У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2. і ОСОБА_3.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 09 вересня 2016 року заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2014 року щодо нього,

в с т а н о в и л а :

вироком Центрального районного суду м. Сімферополя від 17 грудня 2012 року ОСОБА_4 засуджено за пунктами 12, 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі; за частиною другою статті 185 КК до позбавлення волі на строк чотири роки; за частиною другою статті 15, пунктом 13 частини другої статті 115 КК до позбавлення волі на строк п'ятнадцять років. Відповідно до частини першої статті 70 КК, за сукупністю злочинів, визначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі частини другої статті 71 КК невідбуте покарання за вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 09 січня 2003 року поглинуто покаранням за даним вироком і визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Апеляційний суд Автономної Республіки Крим ухвалою від 19 березня 2013 року зазначений вирок щодо ОСОБА_4 залишив без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2014 року вирок Центрального районного суду м. Сімферополя від 17 грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 19 березня 2013 року щодо ОСОБА_4 змінено: перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з частини другої статті 15, пункту 13 частини другої статті 115 КК на частину першу статті 121 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років. На підставі частини першої статті 70 КК, за сукупністю злочинів, передбачених пунктами 12, 13 частини другої статті 115, частиною другою статті 185, частиною першою статті 121 КК визначено покарання ОСОБА_4 у виді довічного позбавлення волі. На підставі частини другої статті 71 КК, за сукупністю вироків, покарання, призначене ОСОБА_4 за вироком Староміського районного суду м. Вінниці від 09 січня 2003 року поглинуто довічним позбавленням волі. У решті вирок та ухвалу щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Засуджений ОСОБА_4 подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2014 року щодо нього з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь. Просить скасувати зазначену ухвалу касаційного суду щодо нього і направити справу на розгляд до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Разом з тим, засуджений ОСОБА_4 також просить задовольнити касаційні скарги його та захисника ОСОБА_5 щодо безпідставної кваліфікації його дій за пунктами 12,13 частини другої статті 115 КК.

Одночасно засуджений подав клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2014 року щодо нього. Причину пропуску строку обґрунтовує тим, що він, перебуваючи в місцях позбавлення волі, був позбавлений можливості своєчасно ознайомитись з матеріалами кримінальної справи та має обмежені можливості щодо написання кореспонденції, відправці та отриманні пошти. Стверджує, що в ході судового слідства його захисники фактично не надавали йому правової допомоги, внаслідок чого було порушено його право на захист.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи заяви, додані до неї матеріали і клопотання про поновлення строку, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі ‒ КПК), Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом. Перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, визначених у статті 445 КПК, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 447 КПК встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу. Норми цієї статті визначають період у часі - три місяці - і вказівку на подію (момент), із якого починається перебіг цього строку для подачі заяви про перегляд судового рішення, у залежності від конкретної підстави, визначеної статтею 445 КПК, а саме: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктами 1, 2 частини першої статті 445 КПК); день ухвалення оскаржуваного судового рішення суду касаційної інстанції або день прийняття постанови Верховного Суду України з висновком про застосування норм права (з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК); день, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного (з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК).

Як убачається зі змісту заяви, засуджений ОСОБА_4 взагалі не зазначив жодної з підстав, передбачених частиною першою статті 445 КПК.

Відповідно до положень частини шостої статті 447 КПК, у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до копій долучених до заяви документів, ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо ОСОБА_4 була постановлена 23 жовтня 2014 року. Заяву про її перегляд засудженим надіслано до Верховного Суду України 26 серпня 2016 року, тобто після закінчення тримісячного терміну.

Копій різних за змістом судових рішень, у яких судом касаційної інстанції неоднаково застосована одна і та сама норма матеріального права, постановлених у межах тримісячного строку подання заяви про перегляд оскаржуваної ухвали Верховного Суду України, заявник не надав.

Отже, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України з вказаною заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного терміну.

Посилання заявника, як на підставу для поновлення строку на те, що в ході судового слідства було порушено його право на захист, а також на те, що він був позбавлений можливості своєчасно ознайомитись з матеріалами кримінальної справи оскільки перебуває в місцях позбавлення волі та має досить обмежені можливості щодо листування і що саме ці обставини позбавили його можливості вчасно підготувати заяву про перегляд судового рішення та подати її у визначений законом строк, не може бути визнано переконливим, а причина пропуску строку поважною, тому у задоволенні клопотання про поновлення цього строку слід відмовити, а заяву засудженого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Крім того, з долучених до заяви довідок, виданих Криворізькою установою виконання покарань № 3 вбачається, що засуджений ОСОБА_4 у період з 21 листопада 2014 року по 18 лютого 2016 року багаторазово надсилав кореспонденцію з вказаної установи, зокрема, до різних органів державної влади, що свідчить про те, що його не було позбавлено можливості щодо користування поштовими послугами.

На підставі викладеного, керуючись частиною шостою статті 447, статтею 450 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити засудженому ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2014 року щодо нього.

Заяву засудженого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1