.

Слідчим всупереч вимогам ст. 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії спрямованої на всебічне, повне і неупереджепе дослідження обставин кримінального провадження. Слідчим не з`ясовано яким чином було здійснено зазначеними особами злочини та не надано цим злочинам належної правовової оцінки, не забезпечено прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Слідчим ОСОБА_9 грубо порушувались права потерпілої ОСОБА_4 ( ч. 11 ст.56 КПК України) щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Ч. 2 ст. 9 КІІК України передбачено, що керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вищезазначена вимога закону досудовим слідством була проігнорована повністю.

Дальші у своїй скарзі скаржниця зазначає, що 30.04.2014 року прокуратурою м. Черкаси внесено відомості до ЄРДР за №0000032 за ознаками кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.І ст. 172 КК України та в подальшому матеріали кримінального провадження з метою організації досудового слідства направлені до СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області.

Після отримання матеріалів кримінального провадження ст. слідчий СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ст. лейтенант міліції ОСОБА_11 зазначені матеріали справи «закинула» подалі, не надіслала ОСОБА_4 жодної інформації стосовно того, що до СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області надійшли матеріали кримінального провадження, що розпочате досудове слідство, жодного разу не викликала її на допит.

24 червня 2014 року, майже через 2 місяці після відкриття кримінального провадження з`ясувала, що матеріали зазначеного кримінального провадження знаходяться у ст. слідчого СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ст. лейтенан та міліції ОСОБА_9 і вона в ці матеріали справи, навіть, ще й не заглядала.

12 липня 2014 року відбувся єдиний допит її, як потерпілої, після чисельних навідувань до СВ Соснівського РВ у м. Черкаси та чисельних дзвінків слідчому з наполяганням на допиті. З власної ініціативи слідчий ОСОБА_9 не збиралася її допитувати.

Вищезазначений факт свідчить про свідоме та навмисне затягування строків розгляду кримінальної справи №0000032 ст. слідчим ОСОБА_9 .

Вона з власної ініціативи написала протокол допиту та віднесла слідчому ОСОБА_12 але протокол не влаштував слідчого і вона від її імені написала свій варіант протоколу допиту. Протокол допиту, який підготувала слідчий ОСОБА_9 містив значну кількість аркушів і не мав нічого спільного з фактичними обставинами справи та був сфальшованим. Чи був сфальшований повністю чи частково протокол, який «підсовувала» ОСОБА_4 для підпису ОСОБА_9 невідомо тому, що дочитати до кінця зазначений «фальсифікат» слідчий не надала. Після категоричних заперечень на викладені ОСОБА_9 від її імені обставини, які повністю не відповідають дійсності та категоричних заперечень стосовно підпису сфальшованого протоколу, слідчий забрала в неї цей «фальсифікат» та порвала.

Після значних протистоянь, слідчий ОСОБА_9 , все ж таки, прийняла її варіант протоколу допиту з незначними поправками.

Зазначений факт на її думку свідчить про упередженість ст. слідчого ОСОБА_9 та фальшуванні фактичних обставини справи з самого початку досудового слідства.

Всі спілкування із слідчим фіксувались диктофонним записом і в разі потреби будуть надані суду як доказ.

Ст. слідчим ОСОБА_9 грубо та цинічно порушувались права, як потерпілого

( п. 11 ч. І ст. 56 КПК України) щодо ознайомлення з матеріалами справи.

Слідчого вона відразу попередила, що буде знайомитися з матеріалами кримінального провадження, як тільки будуть проведені нею якісь слідчі дії. Систематично телефонувала слідчому і запитувала, чи можна вже приходити знайоми тись з матеріалами справи. Слідча весь час відповідала, що жодних слідчих дій по справі ще не проведено і що вона тільки збирається допитувати посадових осіб банку. Остання розмова з зазначеного приводу відбулася 12 серпня 2014 року о 16 годині 42 хвилини, а через 2 дні кримінальне провадження було закрите.

З огляду на постанову про закриття кримінального провадження слідчий ОСОБА_9 жодної особи в цьому провадженні не допитувала. З`ясувати, які ж слідчі дії були проведені в зазначеному кримінальному провадженні не представляється можливим тому, що ознайомитись з матеріалами справи, всупереч чинному законодавству, ст.слідчий не дозволяє.

