Справа № 588/484/16-к
№ провадження 1-кп/588/83/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2016 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тростянці кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Тростянець Сумської області, який не працює, із професійно-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 25.11.2008 року Драбівським районним судом Черкаської області за частиною 2 статті 308 КК України на підставі статті 69 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 15.07.2011 року у зв`язку із відбуттям покарання;

- 27.10.2011 року Тростянецьким районним судом Сумської області за статтею 395 КК України до 3 місяців арешту, звільнився 27.01.2012 року у зв`язку із відбуттям покарання;

- 20.02.2013 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 1 статті 296 КК України до 3 місяців арешту, звільнився 20.05.2013 року у зв`язку із відбуттям покарання;

- 08.11.2013 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 1 статті 122 КК України, частиною 1 статті 185 КК України на підставі частини 1 статті 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 04.07.2014 року на підставі статті 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»;

- 23.04.2015 року Тростянецьким районним судом Сумської області за частиною 2 статті 185 КК України, частиною 3 статті 15, частиною 3 статті 185 КК України, статті 69, частини 1 статті 70 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнився 02.03.2016 року у зв`язку із відбуттям покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 22 березня 2016 року близько 11 години 00 хвилин, діючи з прямим умислом, спрямованим на порушення недоторканості житла громадян, шляхом пошкодження віконної рами незаконно проник до приміщення будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 за пред`явленим йому обвинуваченням винним себе визнав повністю, підтвердив, що проник до будинку потерпілого, проте повідомив, що відмовляється надавати свідчення, оскільки через стан сп`яніння точно не пам`ятає обставини вчиненого ним проникнення. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди обвинувачений визнав повністю, вказав, що має намір оформити спадщину на земельний пай, за рахунок якого планує відшкодувати завдану шкоду.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_5 до подій, пов`язаних з проникненням до його будинку він не був знайомим. Будинок за адресою: АДРЕСА_2 належить йому на праві власності, проте в цьому будинку ні на час проникнення до нього, ні на цей час ніхто не проживає вже тривалий час, двері постійно зачинені на замок. ОСОБА_7 повідомив, що будучи інвалідом І групи з 19.02.2016 року у зв`язку з необхідністю проведення операції перебував у лікарні м.Суми на стаціонарному лікуванні. Про те, що до належного йому будинку по АДРЕСА_2 проникла невідома особа потерпілий дізнався по телефону від свого сина ОСОБА_8 , якому зателефонували працівники поліції, повідомивши, що затримали особу, яка проникла в указаний будинок і які просили сина потерпілого приїхати на місце події. Потерпілий через стан здоров`я особисто не був після вчиненого злочину у будинку, зі слів сина йому відомо, що дерев`яні вікна в будинку майже всі пошкоджені та побиті, також пошкоджені двері, що потребує значних коштів на проведення ремонту. Потерпілий поданий ним цивільний позов підтримав просив задовольнити, також просив суд призначити суворе покарання обвинуваченому у виді обмеження волі, оскільки ним заподіяно значної матеріальної та моральної шкоди, яку обвинувачений жодним чином не відшкодував, ОСОБА_5 сам особисто не приходив до нього протягом усього часу досудового розслідування та судового розгляду, не пропонував кошти чи допомогу в усуненні завданої шкоди.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 суду показав, що є сином потерпілого, з обвинуваченим не знайомий. Свідок повідомив, що домогосподарство по АДРЕСА_2 постійно зачинено, ніхто з його родини не проживає в ньому, останній раз свідок відвідував це домогосподарство приблизно за два тижні до незаконного проникнення. У березні 2016 року, точної дати не згадав, близько 11 години, прямуючи до м.Суми, отримав телефонний дзвінок від працівника поліції, який повідомив, що до батькового будинку проникла невідома особа. Після чого у с.Боромля свідок був вимушений пересісти на інший транспорт у зворотному напрямку і повернутись до м.Тростянця. Приїхавши до будинку батька, його чекали працівники поліції, які з його згоди та в його присутності зайшли у двір, де побачили, що одне вікно разом з віконною рамою було вийнято повністю з віконного отвору і перебувало під будинком, три вікна зі сторони присадибної ділянки були побиті, двері у будинок були зачинені. Один з працівників поліції через вікно проник у будинок і за допомогою іншого працівника поліції також через віконний отвір, з якого було вийнята віконна рама, витягнув з будинку обвинуваченого ОСОБА_5 , який очевидно був у стані сильного алкогольного сп`яніння, мовчав, його майже одразу посадили у службовий автомобіль поліції.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 показала, що проживає по-сусідству від будинку потерпілого ОСОБА_7 , який розташований по АДРЕСА_2 . З обвинуваченим ОСОБА_5 не знайома, у неприязних стосунках з ним не перебуває. Свідок показала, що у домогосподарстві потерпілого по АДРЕСА_2 постійно ніхто не проживає, у двір указаного домоволодіння можна легко потрапити через ярок. 22 березня 2016 року близько 11 години свідок випустила домашню птицю попастись, потім почула, що птиця залетіла у двір, а собака почав лаяти. Після цього ОСОБА_9 почула, що у будинку ОСОБА_7 б`ються вікна, і побачила, що по фундаменту ходить невідома особа. Потім звук биття вікон припинився. Свідок підійшла до хвіртки домогосподарства потерпілого, проте нікого не побачила. Згодом звук биття вікон знову відновився і при цьому здавалось, що вікна вивалюються разом з віконною рамою. Після цього ОСОБА_9 побігла телефонувати у поліцію, щоб повідомити, що у сусідів хтось б`є вікна у будинку. Коли приїхала поліція, її покликали, з`ясували, що це вона повідомляла про побиття вікон, потім свідок побачила як працівники поліції вивели з двора обвинуваченого ОСОБА_5 , на якому була чорна шапка. Свідок бачила як у дворі під будинком стояла віконна рама, без стекол.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 показав, що працює оперуповноваженим Тростянецького відділення поліції Головного управління Національної поліції у Сумській області. У цьому році, точно не пам`ятає день, ОСОБА_10 разом з іншим оперуповноваженим ОСОБА_11 виїхав у складі слідчо-оперативної групи за отриманим повідомленням до будинку, що належить ОСОБА_7 . Увійшовши у двір вони побачили, що з одного вікна будинку витягнута рама, були сліди волочіння. Оскільки двері у будинок були зачинені, ОСОБА_10 через вікно, яке було без віконної рами, зі згоди ОСОБА_8 проник до будинку, де у кімнаті ліворуч під стіною сидів ОСОБА_5 , який був у стані алкогольного сп`яніння, але який, побачивши свідка, що був у форменому одягу працівника поліції, почав казати, що заліз у цей будинок погрітись та переночувати. Потім ОСОБА_5 через вікно разом з іншим працівником поліції вивели з будинку і посадили у службовий автомобіль поліції.

