Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-сс/781/275/16 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 181 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницький апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0000833 від 16.11.2014 року ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зі слів останній раз за ст.186 ч.2 КК України у 20011 році, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 17 год. 19 вересня 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року, частково задоволено клопотання слідчого Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 17 год. 19 вересня 2016 року.
Органами досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у тому, що у період з 20.11.2014 року по 26.11.2014 року, точної дати слідством не встановлено, діючи повторно у вечірній час, приблизно о 23 год., приїхав на автомобілі "ВАЗ 2112" сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_12 та попрохав останнього допомогти йому перевести речі з будинку ОСОБА_13 запевнивши ОСОБА_12 , що майно належить йому. В подальшому таємно, через паркан проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_13 проживаючої по АДРЕСА_4 , а дане домоволодіння використовує як сховище, здійснив крадіжку чавунної ванни.
Реалізуючи свій злочинний умисел, та розуміючи що його злочинні дії для ОСОБА_12 є таємними, ОСОБА_8 завантажив викрадену ванну до багажного відділення автомобілю "ВАЗ 2112" сірого кольору з державний номер НОМЕР_1 та покинув територію домоволодіння.
В подальшому ОСОБА_8 здав ванну до пункту прийому метолабрухту, розташованого по АДРЕСА_5 отримані за неї грошові кошти витратив на власні потреби.
Згідно висновку експерта № 17 від 20.01.2015, вартість однієї чавунної ванни, бувшої у використанні, станом на 27.11.2014 складає 4284 грн.
Рішення слідчого судді мотивовано тим, що на підтвердження ризику щодо можливості ОСОБА_8 переховуватися від органів слідства вказано на те, що останній перебував у розшуку, відносно нього виносилась ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу, й на те, що останній був затриманий в м. Одесі та примусово доставлений до Новоукраїнського ВП ГУНП, проте жодних процесуальних документів про його фактичне затримання суду не представлено.
Слідчим суддею не прийнято до уваги твердження про наявність можливості ОСОБА_8 , незаконно впливати на потерпілу і свідків, оскільки переконливі докази таких спроб зі сторони підозрюваного суду не представлено, захисник пояснив, що із потерпілою спілкувався лише він особисто, в ході розмови роз`яснював їй положення чинного законодавства та з`ясовував можливість примирення із підозрюваним, вважає, що він, як захисник, вправі спілкуватися з будь-яким учасником кримінального провадження із метою забезпечення повного та якісного захисту свого підзахисного.
В той же час суд погодився із доводами сторони обвинувачення про наявність такого ризику, як можливості ОСОБА_8 вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи те, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, скоєного ним до моменту погашення чи зняття судимості. Дана обставина переконала суд у необхідності обрання до підозрюваного запобіжного заходу із метою недопущення вчинення ним нових злочинів та з метою захисту інтересів суспільства від кримінальних посягань на право власності.
В апеляції прокурор просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 та застосувати відносно ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи тим, що стороною обвинувачення підтверджено обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення зібраними в ході досудового розслідування і доданими до клопотання та оголошеними в ході його судового розгляду доказами, серед яких: протокол впізнання речей за фото знімками, протокол допиту свідка ОСОБА_15 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 протокол допита свідка ОСОБА_12 протокол пред`явлення для впізнання за фото знімками, протоколом ОМП від 27.11.2014, висновок експерта № 9 від 06.02.2016. Проте суд з незрозумілих причин вищевказані докази не взяв до уваги. Вказала, що в ході судового розгляду клопотання слідчого суд врахував лише пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та дані які вказують на те, що особа зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , однак не взято до уваги той факт, що особа перебувала в розшуку, про те, що дані про перебування особи за межами України, а саме в Росії спростовуються даними про те, що особа не перетинала кордон України, про те, що фактично особа до зникнення проживала з батьками, та те, що за адресою за адресою АДРЕСА_1 відсутні будь-які будівлі упродовж 6 років і дана територія належить іншій особі. Не взято до уваги те, що особа раніше 7 разів притягувалася до кримінальної відповідальності, востаннє 21.02.2011 року Новоукраїнським районним судом за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Покарання відбуте повністю, судимість у встановленому законом порядку не знята і не погашена.Зазначив, що ОСОБА_8 достеменно знаючи про те, що він підозрюється у вчинені таємного викрадені чужого майна з місця проживання зник, протягом тривалого часу, відповідно до постанови слідчого від 06.05.2015 року перебував в розшуку, лише завдяки проведеним розшуковим заходам було встановлено місце його перебування. Вказав, що судом були прийнято доводи про те, що ОСОБА_8 не було відомо про підозру бо останній не спілкується з батьками, в той час, як останній перебував у розшуку, мати підозрюваного уклала угоду з адвокатом про його захист. Надані прокурором доводи про те, що особа впливає на свідків та потерпілу (протоколи допитів, факт доставлення стороною захисту свідків обвинувачення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до суду на розгляд клопотання) судом взагалі не взято до уваги.
Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , та самого підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя частково задовольнивши подання слідчого та застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту дійшов обґрунтованого висновку, що в наявності ризики як можливість останнього вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини, обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке відноситься до категорії тяжких, скоєного до моменту зняття судимості.
Також, слідчий суддя обґрунтовано врахував при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та відмовивши у застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, те, що ОСОБА_8 в розшук був оголошений постановою слідчого від 06.05.2015 року передчасно, так як суду не надано було доказів того, про те, що орган досудового розслідування вживав заходів для належного повідомлення підозрюваного про необхідність прибуття до слідчого. Крім того, підозрюваний повідомляв слідчого про своє місцезнаходження.
Разом з тим, обираючи підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя допустив помилку, вказав в ухвалі фактичне місце постійного проживання ОСОБА_8 - АДРЕСА_1 , де зареєстрований останній.
Однак, по вказаній адресі взагалі відсутній житловий будинок, оскільки розібраний. Як встановлено у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_8 фактично проживає у батьків за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку із чим ухвала слідчого суддів підлягає скасуванню.

Проте, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_8 досудове розслідування завершено, а кримінальне провадження направлено до суду для розгляду по суті, що підтверджується повідомленням слідчого від 30.07.2016 року, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості постановити свою ухвалу про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу. Вказане питання згідно вимог кримінального процесуального закону вирішується судом при розгляді кримінального провадження по суті.
Враховуючи викладене, апеляція прокурора підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, у клопотанні слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 182, 183, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2016 року, якою частково задоволено клопотання слідчого Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 17 год. 19 вересня 2016 року - скасувати.
У клопотанні слідчого Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 погодженого з прокурором Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4