Справа № 548/1681/16-к
Провадження №1-кп/548/164/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2016 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Величківка Лубенського району Полтавської області, освіта середня, не працюючої, розлученої, на утриманні неповнолітніх дітей не має (позбавлена батьківських прав на 4-х дітей), інвалідності не має, мешканки АДРЕСА_1 , в порядку ст. 89 КК України раніше не судимої,

відносно якого обвинувальний акт за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, а також угода про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , що надійшли до суду,

В С Т А Н О В И В :

21.10.2016 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки прийшла до поля №3, що орендує ОСОБА_4 , та яке розташоване в с. Левченки Хорольського району Полтавської області, звідки, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно з корисливих мотивів намагалася викрасти 81 кг. качанів кукурудзи загальною вартістю 243,00 грн. (вартість, одного кілограма становить 3 грн.), попередньо наламавши їх та помістивши до трьох мішків, які принесла з собою, але була затримана працівниками поліції на місці вчинення злочину, внаслідок чого ОСОБА_5 з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, а саме не змогла заволодіти та розпорядитися викраденим.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 намагалася завдати матеріальної шкоди ОСОБА_4 на загальну суму 243,00 грн.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у незакінченому замаху направленому на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Під час досудового розслідування 28 жовтня 2016 року між обвинуваченою ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Угода містить повне формулюванння обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, де вказано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчиненні нею вказаного вище кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, добровільно повністю відшкодувала потерпілому ОСОБА_4 завдану шкоду. В цій угоді про примирення також вказано узгоджене потерпілим та обвинуваченою покарання у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про примирення, потерпілий та обвинувачена просять затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченою та потерпілим, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, потерпілий та обвинувачена добровільно уклали угоду про примирення.

Крім того, суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачена та потерпілий розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а покарання яке пропонується в угоді, є покаранням у межах санкції ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст.185 КК України і відповідає вимогам чинного законодавства та особі обвинуваченої.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вище викладене, суд вважає за можливим затвердити угоду про примирення від 28 жовтня 2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 , призначивши останній міру покарання, узгоджену сторонами в угоді.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 373, ст. 374 та ст. 475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 28 жовтня 2016 року про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, та за цією статтею призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речовий доказ: 3 мішки качанів кукурудзи вагою 81 кг., які віддані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , - залишити їх власнику ОСОБА_4 , анулювавши зберігальну розписку.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно зі ч. ч. 6, 7 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Хорольський районний суд, за виключенням оскарження обставин, які ніким не оспорювалися та не досліджувалися в суді.

Головуючий ОСОБА_1