Показання потерпілого та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в цілому за змістом узгоджуються між собою і суд визнає їх належними доказами вини обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 162 КК України. Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину за обставин установлених судом підтверджується безпосередньо дослідженими судом під час судового розгляду:

- протоколом огляду місця події від 22.03.2016 року, який проведено у домогосподарстві АДРЕСА_2 у присутності володільця ОСОБА_8 за участі понятих та із застосуванням технічних засобів фіксації слідчої дії, під час якого було установлено, що дерев`яні вхідні двері до будинку є зачиненими без видимих пошкоджень. На момент огляду з віконної коробки, що праворуч від вхідних дверей, витягнута віконна рама та знаходиться біля стіни будинку на ґрунті. На фототаблицях, доданих до протоколу, зображено вікно будинку, та положення на час огляду виставленої віконної рами, і через яке відбулось незаконне проникнення до будинку, зафіксовано обстановку у кімнаті будинку (а.с.66-73);

- протоколом слідчого експерименту від 20.04.2016 року з доданими до нього фототаблицями, проведеного за участі ОСОБА_5 у домоволодінні АДРЕСА_2 . За змістом протоколу обвинувачений продемонстрував обставини вчиненого ним злочину. Зокрема, ОСОБА_5 під час слідчого експерименту продемонстрував як він потрапив на подвір`я домогосподарства АДРЕСА_2 , вказавши, що він зайшов через ярок зліва біля хвіртки, де немає забору. Зайшовши всередину подвір`я, обвинувачений показав на вікно праворуч від вхідних дверей до будинку, повідомивши, що саме через нього проник до будинку, при цьому вказав, що розбив вікно та витягнув віконну раму. Після цього обвинувачений продемонстрував у приміщенні житлової кімнати будинку на вікно, через яке потрапив до будинку та вказав на місце на підлозі, де він спав (а.с.60-65);

- свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.09.1997 року, довідкою комунального підприємства «Охтирське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.12.2007 року, за змістом яких ? домоволодіння та земельної ділянки АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7 , який за даними будинкової книги є єдиною особою зареєстрованою у вказаному будинку (а.с.74-80).