Письмово з заявою про ознайомлення з матеріалами зазначеного кримінального провадження до СВ Соснівеького РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області звернулась 11.09.2014 року. Як від самої ст. слідчого ОСОБА_9 так і від начальника слідчого відділу отримала відповідь, що заява про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000032 буде розглянута згідно з Законом України «Про звернення громадян» та протягом місяця буде надана письмова відповідь. Аргументи стосовно того, що при кримінальному провадженні діє КПК України, а не Закон України «Про звернення громадян» позитивного результату не дали.

Не дивлячись на той факт, що слідчим було вручено пам`я тку про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 24.06.2014 року, в якій чітко в п.11 з посиланням на статтю 56 КПК України зазначено, що потерпілий має право знайомитись з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому КПК, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження, цим же слідчим особисто ці права були й порушені.

В цей же час, 11.09.2014 року. ст. слідчий ОСОБА_10 надає для підпису повідомлення про завершення досудового розслідування № 11976 від 15.08.2014 року в останньому абзаці якого зазначено, що «відповідно до вимог статтей 283,290 КПК України Ви маєте право на доступ до матеріалів досудового розслідування як особисто, так і за допомогою захисника, представника, законного представника згідно з чинним Законодавством». Тобто, юридично, під підпис , вона начебто, має право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а фактично, в цьому праві цинічно відмовляють, що є грубим порушенням прав як потерпілого.

Ввважає, що слідство навмисно не надало їй матеріали кримінального провадження для ознайомлення тому, що здійснює досудове слідство упереджено та фальшує справу.

В своїй постанові про закриття кримінального провадженим слідчий

ОСОБА_9 зазначає, що « 30.04.2014 року до Соснівеького РВ в м Черкаси від прокуратури м. Черкаси надійшли матеріали кримінального провадження за №0000032 від 30 квітня 2014 року для організації досудового розслідування».

Зазначена інформація у цій постанові слідчого не відповідає дійсності. Матеріали кримінального провадження за № 0000032 від 30 квітня 2014 року для організації досудового розслідування не надходили до Соснівеького РВ в м Черкаси від прокуратури м. Черкаси 30.04.2014 року, як зазначено в постанові, а надійшли набагато пізніше, а саме: 20.05.2014 року за вхідним номером 2281.

В постанові про закриття кримінального провадження ст. слідчий ОСОБА_9 зазначає, що « 27.03.2014 із заявою звернулась ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 яка повідомила, що з 16 червня 2005 року вона працювала в банку па посаді

провідного економіста відділу платежів та обліку казначейських, кредитних, депозитних та документарних операцій, операційного управління Черкаської обласної дирекції ІІАТ «Райффайзен Банк Аваль». 12 травня 2009 року її було звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників за ст. 40 п.1 КЗпІІ України. Офіційно про скорочення ОСОБА_13 було повідомлено 09.12.2008. У зв`язку з чим, на її думку, було порушено її законні права, як людини та громадянина, гарантованих Конституцією України та просила порушити кримінальне провадження за ч.І ст. 172. ч.І ст. 173. ст. 182. ч. 1 ст. 364. ч.І ст..365 Кримінального кодексу України відносно посадових осіб Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль». Вищезазначена інформація ст. слідчого повністю не відповідає дійсності та є фальшуванням підстав її звернення з заявою про злочин до органів прокуратури стосовно посадових осіб банку.

З цього приводу скаржниця пояснила що 27.03.2014 року із заявою про злочин посадових осіб ЧОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» при звільненні з роботи вона нікуди не зверталася. Вказаної вище ст. слідчим ОСОБА_9 заяви про злочин від 27.03.2014 року не існує в природі. Тому, зазначена інформація слідчого є неправдою.

Вище, на першій сторінці цієї скарги, вона детально пояснила підстави звернення

27.03.2014 року до прокурора Черкаської області ОСОБА_5 . Твердження слідчого про те, що, на її думку, у зв`язку з тим, що « 12 травня 2009 року її було звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників за ст. 40 п.1 КЗпІІ України. Офіційно про скорочення ОСОБА_13 було повідомлено 09.12.2008 р. і цим було порушено законні права, як людини та громадянина, гарантованих Конституцією України та вона просить з зазначених ст. слідчим ОСОБА_14 підстав порушити кримінальне провадження за ч.І ст. 172. ч.І ст. 173. ст. 182, ч. 1 ст. 364. ч.І ст. 365 Кримінального кодексу України відносно посадових осіб Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль» є повним абсурдом та цинічною брехнею слідчого.

