Справа № 444/2361/16-к
Провадження № 1-кп/444/190/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2016 року м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законний представник ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_8 ,
В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся та надав наступні показання. 21 серпня 2016 року вдень він сам їхав на автомобілі КАМАЗ, який належить роботодавцю, і був завантажений зерном, виїжджав з поля на дорогу. Вийшов, не побачив транспортних засобів, почав виїжджати і відчув удар. Він вийшов з автомобіля і побачив зелений ВАЗ, спочатку помагав, а потім злякався і втік. В нього неперервний стаж роботи водієм 3 роки, категорії В, С. Автомобіль КАМАЗ був у справному стані. В той день було сонячно і сухо, однак видимість дороги була погана, через низько нахилені дерева, окрім цього за 200 метрів був поворот. Пояснив, що в нього немає можливості відшкодувати шкоду, але в майбутньому пообіцяв відшкодувати шкоду. Вказав, що виїзд через просіку йому показали, це не була його ініціатива.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні надав наступні показання. В неділю 21 серпня 2016 року він виїхав з с. В`язова і їхав по знайомій дорозі з швидкістю близько 60 км/год. З корчів з розгону виїхав автомобіль КАМАЗ, не зупинився, притиснув його автомобіль в ліву сторону, переїхав і протягнув за собою. Він встиг вискочити, а дружина залишилась в автомобілі. Водій КАМЗа втік в поле. Він почав кричати. В полі було багато людей, а також керуючий. Він підбіг до дружини, яка відразу загинула, і витягнув її з лівого боку. Вказав, що зіткнення відбулось на його смузі, він не встиг загальмувати. Там, де виїжджав КАМАЗ, густо ростуть корчі і не видно дороги, натомість виїзд з поля є за 200 метрів від повороту.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
У судовому засіданні було, зокрема, досліджено:
- вимога про судимість від 05.09.2016 року, згідно якої ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувався (а.п. 119-119 зворот);
- довідки Радехівської РЛ від 29.08.2016 року № 1007, згідно якої ОСОБА_3 на обліку у психіатра, нарколога не перебуває (а.п. 125);
- характеристика від 29.08.2016 року № 270, видана Вузлівською сільською радою, згідно якої ОСОБА_3 характеризується з позитивної сторони (а.п. 126);
- характеристика від 29.08.2016 року № 15, видана ФОП ОСОБА_10 , згідно якої ОСОБА_3 характеризується з позитивної сторони (а.п. 127).
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вирішив наступне.
Суд вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому. Обвинувачений винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є тяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутності обставини, яка обтяжує покарання, тому приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, що є необхідним для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.
Враховуючи тяжкість злочину, основне покарання за який встановлено в межах позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, особу винного, який є молодий за віком, вчинив злочин вперше, характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому, має на утриманні трьох малолітніх дітей, та інші обставини справи, а саме характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення обвинуваченого до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Така міра примусу на переконання суду є достатньою для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено.
Майно, на яке накладено арешт відсутнє.
Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.
З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробовуванням на строк 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази:
- автомобіль «ВАЗ-1112», реєстраційний номер НОМЕР_2 - передати ОСОБА_5 (а.п. 81).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертиз: № 4089 від 25.10.2016 року - 3523,20 грн. (а.п. 43); № 1091 від 24.10.2016 року 2642,40 грн. (а.п. 54); № 4090 від 24.10.2016 року 2422,20 грн. (а.п. 63).
Документи залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Жовківський районний суд Львівської області.

Роз`яснити право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1