Справа № 513/212/16-к
Провадження № 1-кп/513/29/16
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 квітня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Сарата кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000066 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Горняцького району Донецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 17 вересня 2012 року Саратським районним судом Одеської області за ст.15, ч.3 ст.185; ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, з приєднанням на підставі ст.71 КК України не відбутого покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 25 травня 2012 року у виді 3 місяців позбавлення волі і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; 17 вересня 2015 року ухвалою Харківського районного суду Харківської області на підставі ст. 81 КК України був звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 2 дні;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимим, останній раз 17 вересня 2012 Саратським районним судом Одеської області за ст.15, ч.3 ст.185; ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі терміном на 4 роки 3 місяці з приєднанням на підставі ст.71 КК України не відбутого покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 25 травня 2012 року у виді 3 місяців позбавлення волі і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців та звільнений 07 серпня 2015 року на підставі ст. 81 КК України ухвалою Харківського районного суду Харківської області умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців і 2 дні, в період не відбутого покарання, знову вчинив тяжкий злочин.

Так, 26 січня 2016 року приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, через хвіртку, проник на подвір`я будинку, а потім через отвір до господарської будівлі будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_4 , звідки таємно, повторно, викрав належне потерпілій майно, а саме: велосипед марки «Україна», вартістю 577 гривень 13 копійок, собаку породи «німецька вівчарка» вартістю 800 гривень, спричинивши останній матеріальні збитки на загальну суму 1377 гривень 13 копійок, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин, суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з чим, за згодою учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням документів щодо характеристики обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду повністю визнав свою вину, не оспорював вартість викраденого та пояснив, що 26 січня 2016 року він святкував день народження ОСОБА_6 за місцем проживання останньої по АДРЕСА_4 . Приблизно в обідній час він разом з іншими чоловіками за запрошенням чоловіка потерпілої, ОСОБА_7 , зайшов до будинку АДРЕСА_3 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_4 , де всі разом розпивали вино. Знаходячись у дворі вказаного будинку він побачив в приміщенні господарської будівлі велосипед марки «Україна» зеленого кольору та собаку породи "німецька вівчарка". Після чого він повернувся до будинку ОСОБА_6 , де продовжував вживати домашнє вино. На протязі дня він випив приблизно 1,5 л домашнього вина. Приблизно о 23 годині він вирішив викрасти з господарської будівлі ОСОБА_4 велосипед та собаку. З цією метою приблизно о 23 годині 30 хвилин він підійшов до будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_4 і через незачинену хвіртку проник на подвір`я, де через отвір потрапив до господарської будівлі, звідки викрав велосипед марки «Україна» зеленого кольору та разом із ланцюгом та нашийником викрав собаку породи «німецька вівчарка». Велосипед він покотив, а собаку привів за місцем проживання ОСОБА_6 , де велосипед поставив у дворі, а собаку прив`язав до огорожі. Вранці 27 січня 2016 року він виявив, що собака зняла нашийник та втекла. ОСОБА_6 вранці побачила велосипед і почала кричати, щоб він повернув його власнику. Увечері він на велосипеді поїхав в с. Надежда Саратського району Одеської області, де залишив велосипед у свого брата по матері ОСОБА_8 .

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила, що 26 січня 2016 року приблизно в обідній час вона пішла до своєї сестри. Коли повернулась, її чоловік, ОСОБА_7 розповів, що до них приходив ОСОБА_9 з іншими хлопцями і вживали домашнє вино. 27 січня 2016 року вранці вона виявила, що з господарської будівлі викрадені велосипед марки «Україна» зеленого кольору та собака породи «німецька вівчарка» разом з ланцюгом та нашийником. Приблизно через місяць велосипед їй повернули поліцейські. За собаку обвинувачений з нею не розрахувався, але претензій до обвинуваченого вона не має, просить його суворо не карати.

Аналізуючи досліджені докази, суд визнає їх допустимими та належними і приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням в інше приміщення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 інкрімінується така кваліфікуюча ознака, як проникнення у сховище. Оскільки обвинувачений проник в приміщення господарської будівлі, то в його діях відсутня така кваліфікуюча ознака, як проникнення у сховище, а тому суд її виключає.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання: обвинувачений вчинив тяжкий злочин, повністю визнав вину та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_5 суд визнає рецидив злочину та вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням всіх зазначених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, за яке обвинувачений засуджується даним вироком, ОСОБА_9 вчинив в період не відбутого покарання, призначеного йому вироком Саратського районного суду Одеської області від 17 вересня 2012 року. У зв`язку з чим, відповідно до ст.71 КК України, суд вважає необхідним до покарання, призначеного обвинуваченому за даним вироком, частково, у виді 6 місяців позбавлення волі, приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що існують ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_9 . Останній в період невідбутого покарання за попереднім вироком вчинив тяжкий злочин, за який засуджується до покарання у виді позбавлення волі. Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам уникнути покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_9 не має постійного джерела існування та міцних соціальних зв`язків, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та до набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Суд вважає необґрунтованими твердження обвинуваченого, що він не буде ухилятись від виконання вироку суду.

Речові докази: велосипед марки «Україна» та металевий ланцюг вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст.368-371, 373- 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, частково, у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, приєднати не відбуте покарання за вироком Саратського районного суду Одеської області від 17 вересня 2012 року та за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

До набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_5 , тобто з 05 квітня 2016 року. Зарахувати у строк покарання термін тримання засудженого ОСОБА_5 під вартою з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Речові докази: велосипед марки «Україна» та металевий ланцюг вважати повернутими потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1