Ст. слідчому ОСОБА_9 достеменно відомі підстави звернення до органів прокуратури стосовно злочинів, здійснених посадовими особами банку для її звільнення з роботи. Ці підстави з посиланням на норми чинного законодавства детально описані в протоколі допиту потерпілої ОСОБА_4 від 12.07.2014 року. Але жодне із фактичних порушень законних прав посадовими особами банку не знайшли свого відображення в постанові про закриття кримінального провадження від 15.08.2014 року, що свідчить про приховуваним слідчим фактичних обставин її незаконного звільнення з роботи, з приховуваням злочину скоєного посадовими особами банку та фальшуванням справи.

Так на її оцінку незаконність звільнення полягає в тому, що звільнення з роботи за скороченням чисельності або штату' працівників банк здійснив поза межами трудового законодавства України. Жодної вимоги закону, які передбачені ч.І. 2 ст. 40: ч.І ст. 42; ч.І ст. 42-1; ч. 1. 3.8 ст. 43 та ч. 2. З ст. 49-2 КЗпП України при розірванні трудового договору у випадку скорочення чисельності або штату працівників роботодавцем виконано не було. ПАТ «Райффайзен банк Аваль» для звільнення вдався до незаконних діянь, які мають ознаки злочинів та порушують права і свободи та законні інтереси не тільки її, а і членів її сім`ї. А саме: начальник управління по роботі з персоналом Черкаської обласної дирекції ОСОБА_7 для незаконного звільнення здійснила цілий ряд діянь, які мають ознаки злочинів. Про що вона надала доповідну записку від 12.05.09р. на ім`я директора ЧОД ОСОБА_6 , яка за резолюцією директора була залучена до матеріалів особової справи. Копію цієї записки банк надав Територіальній державній інспекції праці ( ТДІП) у Черкаській області , яка перевіряла за її письмовою скаргою законність звільнення. ТДІП надала можливість ознайомитись з цією доповідною запискою, повний рукописний текст якої долучила до матеріалів кримінального провадження.

Ст. 32 Конституції України передбачено, що «не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Кожному і гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням. Використанням та поширенням такої недостовірної інформації».

Саме цим Банк грубо порушив зазначену норму Конституції України.

Начальник управління персоналом ОСОБА_7 вдалася до незаконного збору інформації про членів її сім`ї, що є прямим перевищенням повноважень, яке тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Про те, що йде збір такої інформації їй нічого не було відомо. Жодній особі дозволу на такі дії вона не давала.

ОСОБА_7 як вбачається із цієї доповідної записки, звернулась до Пенсійного Фонду за інформацією про розмір пенсії її чоловіка ОСОБА_15 .

В видачі офіційної письмової довідки з цього приводу Пенсійний Фонд їй відмовив так. як вправі видавати її лише пенсіонеру. Не отримавши інформації щодо доходів чоловіка з вказаного джерела ОСОБА_7 отримала її з кредитної справи її сім`ї (в 2006р. її сім`я отримала кредит в ЧОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль)».

Доступ до кредитних справ клієнтів банку згідно чинного законодавства має обмежена кількість посадових осіб. Начальник відділу управління персоналом займається, виключно, персоналом згідно своєї посадової інструкції та жодного відношення до клієнтів банку та їх справ не має.

Довідки, які надані нею і членами сім`ї для отримання споживчого кредиту надані, виключно, для кредитної справи. Дозволу письмового чи усного черпати інформацію з кредитної справи не давали.

Вона ОСОБА_4 ті її чоловік ОСОБА_15 , дочка - ОСОБА_16 - є стороною в договорі по кредиту. Банк взяв на себе зобов`язання, то вся інформація, яка стала відома із укладанням та виконанням договору не буде розголошена. Сторона винна в порушенні договору несе відповідальність згідно чинного законодавства.

