Справа № 630/139/14-к
В И Р О К
Іменем України
29 червня 2016 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинуваченого ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000458 за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шелестове, Коломацького району, Харківської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, розлучений (одружений з 08.2013р.), має доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час вчинення злочину працював водієм у Люботинській дистанції колії ПЧ-10, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_13 02 січня 2010 року близько 15:00, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_12 , здійснив закінчений замах на вбивство ОСОБА_12 , після чого погрожував вбивством ОСОБА_11 , за наступних обставин.

Так, ОСОБА_13 02 січня 2010 року у період приблизно між 12:40 та 15:00 знаходився у будинку АДРЕСА_1 , разом із власником будинку ОСОБА_12 , його дружиною ОСОБА_11 , а також зі своєю, на той час співмешканкою, ОСОБА_15 . Всі разом знаходились на кухні та сиділи за столом, а ОСОБА_13 сидів трохи в стороні.

Кілька разів ОСОБА_13 виходив з будинку на вулицю та коли вийшов черговий раз взяв з сараї домоволодіння сокиру, зайшов до будинку, зачинивши вхідні двері на ключ та сховався в коридорі за дверима, які вели до житлової частини будинку та покликав ОСОБА_12 вийти на вулицю. В той час, коли ОСОБА_12 вийшов до коридору, ОСОБА_13 зачинив двері до житлової частини будинку та, знаходячись за спиною ОСОБА_12 , почав наносити йому удари сокирою в область голови. Потерпілий ОСОБА_12 після першого удару повернувся та, захищаючись, виставив праву руку, по якій ОСОБА_13 наніс удар, після чого ОСОБА_12 почав падати, а ОСОБА_13 продовжив наносити потерпілому удари та всього наніс близько п`яти ударів по голові та один удар по правому передпліччю. Від отриманих ударів ОСОБА_12 впав на підлогу та знепритомнів. В результаті злочинних дій ОСОБА_13 . ОСОБА_12 були спричинені наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у виді струсу головного мозку, рублені рани голови, рублену рану лівої надключичної області, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягнули короткочасний розлад здоров`я, а також рублену рану правої кисті з пошкодженням сухожиль розгиначів 3-5 пальців, що відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень як таке, що викликало тривалий розлад здоров`я.

Злочинний намір, направлений на позбавлення життя ОСОБА_12 , не був доведений ОСОБА_13 до кінця з причин, що не залежали від його волі, а саме в зв`язку з тим, що травми, нанесені ОСОБА_12 виявились безпечними для життя, а втрату свідомості ОСОБА_13 сприйняв як смерть потерпілого.

Крім того, ОСОБА_13 02 січня 2010 року, перебуваючи у тому ж будинку потерпілого ОСОБА_12 , зайшов до прихожої кімнати, де на той час знаходились потерпіла ОСОБА_11 та співмешканка обвинуваченого ОСОБА_15 , тримаючи при цьому сокиру в руках та висловлюючи намір позбавити їх життя. ОСОБА_11 відступила назад в одну з кімнат будинку, реально сприймаючи намір ОСОБА_13 на позбавлення її життя, почала стукати у вікно та кликати на допомогу. ОСОБА_15 в цей час спочатку сховалась у кухні, а потім вибігла на вулицю. ОСОБА_13 зайшов до кімнати, де знаходилась ОСОБА_11 та повільно рухався до неї. ОСОБА_11 , намагаючись втекти від обвинуваченого спочатку стукала, а потім розбила вікно, порізавши при цьому праву руку, в результаті чого отримала різану рану на правій кисті.

В той момент, коли ОСОБА_13 наблизився до ОСОБА_11 та почав піднімати сокиру, остання схопила обома руками держак сокири, піджала ноги під себе та впала на підлогу. При цьому, ОСОБА_13 випустив сокиру із рук, після чого вийшов з кімнати та зник з місця вчиненого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_13 винним за пред`явленим обвинуваченням себе визнав, надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що 02.01.2010р. він зі своєю співмешканкою ОСОБА_15 перебував в гостях у подружжя ОСОБА_16 . Потерпілі та ОСОБА_15 пили вино, а обвинувачений пив кофе та погано себе почував, в зв`язку з чим часто виходив на вулицю. В якийсь момент він втратив пам`ять та не пам`ятає як наносив тілесні ушкодження будь-кому. Вбивати нікого він не хотів, оскільки з потерпілими підтримував дружні стосунки. У вчиненому обвинувачений розкаявся.

