Справа № 716/587/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2016 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
законного представника потерпілого - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000085 від 26.03.2016 р. за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого художнім керівником Центру дозвілля с. Веренчанка, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 біля 21 години 25.03.2016 року, знаходячись на центральній вулиці с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправне значення своїх дій вступив у суперечку із неповнолітнім ОСОБА_5 , під час якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин наніс йому один удар кулаком лівої руки в область грудної клітини. Внаслідок умисних притправних дій ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітини, перелому грудини, які відповідно висновку експерта №54-Мд від 12.04.2016 року відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого діяння визнав повністю, розкаявся та попросив пробачення у потерпілого та надав суду показання про те, що 25.03.2016 року біля 21 години він знаходився в центрі с. Веренчанка неподалік будинку культури. В цей час йому зателефонував його племінник ОСОБА_7 , поскаржився на те, що його вдарив ОСОБА_8 та попросив під`їхати до місця, де знаходився останній. Після цього він одразу під`їхав до зазначеного місця, побачив автомобіль, в салоні якого знаходився ОСОБА_8 . Він запропонував йому вийти із автомобіля, почав виясняти, чому той побив ОСОБА_9 та одразу наніс Вадиму один удар лівою рукою в область грудної клітини. Після удару останній відповів, що більше не буде завдавати ушкоджень його племіннику.

Потерпілий ОСОБА_5 надав суду показання про те, що 25.03.2016 року під вечір він із своїми друзями сиділи в автомобілі в центрі с. Веренчанка. В цей час до них під`їхав автомобіль іноземного виробництва, із якого вийшов ОСОБА_4 , який запросив його вийти із транспортного засобу. При цьому ОСОБА_4 почав провокувати його на конфлікт, просив вдарити його в груди, на що він відмовився. Тоді ОСОБА_4 наніс йому один удар кулаком в область грудної клітини, від чого йому стало погано та потемніло в очах. Свої дії ОСОБА_4 не припинив та продовжував сіпати його за верхній одяг і висловлюватися нецензурними словами, але більше ударів не наносив.

Показання обвинуваченого та потерпілого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються. Сумнівів в достовірності та щирості цих показань немає, тому судове слідство було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, а також висновку експерта №54-Мд від 12.04.2016 року, згідно якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Чернівецької міської дитячої клінічної лікарні з 30.03.2016 р. по 05.04.2016 р. з діагнозом: закрита травма грудної клітини, перелом грудини. Ушкодження у вигляді перелому грудини виникло від дії твердого тупого предмету, цілком можливо при обставинах, які описані в постанові, внаслідок нанесення ОСОБА_5 одного удару кулаком сторонньої особи в грудну клітину, можуть відповідати терміну на 25.03.2016 р. і відносяться до розряду ушкоджень середнього ступеня важкості, які призвели до тривалого розладу здоров`я (а.с. 29 матеріалів кримінального провадження).

Таким чином, вина ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується його показаннями та потерпілого, а також належно зібраними по справі доказами, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, які відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати в судовому засіданні.

Проаналізувавши та оцінивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, оскільки він умисно спричинив ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що призвело до тривалого розладу здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, обтяжуючих покарання, передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

Приймаючи до уваги ці обставин, зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховуючи поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який не вжив ніяких заходів для придбання ліків або відшкодування понесених витрат на лікування потерпілого, думку потерпілого та його законного представника, які мають до нього претензії матеріального і морального характеру і просять суворо покарати, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначене покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

При вирішенні цивільного позову, поданого в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 його законним представником суд враховує наступне.

Суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, а саме з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 слід стягнути 4484,36 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, розмір яких визнано обвинуваченим та доведено наявними в справі доказами.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

П.9 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховує характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданих травм, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації (останнє залежить від характеру діяльності потерпілого, посади, часу й зусиль необхідних для відновлення попереднього стану, наміру, з яким діяв заподіювач шкоди тощо).

По справі встановлено, що внаслідок тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_4 неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в медичному закладі, переносячи фізичний біль та моральні страждання, був позбавлений можливості вести активний спосіб життя, перебуваючи у лежачому стані. Внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_4 було принижено гідність потерпілого, він отримав суттєвий нервовий стрес, відчував постійний дискомфорт через біль в області грудини. Через отримані травми потерпілий, який є людиною молодого віку, втратив можливість займатися улюбленим видом спорту вільною боротьбою приймати участь у спортивних змаганнях. У зв`язку з чим суттєво порушений звичайний порядок та спосіб життя потерпілого, життєвий уклад і спокій його сім`ї. Виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, майнового стану обвинуваченого, який працює, отримує постійний заробіток, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 становить 5000 грн., які слід стягнути із обвинуваченого на користь матері потерпілого ОСОБА_6 . Саме такий розмір моральної шкоди відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та на підставі ст. 76 КК України зобов`язати його: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 4484,36 гривень у відшкодування матеріальної шкоди та 5000 гривень у відшкодування моральної шкоди . В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10