Ст. 1076 ЦК України передбачено, що банк гарантує таємницю відомостей про клієнта. Фінансово-економічне становище клієнта є банківською таємницею. Банк несе відповідальність за незаконне розголошення або використання банківської таємниці (ст.60 ЗУ «Про банк і банківську діяльність»).

Коло осіб, які мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю є обмеженим (ст.61 ЗУ «Про банк і банківську діяльність»).

Керівники та службовці банків зобов`язані не розголошувати та не використовувати з вигодою для себе чи третіх осіб конфіденційну інформацію, яка стала їм відома при виконанні службових обов`язків. Особи, винні в порушенні права на банківську таємницю несуть відповідальність за ст. 23 1 К К України «Незаконне збирання з метою використання або використання відомостей, що становлять комерційну або банківську таємницю ».

Тобто, окрім вищезазначених злочинів, посадовці банку повинні бути притягнуті до кримінальної відповідальності ще й за ст. 231 КК України.

Начальник управління персоналом ОСОБА_7 вимагала цілий ряд інших довідок, які непередбачені жодною нормою чинного законодавства при звільненні працівника з роботи за скороченням, що підтверджує вищезазначена доповідна записка: про стан здоров`я її чоловіка ОСОБА_15 , про сімейний стан та трудову діяльність дочки ОСОБА_16 яка на час звільнення була студенткою Національного медичного університету ім. 0.0. Богомольця за денною формою навчання. На той час в дитини, навіть, трудової книжки не було, так як вона відразу після школи вступила до вузу і жодного дня в своєму житті не працювала.

В цій же доповідній записц,і зазначає скаржниця, сказано «оскільки незгода ОСОБА_4 із її скороченням стосується переважного права залишення на роботі при скороченні, яке грунтується на поданих довідках про пенсійний вік та вдавану інвалідність чоловіка». Зазначена інформація є цинічною брехнею посадовця ОСОБА_7 .

По-перше, жодних довідок про пенсійний вік та вдавану інвалідність чоловіка вона нікому не надавала. Чоловік ОСОБА_15 . 1961 року народження, пенсійного віку не досягнув. Для пенсійного віку він замолодий. Тому жодної довідки про пенсійний вік чоловіка не може бути в принципі.

По-друге, він ніколи не мав, не має і не буде мати «вдаваної інвалідності». Тому вищезазначеної довідки ніколи не було, немає тому, що дати її ніхто не міг, тобто із викривленням такої інформації.. Зазначена інформація є образою для неї і членівїї сім`ї. ОСОБА_7 не є експертом в області медицини, і не в її компетенції давати оцінку стану здоров`я її чоловіка. Жодних довідок про інвалідність вона до банку не надавала.

З огляду на сказане. ОСОБА_7 внесла до офіційних документів завідомо неправдиву інформацію, що є службовим підроблення. За зазначені діяння посадовці банку новинні бути притягнуті до кримінальної відповідальності ще п за ч.І ст. 366 КК України: службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, а також складання і видача завідомо неправдивих документів.

По-третє, якщо працівник має переважне право на залишення на роботі, то таке право надається, виключно, в відповідності до норм чинного законодавства, передбачених рамками ст. 42 КЗнП України. Працівник самостійно надає документи на підтвердження свого переважного права. Жодна посадова особа не має права збирати по різним установам інформацію про працівника та членів його сім`ї на підтвердження чи спростування його переважного права на залишенні на роботі. Посадові особи ЧОД ПАТ «Райффайзен банк Аваль» повинні діяти в рамках правових норм.

Внаслідок неправомірних дій роботодавця вона отримала психоемоційний стрес та депресію, майже місяць знаходилась на стаціонарному лікуванні в відділенні межових станів обласної психіатричної лікарні № 1 в м. Сміла. На фоні нервового потрясіння в неї з`явився ряд серйозних захворювань, що підтверджується виписками з лікувальних закладів в яких знаходилась на лікуванні. В період з 30.01.09 р. по 08.05.09 р. знаходилась на лікуванні в різних відділеннях міста Черкаси по шести лікарняним листам. В банку працювала в ЧОД, з 16.06.05р. і була абсолютно здоровою людиною. За все її «добанківеьке» життя не мала жодного листка непрацездатності. Порушення законних прав призвели до моральних страждань втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації її життя. Черкаською обласною дирекцією завдано душевного болю не тільки їй, а й членам сім`ї: чоловіку. ОСОБА_17 , та дочці. ОСОБА_16 які мали необережність взяти кредит в ЧОД ПАТ «Райффайзсн банк Аваль», стали «заручниками кредитного шантажу» та через свавілля банку втратили спокій на багато років.