Суд вважає, що винність ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується зібраними у справі доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, суд виходить з наступного.

Так, за епізодом замаху на вбивство ОСОБА_12 винність ОСОБА_13 підтверджується наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_13 він знає з 1976 року, оскільки вони разом навчались в школі. З 2002 року вони разом працювали на залізниці та в зв`язку з цим спілкувались, у них склались дружні відносини. 29 або 30 грудня 2009 року ОСОБА_13 прийшов до ОСОБА_12 попросити позичити грошей, однак останній відмовив. Після цього, ОСОБА_13 прийшов до потерпілих 01.01.2010р. та попросив його впустити відпочити, на що ОСОБА_12 йому відмовив, оскільки вони збирались уходити. Обвинувачений спитав чи ОСОБА_12 його виганяє, на що останній відповів ствердно.

02.01.2010р. близько 12:00 до потерпілих прийшла ОСОБА_15 та попросила знайти ОСОБА_13 , оскільки його вже кілька днів не було вдома, на що ОСОБА_12 погодився та вони вдвох пішли шукати обвинуваченого. Знайшли його на залізничній станції, ОСОБА_13 був у стані сп`яніння. Після цього ОСОБА_15 купила вина та вони втрьох пішли додому до потерпілих чекати на поїзд до ОСОБА_17 , який відправлявся о 17:00. Прийшли додому, сіли за стіл на кухні, пили вино. ОСОБА_13 пив кофе, сидів трохи в стороні та неодноразово виходив на вулицю. Вийшовши одного разу, ОСОБА_13 покликав потерпілого на вулицю. ОСОБА_12 вийшов в коридор, але на вулицю вийти не зміг, оскільки двері були зачинені зсередини на ключ. Після цього, потерпілий відчув удар по голові ззаду та, повернувшись, побачив ОСОБА_13 який замахувався на нього сокирою. Потерпілий виставив руку, на яку прийшовся удар сокирою. Потім ОСОБА_13 наніс потерпілому ще один удар сокирою по голові, після чого потерпілий знепритомнів та інших ударів не пам`ятає.

При цьому, потерпілий пояснив, що ОСОБА_13 удари наносив гострою частиною сокири.

ОСОБА_12 вказав, що прийшов до тями вже в лікарні. При цьому, потерпілий допускає, що міг бути у свідомості одразу після подій, але у пам`яті це не відобразилось.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 , яка є колишньою дружиною обвинуваченого, пояснила, що вона проживала спільно із обвинуваченим близько двох років. ОСОБА_13 у тверезому стані поводиться нормально, однак у стані сп`яніння стає агресивним. Протягом спільного життя траплялось таке, що у стані сп`яніння ОСОБА_13 погрожував свідку. Вони не спілкуються з 2005 року.

Свідок ОСОБА_15 , яка є дружиною ОСОБА_13 , в порядку ст. 63 Конституції України відмовилась давати показання стосовно свого чоловіка.

Щодо інших обставин свідок пояснила, що після нового 2010 року вона приїхала до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 шукати свого чоловіка ОСОБА_13 , оскільки він поїхав, з його слів у с. Шелестове, за кілька днів до нового року та обіцяв повернутись наступного дня, але на новий рік додому не повернувся. Свідок разом із ОСОБА_12 шукали обвинуваченого близько 40 хвилин. Коли знайшли, свідок побачила, що ОСОБА_13 був в стані запою. Потерпілий запросив їх додому почекати поїзд. Сиділи за столом на кухні та пили каву, ОСОБА_12 пив вино. ОСОБА_13 сидів осторонь, оскільки зайшов до кухні останнім та йому не вистачило місця за столом. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кілька разів виходили на вулицю. Після того як вони в черговий раз вийшли, ОСОБА_13 повернувся сам та свідок, злякавшись, вибігла з будинку. При цьому, ОСОБА_11 залишилась в будинку. В коридорі свідок побачила ОСОБА_12 який сидів на полу, у нього була кров на руці, на голові пошкоджень не побачила, допомогла йому піднятись та ОСОБА_12 пішов в середину будинку. Свідок чула як розбилось скло. Через деякий час потерпілі вийшли на вулицю та ОСОБА_11 сказала, що забрала щось з рук ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що у січні 2010 року після нового року він займався справами по господарству коли до нього на подвір`я зайшли ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та мати ОСОБА_13 . Вони просили їх сховати, оскільки боялися ОСОБА_13 . Самих подій свідок не бачив та нічого не чув. ОСОБА_12 серед них не було.