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

При кваліфікації дій обвинуваченого суд виходить з таких мотивів.

Обвинуваченому відповідно до обвинувального акту інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 162 КК України, тобто незаконного проникнення до житла особи, що порушило недоторканість житла громадян. Суд вважає зайвим у формулюванні обвинувачення ознаку «що порушило недоторканість житла громадян», оскільки така ознака виходячи з об`єктивної сторони діяння, передбаченого диспозицією частини 1 статті 162 КК, стосується «інших дій, що порушують недоторканність житла громадян» як однієї з можливих чотирьох форм вчинення «порушення недоторканості житла», а тому цю ознаку необхідно виключити.

Таким чином, з урахуванням викладеного, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за частиною 1 статті 162 КК України, оскільки він своїми діями, які виразилися у незаконному проникненні до приміщення будинку домогосподарства АДРЕСА_2 , що належить потерпілому ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення - незаконне проникнення до житла особи.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який належить до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який вину свою визнав, ніде не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває. Суд також враховує, що обвинувачений злочин вчинив не вперше, раніше був неодноразово судимий, судимості не знято і не погашено.

Як пом`якшуючі вину обставини суд відповідно до статті 66 КК України вважає щире каяття обвинуваченого, сприяння у розкритті злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до статті 67 КК України визнає рецидив злочину.

Таким чином, ураховуючи викладене, а також позицію потерпілого ОСОБА_7 , який просив призначити суворе покарання, оскільки обвинувачений завданої йому шкоди не відшкодував взагалі, не вибачився, не вчинив інших дій, спрямованих на зменшення чи усунення завданої шкоди, ураховуючи особу обвинуваченого, який ніде не працює, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому найсуворіший вид покарання, передбачений у санкції частини 1 статті 162 КК України - у виді обмеження волі на мінімальний строк.

Вирішуючи цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, пред`явлений потерпілим до обвинуваченого, суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно з положеннями статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Потерпілий ОСОБА_7 оцінює, що моральна шкода, яка була заподіяна йому, складає 10000 грн. При цьому в обґрунтування заявленого розміру шкоду потерпілий вказав, що є інвалідом першої групи і у зв`язку з цим є повністю непрацездатним, а тому через вади зі здоров`ям не може відновити пошкоджене майно. Крім того, потерпілий повідомив, що коштів на відновлення пошкоджень не має, оскільки всі вони витрачаються на відновлення його здоров`я. Вчинене обвинуваченим для потерпілого є потрясінням, оскільки він є безсилим у питанні відновлення та збереження свого майна, яке з часом приходить до неналежного стану.

За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналізуючи доводи потерпілого та позицію обвинуваченого, який заявлений розмір завданої моральної шкоди визнав і не оспорив, суд вважає, що внаслідок вчинення злочину потерпілому очевидно було завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, додаткових переживаннях потерпілого у зв`язку з пошкодженням його майна. При цьому при оцінці глибини таких страждань обставиною, яка має істотне значення суд враховує те, що потерпілий є інвалідом І групи загального захворювання, яка установлена безстроково у зв`язку з основним діагнозом - хибний суглоб с/з лівого стегна, нагноєна гематома, функція статики та ходи порушена із супутнім діагнозом розповсюджений остеохондроз та інше. При цьому ОСОБА_7 потребує постійного стороннього догляду та забезпечення кріслом-стільцем із санітарним оснащенням, приліжковим столиком (а.с.94-96).

За таких обставин, суд вважає заявлений ОСОБА_8 розмір моральної шкоди справедливою сатисфакцією за заподіяну ОСОБА_5 шкоду, при цьому суд виходить з того, що потерпілий, будучи повністю непрацездатним, потребує стороннього догляду періодичного стаціонарного лікування, після вчинення злочину у березні 2016 року і до цього часу відчуває страждання та душевні переживання, пригніченість через неможливість своїми силами відновити пошкоджене нерухоме майно, яке до цього часу залишилось у пошкодженому стані.

На підставі наведеного, та враховуючи визнання обвинуваченим цивільного позову, суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні захід до обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 162 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди, завданої злочином.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1