Моральна шкода нанесена родині внаслідок незаконного втручання, збору, зберігання та поширення інформації, яка не відповідає дійсності.

В постанові про закриття кримінального провадження від 15.08.2014 року ст. слідчий ОСОБА_10 посилається на висновок Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області.

В листі територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області лист №23-Ц983/27-20 від 26.11.2013 року, адресованому Голові Комітету Верховної Ради України з питань соціальної політики та праці ОСОБА_18 та ОСОБА_4 інспекція визнає, що при звільненні з роботи були значні порушення норм законодавства про працю України.

Але. всупереч чинному законодавству, ст. слідчий ОСОБА_10 усім встановленим зазначеною установою грубим порушення норм законодавства про працю при звільненні ОСОБА_4 з роботи належної юридичної оцінки не надає та приховує ці порушення.

Зазначений факт є повним «беспределом» та черговим підтвердженням фальшування кримінальної справи ст. слідчим СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ст. лейтенантом міліції Орловою 0.1.

Для об`єктивності в справі процитує висновок Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області стосовно порушень Банком КЗпІІ України при незаконному звільненню з роботи. а саме: « Правлінням ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» видана постанова від 02.12.2008 року № 11-176/2 про скорочення штатних одиниць в Черкаській обласній дирекції. Вказана постанова видана з порушенням п.1 ст.40 КЗпП України в частині наявності змін в організації виробництва і праці, ст. 42 КЗпІІ України щодо врахування переважного права на залишення на роботі працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці ст. 49-2 КЗпПІ України щодо додержання порядку попередження працівників про наступне вивільнення.

Згідно наказу від 09.12.2008 року № 2189-к. виданого на підставі вищевказаної постанови ОСОБА_4 попереджено про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням посади провідного економіста відділу платежів та обліку казначейських, кредитних та документарних операцій операційного управління. У вказаному наказі відсутні розпорядчі дії щодо повідомлення державної служби зайнятості про заплановане звільнення, що є порушенням ст. 49-2 КЗпІІ України.

Дирекцією не надано посадових інструкцій відділу`до реорганізації та після, у зв`язку з чим проаналізувати фактичні зміни в організації виробництва і праці не можливо».

Проаналізувавши кадрові накази за січень травень 2009 року, встановлено, що вакантні посади, які відповідають кваліфікації ОСОБА_4 у вказаний період у дирекції були (через звільнення інших працівників)».

«На засіданні профспілкового комітету (протокол від 16.12.2008 № 14). у присутності ОСОБА_4 розглянуто подання адміністрації банку щодо розірвання трудового договору та відповідними рішеннями надана згода на звільнення. Дана згода не не може бути застосована при розірванні трудового договору через втрату нею чинності 17.01.2009року».

Відповідно до ч.8 ст. 43 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Тобто, з огляду на висновок інспекції стосовно згоди профспілкам та зазначеної норми закону банк не має права розривати трудовий договір з ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 42-1 КЗпІІ України, працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 КЗпГІ України (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладення трудового договор) у разі поворотного прийняття на роботу , якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Інспекцією з питань праці встановлено, що вищезазначена норма закону банком теж була порушена. Тому, що «після звільнення ОСОБА_4 у дирекції також були вакантні посади (касир, економіст І категорії, інші), що відповідають її кваліфікації, але вони не пропонувались її».

Хоча Територіальна державної інспекції з питань праці у Черкаській області встановила далеко не всі порушення норм трудового законодавства при звільненні ОСОБА_4 але встановлення інспекцією грубих порушення 5 статтей КЗпІІ України при звільненні ОСОБА_4 з роботи, а саме: 40. 42. 42-1. 43 та 49-1 вже є грубим порушенням законодавства про пращо, відповідальність за які передбачена ст. 172 КК України.

