АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11кп/796/649/2016 Головуючий в суді 1інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Києва, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимої востаннє

вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки на підставі ст. 75 КК України,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання

- за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_6 за сукупністю злочинів призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_6 даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року, і остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 тримання під вартою, залишено без змін до вступу вироку у законну силу.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 09 вересня 2015 року.

У справі вирішено питання речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_6 , 08 вересня 2015 року приблизно о 20 год. 45 хв., перебуваючи у торговельному залі аптеки «Доброго дня», що по вул. Харківське шосе, 158-К в м. Києві, діючи повторно, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з полиць аптеки товар на загальну суму 145 грн. 14 коп. та поклавши їх до внутрішньої кишені куртки, направилась до виходу, де була помічена працівником аптеки, яка намагалась її зупинити. Однак, утримуючи товар, усвідомлюючи, що її дії з таємного викрадення майна переросли у відкрите викрадення чужого майна, з місця вчинення злочину зникла.

Також, ОСОБА_6 , 09 вересня 2015 року приблизно о 15 год 25 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «Prostor», що по вул. Харківське шосе, 152 в м. Києві, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, взяла із полиць магазину товарна загальну суму 278 грн. 40 коп., та поклавши його до внутрішньої кишені куртки, направилась до виходу з магазину, де була помічена ОСОБА_9 , яка спостерігаючи за діями останньої, почала її зупиняти. ОСОБА_6 , утримуючи вказаний товар, усвідомлюючи, що її дії з таємного викрадення майна переросли у відкрите викрадення чужого майна, з місця вчинення злочину намагалась зникнути, однак була затримана працівником магазину.

Не оспорюючи фактичних обставин справи, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, вважаючи його надто суворим та призначити їй більш м`який вид покарання. Обгрутовує вимоги тим, що призначаючи покарання, суд неправильно зазначив як пом`якшуючу покарання обставину перебування на утриманні неповнолітньої дитини, оскільки відповідно до Закону, дитина, яка не досягла 14 років, є малолітньою. Крім того, посилається на недотримання судом положень ст. ст. 68, 69-1 КК України, згідно яких їй не може бути призначено покарання, що перевищує 2/3 максимального строку покарання, передбаченого санкцією статті.

Крім того, ОСОБА_6 після постановлення вироку до суду першої інстанції подала до клопотання, в якому просить перерахувати їй строк призначеного за вироком суду покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пом`якшити їй покарання, адвоката ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_6 та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченої, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186; ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, а також закінчений замах на відкрите викрадення майна, вчинене повторно за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами у справі в їх сукупності.

Оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і учасники судового провадження у такому випадку позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, перегляду в апеляційній інстанції підлягає виключно питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Так, доводи обвинуваченої про недотримання судом при призначенні покарання положень ст. ст. 68, 69-1 КК України, згідно яких їй не може бути призначено покарання, що перевищує 2/3 максимального строку покарання, передбаченого санкцією статті, за якою її визнано винуватою, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого санкцією частини Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається з вироку суду, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції з дотриманням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, призначив їй покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п.1, 2 ст. 66 КК України, а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, а також обставини вчинення злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка неодноразово судима, не працевлаштована, на утриманні якої перебуває неповнолітня донька 2005 року народження, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття.

Підстав до застосування ст. 69-1 КК України судом першої інстанції не встановлено, оскільки положення даної статті застосовуються за наявності усіх обставин, перелічених у пунктах 1 та 2 статті.

Не знаходить підстав до застосування ст. 69, ст. 69-1 КК України і колегія суддів.

Обгрунтовано судом першої інстанції застосована до ОСОБА_6 і ст. 71 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 постановлений згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. У вироку наведені належні та достатні мотиви його ухвалення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його зміни, як про це ставить питання в апеляційній скарзі обвинувачена.

Що стосується клопотання ОСОБА_6 , яке адресоване суду першої інстанції, про перерахування їй строку покарання, призначеного за вироком суду відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, то відповідно до ст. 537 КПК України, дане питання вирішується під час виконання вироків судом, визначеним ч. 2 ст. 539 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення,

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 16 березня 2016 року о 12.20 год.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4