У Х В А Л А

Справа № 183/2400/16

№ 1-кп/183/530/16

22 червня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу спливає 24.06.2016 року. В обґрунтування клопотання послався на те, що на теперішній час не змінились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачений підозрюється у вчиненні ряду тяжких та особливому тяжкому злочинах, може перешкоджати встановленню обставин кримінального провадження, впливати на свідків та потерпілих, а також переховуватися від суду з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому.

Представник потерпілої ОСОБА_6 залишив розгляд цього питання на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти продовження строку тримання під вартою та просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки останній має постійне місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_8 залишив вирішення цього питання на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи питання щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочинів, частина з яких відноситься до тяжких, а один до особливо тяжких; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; необхідність запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, вчиняти нові злочини, а також незаконно впливати на потерпілих і свідків, які ще не допитані судом. Крім того, стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тому, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ніякий з передбачених законом більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування його на волі буде суперечити інтересам суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 19 серпня 2016 року включно.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3