Приховування ст. слідчим ОСОБА_9 фактичних висновків Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області стосовно наявності грубих порушень законодавства про працю є злочином та свідомим і навмисним «фабрикуванням» кримінальної справи № 10000032 .

В постанові про закриття кримінального провадження від 15.08.2014 року ст. слідчий ОСОБА_19 посилається на рішення Соенівеького районного суду м. Черкаси від 20.09.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ЧОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди та надає детальні роз`яснення цього судового рішення.

Стосовно рішень судів, то в протоколі потерпілого від 12.07.2014 року були надані ст. слідчому ОСОБА_9 письмові пояснення з цього приводу, які вона також проігнорувала.

В своїй постанові від 15.08.2014 року про закриття кримінального провадження ст. слідчий ОСОБА_9 присвятила більше уваги рішенню Соенівеького районного суду м.Черкаси від 20.09.2010 року по цивільній справі та його роз`ясненню, ніж досудовому слідству по кримінальній справі, проведеному нею.

Тому з огляду на ситуацію і на той факт, що ст. слідчий ОСОБА_9 самоусунулася від дослідження злочинів, здійснених посадовими особами банку та її стійке небажання досліджувати обставини кримінального провадження №0000032 всебічно, повно і неупереджено. надавати обставинам справи належної правової оцінки та забезпечувати прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень в законом передбачений строк, пояснює наступне:

По-перше, помічено надзвичайний інтерес ст. слідчого ОСОБА_9 до рішення Соснівеького районного суду м. Черкаси від 20.09.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ЧОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за чає вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Вона категорично проти того, щоб воно було залучено до кримінального провадження за №0000032 та бралось слідством до уваги тому, що це зовсім різні справи і різні провадження рішення суду по цивільній справі про поновлення на роботі не має жодного відношення до зазначеного кримінального провадження.

До суду з позовом звернулися в порядку цивільного судочинства, відповідно до ст . 232 КЗпГІ України, виключно, про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків, а до органів прокуратури з питанням про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків не зверталася.

До органів прокуратури звернулася з заявою про злочин щодо грубого порушення законних прав ОСОБА_4 як людини та громадянина, гарантованих Конституцією України та про вчинення кримінально - карних діянь, відповідальність за які передбаченена ч.І ст. 172. ч.І ст. 173. ст. 182, ч.І с і . 364. ч. 1 ст. 365 КК України, які здійснені посадовими особами Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»: директором ОСОБА_6 та начальником управління

персоналом ОСОБА_7 при звільненні з роботи, в зв`язку з чим 30.04.2014 року відкрите кримінальне провадження за №0000032.

Це зовсім різні справи і різні провадження.

Щодо вищезазначених злочинів повідомила ст. слідчого Орлову 0.1. 12.07.2014 року в протоколі допиту потерпілого всупереч чинному законодавству всі доводи слідчим були повністю проігноровані. Жодному документу наданому нею не надана належна правова оцінка. Склалося стійке враження, що протокол допиту потерпілого від 12.07.2014 року ст. слідчий ОСОБА_9 навіть не читала.

Відповідно до Положення про органи досудового розслідування Міністерства внутрішніх справ України, яке затверджено Наказом МВС України № 686 від 09.08.2012 року досудове слідство повинно бути направлене на усебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, надання обставинам справи належні правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджепих процесуальних рішень в законом передбачений строк.

Але. на превеликий жаль слідчий ОСОБА_10 не користується в своїй трудовії діяльності вищезазначеним положенням та чинним законодавством України.

Вважає, що органам досудового слідства судові рішення по справі про поновлення на роботі були потрібні лише для того, шоб не проводити усебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження щодо вчинення проти неї посадовими особами банку ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кримінально- карних діянь, відповідальність за які передбаче ч.І ст. 172. ч. І ст. 173. сі. 182. ч. І ст. 364. ч. І ст. 365 Кримінального кодекс) України, а «відфутболити» її посилаючись на судове рішення в цивільній справі про поновлення на роботі, відшкодуванні моральної шкоди та матеріальних збитків.

Додатково повідомляє, що всі судові рішення по справі ОСОБА_4 про поновлення на роботі є завідомо неправосудними і з цього приводу до органів прокуратури вже подані заяви про злочини суддів. Тобто, пробачати суддям завідомо неправосудні рішення вона не буде. 1 має велику надію, що будуть люстровані і судді, які винесли зазначені рішення, і їх рішення.