Відповідно до висновку експерта № 9-Важ/10 від 13.01.2010р. у ОСОБА_12 встановлені закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, найімовірніше, рубаних ран голови, а також найімовірніше, різана рана правої кисті з пошкодженням сухожиль розгиначів 3-5 пальців, різана рана лівої надключичної області, які утворилися в результаті неодноразового травматичної дії предмета, що володіє

рублячими властивостями і не виключено, що могли бути отримані в термін, зазначений потерпілим та в постанові. За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, найімовірніше, рубаних ран голови, різана рана лівої надключичної області - це легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За ступенем тяжкості різана рана правої кисті з пошкодженням сухожиль розгиначів 3-5 пальців - це ушкодження середнього ступеня тяжкості, як викликало тривалий розлад здоров`я.

При цьому, допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_20 пояснив, що у потерпілого ОСОБА_12 було встановлено п`ять ран голови, чотири з яких виникли внаслідок дії предмета із рублячи ми властивостями, тобто у даному випадку гострою частиною сокири. Також встановлена одна рана, яка спричинена тупим предметом.

В ході огляду місця події, який зафіксовано в протоколі від 03.01.2010р., оглянуто домоволодіння гр.. ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду виявлено сліди ззовні схожі на кров на стіні у коридорі, на підлозі на вході в галерею, на дверях на вході в житлову частину будинку, на килимі в коридорі, на дверях, що ведуть до кухні, на порозі кухні, на домашніх капцях тощо. Також в ході огляду встановлено, що у залі даного будинку розбито вікно. Крім того, в ході огляду вилучено сокиру зі слідами схожими на кров; шапку; змив із плями червоного кольору з підлоги галереї; змив із плями червоного кольору зі стіни галереї; капці резинові; змив із плями червоного кольору з підлоги біля входу в будинок.

На пляжних капцях, вилучених з місця події; на ватному тампоні, вилученому у будинку біля входу біля дверей в галерею; на ватному тампоні, вилученому в галереї будинку, з лівого кута; на ватному тампоні, вилученому біля входу в галерею, виявлена кров людини групи В з ізогемаглютиніном анти-А, походження якої від гр. ОСОБА_12 не виключається (висновок експерта № 66-И/10 від 09.02.2010р.).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , які брали участь в огляді місця події 03.01.2010р. в якості понятих пояснили, що дійсно їх запросили бути понятими при огляді місця події. В будинку було багато людей, міліції. Свідків водили по різним кімнатам де пред`являли для огляду сліди, схожі на кров, а також щось вилучали. Свідок ОСОБА_19 зазначив, що при ньому були вилучені сокира, капці та змиви. Свідок ОСОБА_21 вказав, що сокиру бачив вже упаковану в пакет. Крім того, свідки зазначили, що під час частини огляду вони разом були присутніми та іноді їх водили окремо різними кімнатами.

Водночас, судом були оглянуті в судовому засіданні речові докази, а саме сокира та резинові капці, вилучені 03.01.2010р. з місця події та обвинувачений ОСОБА_13 не заперечував, що це саме та сокира, якою були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_12 .

В ході відтворення обстановки та обставин події від 02.02.2010р. потерпілий ОСОБА_12 надав показання, аналогічні наданим в судовому засіданні та на місці продемонстрував спосіб та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Згідно висновку експерта № 19-Важ/10 від 11.02.2010р. наявні у потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах, зазначених ним в ході відтворення обстановки і обставин події злочину від 02.02.2010 року з його участю.

Між нанесеними ударами по потерпілому ОСОБА_12 і наявними у нього тілесними ушкодженнями є причинний зв`язок.

Відповідно до висновку експерта № 67-И/10 від 11.02.2010р. на шапці і куртці, наданих на дослідження, виявлена кров людини групи В з ізогемагглютиніном анти-А, можливість походження якої від ОСОБА_22 не можна виключити. На штанах наявності крові не встановлено.

