Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/617/16 Головуючий в суді І-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 307 КК Доповідач: ОСОБА_2
У х в а л а
Іменем України

29.03.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0004585 за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2015 року у кримінальному провадженні 0000075 від 23.04.2014 року,

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, працюючого поваром в «Брітіш ПАБ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- визнано винуватим в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його приватною власністю.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2 956 гривень 80 копійок.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили змінений, з домашнього арешту на тримання під вартою, з взяттям під варту в залі суду.

За цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у невстановлений час та місці, незаконно з метою подальшого збуту придбав порошкоподібну речовину, масою не менше 0,549 г., яка містить психотропну речовину - амфетамін масою 0,093 г., що перебувала в двох клаптиках фольги масою 0,040 г. та 0,053 г., які поклав до прозорого поліетиленового пакету, який свою чергу поклав до паперової пачки з-під цигарок «Парламент» та продовжив незаконно зберігати з метою подальшого збуту.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 , 03.07.2014 року приблизно о 10 год. 40 хв., знаходячись на залізничному вокзалі станції Дарниця, що розташований по вул. Привокзальній, 3 в м. Києві та є місцем масового перебування громадян, незаконно, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 600 гривень, збув психотропну речовину - амфетамін масою 0,093 г. ОСОБА_9 (анкетні дані змінені).

Крім того, ОСОБА_7 у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у невстановлений час та місці, незаконно, повторно з метою подальшого збуту придбав порошкоподібну речовину, масою не менше 0,737 г., яка містить психотропну речовину - амфетамін масою 0,164 г., що перебувала в трьох клаптиках фольги масою 0,059 г., 0,047 г. та 0,058 г., які поклав до прозорого поліетиленового пікету, який у свою чергу поклав до паперової пачки з-під цигарок «Парламент» та продовжив незаконно зберігати з метою подальшого збуту. З метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_7 , 01.08.2014 року приблизно об 11 год. 30 хв., знаходячись на залізничному вокзалі станції Дарниця, що розташований по Вул. Привокзальній, 3 в м. Києві та є місцем масового перебування громадян, незаконно, повторно, шляхом продажу за грошові кошти в сумі 900 гривень, збув психотропну речовину - амфетамін масою 0,093 г. ОСОБА_9 (анкетні дані змінені).

Захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком суду просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити та пом`якшити призначене йому покарання шляхом призначення менш суворого покарання, не пов`язаного з реальним позбавленням волі, при цьому не вказуючи підстав для застосування положень ст. 69 КК України, враховуючи, що згідно санкції ч. 2 ст. 307 КК України такий вид покарання не передбачений.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник вказує як на підстави для зміни вироку на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки, на думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги пом`якшуючі вину обставини, вказавши про їх відсутність, а саме: визнання ним фактичних обставин вчиненого правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та ту обставину, що він є особою молодого віку, має постійне місце проживання і роботу, є одруженим та має на утриманні малолітнього сина 2009 року народження, а також те, що в період досудового розслідування та судового розгляду сумлінно виконував покладені нього судом обов`язки, що на думку захисту, пом`якшують його вину, та свідчить про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства і зміна призначеного йому покарання на менш суворе не буде суперечити законодавству України та міжнародним конвенціям з прав людини.

Крім того, апелянт вказує, що протягом досудового розслідування та розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, і умови зазначеного запобіжного заходу засудженим протягом майже півтора року не порушувались, будь-яких підстав для зміни такого запобіжного заходу ані в органу досудового розслідування, а ні у прокурора чи суду не виникало, а тому зміна, до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 нового запобіжного заходу, при відсутності підстав в минулому для застосування такого суворого запобіжного заходу відносно його підзахисного не відповідала вимогам ст. ст. 176-178, 181, 183 КПК України, оскільки прокурором, який підтримував державне обвинувачення, не наведено достатніх підстав про існування ризику або ризиків, які не дозволяють застосувати менш суворий запобіжний захід при ухваленні вироку.

В доповненнях до апеляційної скарги від 28.03.2016 року захисник ОСОБА_8 не змінюючи свої апеляційні вимоги додатково зазначив, що обвинувачений має на утриманні батька пенсіонера, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС та малолітнього сина 2009 року народження, які знаходяться на утриманні обвинуваченого, що на думку захисника значно знижує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, та дає підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, просили змінити вирок, та призначити покарання не пов`язане в позбавлення волі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги колегія приходить до висновку про їх безпідставність з таких підстав.

Висновки суду І-ї інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 307 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та у апеляційній скарзі не оспорюються, а тому судове рішення переглядається в межах апеляційної скарги захисника.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, який не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, а вказує лише на суворість призначеного ОСОБА_7 покарання

Так, посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та визнання вини, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки такі твердження є невірними так як обвинувачений визнав свою вину в ході розгляду справи по суті лише частково, та не повідомив органам досудового розслідування нових невідомих фактів чи, не надав нових даних і доказів, що спряли розкриттю злочину, що свідчить про відсутності щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому.

Також, колегія суддів критично розцінює доводи апеляційної скарги захисника з приводу наявності на утримані ОСОБА_7 батька пенсіонера та малолітньої дитини, оскільки як вбачається з матеріалів доповнень до апеляційної скарги, батько ОСОБА_7 ОСОБА_10 1964 року народження, є пенсіонером та ліквідатором аварії на ЧАЕС, та отримує обов`язкове пенсійне забезпечення, а дитина ОСОБА_11 , 2009 року народження не проживає з обвинуваченим, а він лише сплачує аліменти, що свідчить про необґрунтованість та надуманість доводів апеляційної скарги захисника в частині необхідності врахуванні при призначенні покарання ОСОБА_7 цих обставини.

Щодо доводів апеляції в частині необхідності пом`якшення призначеного ОСОБА_7 , покарання, колегія суддів ставиться критично, оскільки, враховуючи, що покарання за ч. 2 ст. 307 КК України судом першої інстанції призначено у мінімальних межах санкції цієї статті, а у справі не встановлено обставини, які необхідні для застосування ст.. 69 КК України, про що просить захисник, які пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Однак колегія суддів вважає, що захистом не наведено вказаних обставин, а тому застосування положень ст. 69 КК України відносно обвинуваченого неможливо, а відповідно неможливо і застосування ст. 75 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та вмотивовано проаналізував всі матеріали по справі, покази свідків, висновки експертів, вивчив матеріали справи та вірно прийшов до висновку про винність обвинуваченого у скоєному злочині та призначив покарання що відповідає тяжкості скоєного злочину в мінімальних межах санкції вказаної статті, врахувавши при цьому кількість епізодів, корисливий мотив скоєного злочину та підвищену суспільну небезпеку вчинених злочинів.

Крім того, постановлюючи вирок по даній справі, суд першої інстанції, послався на практику Європейського суду з прав людини, зокрема дослідивши докази по справі вказав про відсутність впливу та провокації з боку співробітників правоохоронних органів щодо ОСОБА_7 , про що вказував захисник.

Крім того, суд першої інстанції визнав недопустимим докази що складені з істотним порушенням вимог КПК України, а саме постанов про проведення контролю за вчиненням злочину від 25 04 2014 р. та від 30 07 2014 р., та відповідно відкинув як неналежний доказ протоколи про результати контролю за вчиненням злочину, від 03 07 2014 р. та 01 08 2014 р.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та мотивованим.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як засудженим так і іншими особами.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, що виключає застосування положень ст. 69 КК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для зміни вироку та пом`якшення покарання та застосування відносно обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414 КПК України, колегія суддів:

Ухвалила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23.12.2015 року у кримінальному провадженні 0000075 від 23.04.2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

_________________ ________________ _________________