Надавати правову оцінку завідомо неправосудним рішенням суддів та іншим діянням суддів, що мають ознаки злочинів - є комнетенцією органів прокуратури.

По-друге, відповідно до ч.З. ст. 259 КЗпІІ України, вищий нагляд за додержанням правильним застосуванням законів про працю здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами, а не інспекціями з питань праці чи судами.

Вона та народні депутати України звернулися до прокуратури Черкаської області здійснити вищий нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів про праць при звільненні з роботи, відповідно до вищезазначеної норми закону.

Органам прокуратури про судові рішення по справі за цивільним позовом ОСОБА_4 до ЧОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про поновлення на роботі, відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків було відомо ще задовго до того, як вони порушили 30.04.2014 року кримінальне провадження за № 0000032 та направили матеріали справи до СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області.

Якщо прокуратура Черкаської області довірила здійснити досудове слідство по зазначеним злочинам СВ Соспівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, то СВ Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області повинні здійснити зазначену перевірку в чіткій відповідності до норм чинного законодавства, а не цинічно ігнорувати дослідження фактичних обставин та фальшувати справу.

Окрім того, висновок Територіальної державної інспекції з питань праці у Черкаській області за №.23-Ц983 27-20 від 26.11.2013 року по багатьом нормам КЗпП України спростовує рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, і досудове слідство повинно було надати цим фактам належної правової оцінки.

Але, на превеликий жаль слідчий ОСОБА_9 в постанову про закриття кримінального провадження від 15.08.2014 року вносить взаємопротилежну інформацію.

Як, наприклад, посилаючись на висновок інспекції з питань праці ОСОБА_9 стверджує, що вакантні посади, які відповідають кваліфікації ОСОБА_4 були, але вони не пропонувались у зв`язку з перебуванням її на лікарняному. Посилаючись на рішення Соснівського районного суду' м. Черкаси від 20.09.2010 року ОСОБА_10 стверджує, що вакантних посад не було.

Тому, виникає логічне питання до слідства: так були вакантні посади, які за кваліфікацією відповідали б ОСОБА_4 чи не було?

На третій сторінці постанови від 15.08.2014 року ст. слідчий ОСОБА_9 , посилаючись судове рішення зазначає, що «крім того, обіймання даних посад можливе після проходження спеціального навчання при наявності пальних знань у сфері фінансового моніторингу, яких у позивача не було».

З цього приводу пояснює наступне: «наявність пальних знань у сфері фінансового моніторингу» є абсурдом та повною нісенітницею ст. слідчого ОСОБА_20 та спотворенням рішення суду. Жодних абсурдних знань у неї, апріорі, не може бути, як у області фінансового моніторингу, так і в будь-якій іншій. Людству, взагалі, невідомо що таке « пальні знання».

На третій сторінці своєї постанови від 15.08.2014 року ст. слідчий ОСОБА_9 посилаючись на норму трудового законодавства та цитуючи судове рішення зазначає, що «у відповідності до положень ст. 42-1 КЗпІІ України працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на робочу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації».

Територіальна державна інспекція з пи ань праці у Черкаській області в листі №23- Ц,983/27-20 від 26.11. 2013 року зазначає, що «після звільнення ОСОБА_4 у дирекції також були вакантні посади (касир, економіст 1 категорії, інші), що відповідають її кваліфікації, але вони не пропонувались заявниці».

Тобто банком порушено і цю норму трудового законодавства. Взагалі, незрозуміло навіщо ОСОБА_9 посилається постанову на зазначену норму трудового законодавства, при цьому' не надаючи належної правової оцінки фактам з зазначеного приводу.

Додатково звертає увагу суду, що висновок інспекція з питань праці стосовно наявності порушень трудового законодавства при звільненні вона зробила більше, ніж через три роки після винесення рішення судом. Тобто. їх можна кваліфікувати, як нововиявлеиі обставини.