Штани та куртка були вилучені у ОСОБА_13 04.01.2010р. в ході огляду місця події, що відображено в протоколі (т. 1 а.с. 37). При цьому обвинувачений ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що під час проведення даних процесуальних дій поняті були відсутні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 пояснили, що у січні 2010 року вони обидва працювали у Коломацькому райвідділі міліції та були запрошені в якості понятих для проведення процесуальних дій. В таких процесуальних діях вони приймали участь кілька разів. При вилученні речей вони були вже запаковані та свідкам ці речі не пред`являли.

Разом із тим, судом були оглянуті в судовому засіданні речові докази, а саме шапку, штани та куртку. При співставленні бірки, яка містилась на пакеті та бірок, які були в ньому, суд дійшов висновку, що це саме ті речі, які були вилучені у ОСОБА_13 . Сам обвинувачений цього факту також не заперечував.

Відповідно до висновку експерта № 90-Ц/2010 від 26.02.2010р. в результаті проведення судово-медичної експертизи господарської сокири, представленої на

дослідження, виявлена кров людини особи чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні виявлені антигени В та Н, а в об`єктах №№1, 3, 4 виявлено ізогемагглютинін анти-А. Отже, сліди крові могли походити від чоловіка з груповою приналежністю крові В с ізогемагглютиніном анти-А і супутнім антигеном Н, яким міг бути громадянин ОСОБА_12 .

В ході очної ставки між потерпілим ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_13 , проведеної 04.03.2010р. потерпілий ОСОБА_12 надав показання, аналогічні наданим в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_12 в ході відтворення обстановки та обставин події 05.12.2010р. надав пояснення, аналогічні наданим в судовому засіданні та продемонстрував місце та спосіб нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 399-408).

Відповідно до висновку експерта № 190-Важ/10 від 04.01.2011р. (т. 1 а.с. 382) тілесні ушкодження наявні ОСОБА_12 , могли утворитися при обставинах, вказаних ОСОБА_12 в ході відтворення обстановки і обставин події 05.12.2010р.

В ході огляду місця події 09.09.2011р. (т. 2 а.с. 12-19), а саме житлового будинку потерпілого ОСОБА_12 в коридорі при вході в будинок виявлено пошкодження на стелі розмірами 9мм*2мм*1мм.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 6825 від 23.08.2013р. (т. 3 а.с. 41) ОСОБА_13 на момент скоєння протиправних дій, перебував у стані емоційного збудження на фоні алкогольного сп`яніння з проявом імпульсивних дій, який суттєво не впливав на його свідомість та поведінку. ОСОБА_13 на момент скоєння протиправних дій, не перебував у стані вираженого емоційного збудження (фрустрації) або емоційного напруження (стресу), що може розглядатися як психологічна підстава стану сильного душевного хвилювання. ОСОБА_13 на момент скоєння протиправних дій, у стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання, не перебував.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що огляду на характер дій обвинуваченого відносно потерпілого ОСОБА_12 , умисел ОСОБА_13 був направлений саме на вбивство потерпілого.

Такий висновок суду ґрунтується на обставинах вчиненого злочину, а саме на тому, що ОСОБА_13 , хоча і не ґрунтовно та не тривало, але готувався до вчинення злочину приніс до будинку із сараю сокиру, закрив вхідні двері на ключ та сховався в коридорі за дверима, які ведуть до житлової частини будинку, після чого покликав потерпілого ОСОБА_12 ; спосіб нанесення ударів, а саме гострою частиною сокири, ззаду, кількість ударів, а також тому факті, що потерпілий ОСОБА_12 впав та втратив свідомість, що, на думку суду і було причиною припинення дій ОСОБА_13 стосовно потерпілого ОСОБА_12 , оскільки він сприйняв втрату свідомості як його смерть, та саме з цих причин умисел обвинуваченого не був доведений до кінця.

Суд також приймає до уваги фізичний стан обвинуваченого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння як у день вчинення злочину, так і напередодні, що, за переконанням суду, враховуючи знаряддя злочину, спосіб нанесення ударів та їх кількість, свідчить про наявність умислу саме на вбивство.

Стосовно мотиву вчиненого ОСОБА_13 замаху на вбивство суд вважає, що злочин було вчинено з особистих мотивів на фоні попереднього тривалого вживання алкогольних напоїв. При цьому, потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснював, що взагалі стосунки між ним та ОСОБА_13 були нормальні, але не виключається, що ОСОБА_13 заздрив або тримав злобу на потерпілого.

