пр. № 1-кп/366/49/2016
№ 336/4524/15-к
ВИРОК
Іменем України
04 липня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бердянськ Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого місця проживання не має, мешкає зі слів у АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, освіта середня, судимого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2016 року за ст. 407 ч. 4 КК України до 6 місяців арешту,

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 405 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової служби Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , 27 грудня 2014 року приблизно о 15.30 годині, знаходячись на складі РАО військової частини та будучи обуреним тим, що видача зброї та боєприпасів займає тривалий час, отримавши автомат Калашникова, умисно наніс прикладом автомату один удар в область обличчя прапорщика ОСОБА_6 , заподіявши останньому наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку, гематому нижньої повіки лівого ока, підшкірну емфізему, численні садна та крововиливи лівої орбітальної області з набряком м`яких тканин з поширенням на ліву чолову та щічну області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потяли короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснивши, що до 27.12.2014 року ОСОБА_6 не знав, стосунків з ним не підтримував. 27.12.2014 року приблизно о 15.00 годині повинна була розпочатись видача зброї, для чого військовослужбовці зібрались біля складу. Але фактично видача зброї розпочалась лише за півгодини, чим ОСОБА_4 та інші військовослужбовці були обурені, бо довелось чекати на морозі. Приблизно о 15.30 годині ОСОБА_4 , отримавши автомат Калашнікова, у зв`язку з тим, що на його думку, прапорщик ОСОБА_6 довго не видавав зброю, наніс один удар зверху-вниз прикладом автомату в область обличчя ОСОБА_6 . На цей час у скоєному розкаюється, перед потерпілим вибачився.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтвердив пояснення ОСОБА_4 щодо обставин злочину, вказавши, що дійсно того дня 27.12.2014 року о 15.00 годині повинна була розпочатись видача зброї, але за незалежними від нього причин фактично видача зброї була розпочата десь о 15.20 годині, у зв`язку з чим військовослужбовці виказували своє обурення. Після видачі зброї ОСОБА_4 ОСОБА_6 відчув сильний удар в область обличчя, після чого у нього розпочалась кровотеча та йому було надано допомогу. Яким чином був нанесений удар не знає, бо в цей час сидів за столом та дивився у зошит з записами. Після інциденту його було доставлено у лікарню, де він перебував на стаціонарному лікуванні приблизно два тижні, а потім лікувався у військовому шпиталю.
Враховуючи пояснення як обвинуваченого, такі і потерпілого щодо того, що до дня злочину вони між собою знайомі не були, неприязних стосунків не мали, а заподіяння тілесних ушкоджень сталось саме у зв`язку з несвоєчасною видачею зброї, суд вважає доведеним, що спричинення ОСОБА_4 . ОСОБА_6 тілесних ушкоджень сталось саме у зв`язку з виконанням останнім обов`язків військової служби.
Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 1162 МД при обстеженні ОСОБА_6 у нього на підставі медичної документації були виявлені тілесні пошкодження у виді струсу головного мозку, рани та гематоми нижньої повіки лівого ока, крововилив під зовнішню оболонку лівого ока, підшкірна емфізема, численні садна та крововиливи лівої орбітальної області з набряком м`яких тканин з поширенням на ліву чолову та щічну області, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потяли короткочасний розлад здоров`я.
Як вбачається з копії військового квитка ОСОБА_4 останній з 05.08.2014 року на підставі Указу Президента України був мобілізований та проходив військову службу на посаді старшого навідника 9 гаубичної артилерійської батареї 3 гаубичного артилерійського дивізіону НОМЕР_2 окремої артилерійської бригади до 28.10.2015 року, коли був демобілізований.

Проаналізувавши в сукупності вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими доказами, та кваліфікує його дії як умисне заподіяння тілесних ушкоджень начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, за ст. 405 ч. 2 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не виявлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є визнання вини у скоєнні злочину, щире каяття.

Також судом враховується, що до часу скоєння цього злочину відомостей про наявні попередні судимості ОСОБА_4 відсутні, він перебуває на обліку в КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», не має постійного місця проживання, не працює, за місцем служби характеризується негативно. Документів на підтвердження наявності на його утриманні неповнолітнього сина суду не надано.

Судом не враховується відомості про наявність у ОСОБА_4 судимості за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06.05.2014 року, оскільки ОСОБА_4 вказував, що його було звільнено від покарання за амністією та це стороною обвинувачення не спростовано.

При визначенні міри та строку покарання суд виходить з позиції сторони обвинувачення, потерпілого та сторони захисту, які були повністю згодні з покаранням, яке просив призначити прокурор та, враховуючи наявність пом`якшуючих вину обставин та відомості про особу ОСОБА_4 , вважає за можливе призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України.

Також з урахуванням положень ст. 72 КК України та співвідношення покарань, ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення до строку відбування покарання.

При вирішенні питання про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, суд, враховуючи, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, не працює, не одружений, не має майна та перебував у розшуку, ухиляючись від правосуддя, вважає за необхідне залишити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 69, ст. 70, 72, ст. 405 ч. 2 КК України,
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 405 ч. 2 КК України, та призначити з застосуванням ст. 69 КК України більш м`яке, ніж передбачене санкцією статті, покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

На підставі за ст. 70 ч. 4 КК України з урахування вироку Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2016 року за ст. 407 ч. 4 КК України, призначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

В строк відбування покарання згідно ст. 72 ч. 1, 5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні арешту.

Строк відбування покарання рахувати з 10 червня 2016 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1