В своєму висновку ст. слідчий зазначає, що «враховуючи викладене та те що відповідно до ст. 172 КК України з об`єктивної сторони цей злочин може проявитися у діях або бездіяльності у формі незаконного звільнення працівника з роботи або іншого грубого порушення законодавства про працю. Звільнення з роботи працівника має визнаватися незаконні, якщо воно здійснене без законних підстав для цього або з порушенням встановленого порядку звільнення, визначеного законом».

В кінці скаржниця зазначає, що її звільнення з роботи було здійснене, як без законних підстав для цього так і з порушенням встановленого порядку звільнення, визначеного законом. Тому, в діях посадових осіб банку є склад злочину .

Окрім кримінально-карних діянь в діях посадових осіб банку, відповідальність за які передбачена ст. 172 КК України звернулась з посиланнями на інші злочини зазначених осіб, відповідальність за які передбачена ст. 173. ст. 182. ч.І ст. 364, ч.І ст. 365 К К України, але досудове слідство їх повністю проігнорувало в порушення ст. 9 КПК України.

Вважає, що постанова ст. слідчого СВ Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ст. лейтенанта міліції ОСОБА_9 від 15.08.2014 року про закриття кримінального провадження незаконна, необгрунтована її сфальшованою .

Просила скасувати постанову ст. слідчого СВ Соспівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ст. лейтенанта міліції ОСОБА_20 від 15.08.2014 року про закриття кримінального провадження за № 0000032.

Зобов`язати слідство провести усебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження № 0000032. надати обставинам справи належні правової оцінки та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень в законом передбачений строк.

Надати належну правову оцінку фактам фальшування кримінальної справи №0000032 ст. слідчим Соснівського РВ у м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ст. лейтенантом міліції ОСОБА_9 .

Скаржниця у судовому засіданні внесену на розгляд скаргу підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі, також вказавши що скасовано не ту постанову за провадженням яке внесено до ЄРДР прокуратурою м. Черакаси.

Прокурор в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити так як постанова Слідчо Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 від 15.08.2014 року скасована 22.09.2014 року, та зазначив, що у винесеній постанові від 15.08.2014 року допущена технічна помилка в частині назви установи та у номері провадження також пов`язаного із цією ж установою, тобто слідчий помилково залишила назву установи де працює та номер провадження із будь кого попереднього комп`ютерного файла. Також вказав, що необхідно вважати, що прокурором скасовано постанову у провадженні №0000032 внесеного прокуратурою м. Черкаси 30.04.2014 року по ст.. 172 ч. 1 КК України.

Слідча ОСОБА_9 у судове засідання не зявилася про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що дана скарга підлягає до задоволення частково, оскільки постанова слідчого Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області від 15.08.2014 року була скасована прокурором м.Черкаси ОСОБА_21 . У винесеній постанові про скасування постанови від 15.08.2014 року прокурор заначив що внесено до ЄРДР було 30.04.2-14 року за ст.. 172 ч. 1 КК України. Зазначено про те, що основу перевірки і провадження складали документи незаконного звільнення скаржниці з посади яку вона займала у ЧОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» . Тобто сумніву у тому, як стверджувала у судовому засіданні скаржниця ОСОБА_4 що скасовано не ту постанову слідчого від 30.04.2014 року у суду немає. Однак зважуючи на ту обставину, що скаржниця у своїй скарзі також зазначала про бездіяльність слідчого у провадженні та висловила свою вимогу відносно цього у формі здійснення належної правової оцінки дій слідчого та зазначала про численні факти фальсифікації матеріалів провадження, і у суді підтримала своє клопотання де просила дати належну оцінку фактам фальшування у провадженні слідчим ОСОБА_9 та вимагала визнання судовим рішенням бездіяльності даного слідчого, суд прийшов до висновку про задоволення її вимог у цій частині, оскільки у судовому засіданні встановлено, факти фальсифікації які фактично не спростував прокурор та не міг дати пояснення із приводу того чому не була дана відповідь скаржниці

На підставі викладеного і керуючись ст. 110, 303, 304, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області від 15.08.2014 року про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Визнати бездіяльність слідчого Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області при розслідуванні кримінального провадження за № 0000032 у ненаданні інформації особі ОСОБА_4 щодо закриття провадження та не висвітлення у матеріалах провадження фактів які вона описала у змісті своєї скарги.
В решті вимог ОСОБА_4 відмовити.

Ця ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1