За епізодом погрози ОСОБА_13 вбивством ОСОБА_11 , винність обвинуваченого підтверджується наступними доказами.

Так, згідно показань потерпілої ОСОБА_11 01.01.2010р. до них ввечері приходив ОСОБА_13 та просив пустити його в дім, хотів відсвяткувати новий рік, однак йому відмовили, оскільки потерпіли збирались уходити. 02.01.2010р. близько 12:00 до них додому приїхала ОСОБА_15 та попросила допомогти їй знайти ОСОБА_13 . Чоловік потерпілої пішов разом із ОСОБА_15 шукати обвинуваченого та невдовзі вони повернулись втрьох. ОСОБА_13 був у стані сп`яніння. Потім всі сіли за стіл на кухні, але ОСОБА_13 сидів окремо, пив каву та майже не розмовляв, часто виходив на вулицю. Вийшовши черговий раз, ОСОБА_13 покликав ОСОБА_12 та останній вийшов, а ОСОБА_15 сказала, що їм вже треба їхати та почала збиратись. ОСОБА_11 та ОСОБА_15 пішли в напрямку виходу, а їм на зустріч зайшов ОСОБА_13 , який тримав у руці сокиру та висловив намір позбавити їх життя. Спочатку висловлювання ОСОБА_13 про намір позбавити життя потерпіла сприйняла як жарт, але, побачивши кров, злякалась та відступила до однієї з кімнат та почала бити у вікно та кликати на допомогу. ОСОБА_13 зайшов за нею до кімнати, після чого потерпіла розбила вікно та порізала руку. Вилазити через вікно потерпіла не стала, оскільки злякалась того, що ОСОБА_13 вдарить її сокирою в спину. ОСОБА_13 підійшов до ОСОБА_11 та почав замахуватись сокирою та у цей час потерпіла схопила обома руками держак сокири, піджала під себе ноги та впала на підлогу, вихопивши тим самим сокиру з рук ОСОБА_13 , який розвернувся та пішов.

Після цього, ОСОБА_11 вийшла на вулицю та покликала на допомогу сусідів, які стояли на вулиці напроти будинку потерпілих. Потім ОСОБА_12 відвезли до Коломацької лікарні, де йому надали першу допомогу та відвезли до лікарні у м. Валки.

Відповідно до висновку експерта № 29-Важ/10 від 22.02.2010р. у гр.. ОСОБА_11 , були встановлені, найімовірніше, різані рани на правій кисті, які утворилися в результаті дії предмета, володіє ріжучими властивостями, однак термін їх утворення встановити не представляється можливим, зважаючи на недостатній опис наявних ран у поданій меддокументації. За ступенем тяжкості різані рани на правій кисті це легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження, наявні у гр. ОСОБА_11 , у вигляді різаних ран правої кисті (враховуючи дані з протоколу відтворення обстановки та обставин події), найімовірніше, могли утворитися при розбиванні нею віконного скла, а також не виключається їх отримання в момент вихоплювання сокири з рук ОСОБА_13 , більш точний механізм утворення тілесних ушкоджень встановити не представляється можливим, зважаючи на неповне відображення характеру наявних ран у наданій меддокументації.

Потерпіла ОСОБА_11 11.02.2010р. в ході відтворення обстановки та обставин події також надала пояснення, аналогічні наданим в судовому засіданні та в своєму житловому будинку показала де вони із чоловіком, ОСОБА_13 та ОСОБА_15 сиділи на кухні, де знаходився ОСОБА_13 коли погрожував потерпілій вбивством, а також кімнату, в якій потерпіла розбила вікно.

В ході очної ставки між потерпілою ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_13 , проведеної 04.03.2010р. потерпіла ОСОБА_11 надала показання, аналогічні наданим нею судовому засіданні.

Також аналогічні пояснення були надані потерпілою ОСОБА_11 в ході відтворення обстановки та обставин події 05.12.2010р. (т. 1 а.с. 387-398).

Аналізуючи описані вище доказі у їх сукупності, а також з огляду на їх об`єктивність, достатність та взаємозв`язок, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованих злочинів знайшла підтвердження в судовому засіданні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме як закінчений замах на умисне вбивство, та за ч. 1 ст. 129 КК України, а саме як погроза вбивством.

Вивченням особистості ОСОБА_13 судом встановлено, що обвинувачений має середню освіту, на момент вчинення злочину був розлучений, працював на Люботинській дистанції колії ПЧ-10 водієм автомобіля, має доньку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації характеризується нейтрально, за місцем фактичного проживання та за місцем роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

Згідно акту стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 34 від 26.02.2010р. ОСОБА_13 ознак психозу та слабоумства не виявляє, виявляє синдром залежності від алкоголю. За своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_13 знаходився поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, а у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Обставиною, яка обтяжує покарання для обвинуваченого, суд вважає вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире розкаяння у вчиненому, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, наявність неповнолітньої дитини.

При призначенні покарання ОСОБА_13 , суд, враховуючи тяжкість вчинених злочинів, всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, викладені вище, виходячи із положень ст. 65 КК України, а також із принципів законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів, призначає покарання за ч. 1 ст. 129 КК України у виді арешту.

Призначаючи покарання за ч. 1 ст. 115 КК України, суд вважає можливим застосувати положення ст. 69 КК України, враховуючи наявність кількох пом`якшуючих обставин та з урахуванням особи обвинуваченого, та призначає покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 7 місяців. При цьому суд виходить із того, що обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненні злочинів, а його незгода із пред`явленим йому обвинуваченням свідчить про його неправильне розуміння кваліфікації своїх дій, вчинення яких він фактично не оспорює. Крім того, обвинувачений добровільно відшкодував заподіяну потерпілим шкоду протягом розгляду справи, належним чином виконував свої процесуальні обов`язки протягом судового розгляду, що також свідчить про його виправлення.

Прокурором подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого витрат на лікування потерпілого ОСОБА_12 у розмірі 1345,20 грн.

Обвинувачений ОСОБА_13 позов прокурора визнав.

Згідно ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Наявність витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_12 та їх розмір підтверджується інформацією КЗОЗ «Валківська центральна районна лікарня» № 183 від 31.08.2013р. (т. 5 а.с. 32).

Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Таким чином, а також враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_13 позову прокурора, позов підлягає задоволенню.

Діючі заходи забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_13 відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз, згідно ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з засудженого на користь держави.

Питання про речові докази належить вирішити згідно ст.. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 369, 371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_13 визнати винним в вчиненні злочинів, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч.1 ст. 129 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців;

- за ч.1 ст. 129 КК України у виді арешту на 6 місяців.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_13 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати до строку відбування покарання строк перебування ОСОБА_13 під вартою з 26.04.2011р. по 25.07.2013р., а також строк перебування ОСОБА_13 на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 08.02.2010р. по 26.02.2010р. із розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, та один день стаціонарної судово-психіатричної експертизи відповідає двом дням позбавлення волі, та вважати ОСОБА_13 таким, що відбув призначене покарання..

Цивільний позов прокурора задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави в особі районного фінансового відділу Валківської районної державної адміністрації 1345 (одну тисячу триста сорок п`ять) грн. 20 коп. в якості відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_12 .

Речові докази, а саме поштовий конверт із піднігтьовим вмістом ОСОБА_13 , три тампони, вилучені в ході огляду місця події, одяг ОСОБА_13 , а саме шапку, куртку, брюки, зразок крові ОСОБА_12 на марлі (т. 1 а.с. 219), які знаходяться на зберіганні у Валківському ВП ГУНП України в Харківській області, знищити.

Речові докази, а саме пару пляжних капців (т. 1 а.с. 219), які знаходяться на зберіганні у Валківському ВП ГУНП України в Харківській області, повернути потерпілій ОСОБА_11 , а при відмові отримати знищити.

Речові докази, а саме пару господарську сокиру (т. 1 а.с. 224), яка знаходиться на зберіганні у Валківському ВП ГУНП України в Харківській області, повернути потерпілому ОСОБА_12 , а при відмові отримати знищити.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення криміналістичної експертизи № 2 від 25.01.2010р. у розмірі 200,61 грн.; дактилоскопічної експертизи № 1 від 25.01.2010р. у розмірі 200,61 грн.; судово-психологічної експертизи № 6825 від 23.08.2013р. у розмірі 6624 грн. стягнути з ОСОБА_13 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Присяжні ОСОБА_3
ОСОБА_4
ОСОБА_5