Справа № 173/2045/15-к
Номер провадження1-кп/173/5/2016
В И Р О К
іменем України

19 лютого 2016 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

Головуючого судді ОСОБА_1
При секретарі ОСОБА_2
За участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000701 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалівка, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого на ТОВ «Вільногірське скло» транспортувальником, дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.263 КК України
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , в липні місяці 2015 року у невстановлений слідством час, та дату, знаходячись на залізничній платформі №128 поблизу с. Чкалівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, знайшов металевий кастет, який поклав до своєї кишені верхнього одягу та умисно, без передбаченого на те законом дозволу носив при собі до 09.00 години 28 липня 2015 року, який в ході бійки між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 випав із карману ОСОБА_4 , та в подальшому був вилучений до Верхньодніпровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області співробітниками міліції.
Згідно висновку судової трасологічної експертизи №03/03-29 від 17.08.2015 року, металевий предмет, добровільно виданий 28.07.2015 року ОСОБА_7 в приміщенні Верхньодніпровського РВ в м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, являється холодною зброєю ударно дробильної дії, виготовлений саморобним способом за типом кастетів.
Крім цього, встановлено, що ОСОБА_4 , 28 липня 2015 року близько 09.00 години, знаходячись на автошляху, розташованому поблизу с. Чкалівка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, де в цей час перебував ОСОБА_6 , який є приватним підприємцем та здійснював виїзну роздрібну торгівлю продуктами харчування, в ході виниклої сварки з останнім, перебуваючи позаду ОСОБА_6 навмисно наніс останньому один удар рукою ззаду в область плеча. Після чого, ОСОБА_6 намагався повернутися обличчям до ОСОБА_4 для з`ясування його дій, однак останній обхватив рукою ОСОБА_6 за шию ззаду, та зробив крок назад, в результаті чого вони обоє впали правою стороною тіла на землю, після чого, ОСОБА_4 лівою рукою став навмисно наносити удари ОСОБА_6 в ліву область тулубу.
В цей момент із-за автомобіля вийшла дружина ОСОБА_6 ОСОБА_7 та розборонила останніх, після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину.
Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судово медичного експерта №910 від 21.08.2015 року, спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 6-го ребра по передньо пахвинній лінії ліворуч, синці на голові, садно на шиї, садно на тулубі, садна на нижніх та правій верхній кінцівках, крововилив у слизову нижньої губи.
Виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, садна на шиї, садна на тулубі, саден на нижніх та правій верхній кінцівках, крововиливу у слизову нижньої губи відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.
Пошкодження у вигляді закритого перелому 6-го ребра по передньо пахвинній лінії ліворуч відноситься до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як зазвичай викликаючи тривалий розлад здоров`я, терміном більше 21 дня. Вищевказані пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета. Давність їх утворення можливо у термін указаний обстеженим та в наданих на його ім`я медичних документах.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.263 КК України визнав повністю, та дав суду свідчення аналогічні свідченням, які він дав на досудовому слідстві. У скоєному щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що при вказаних в обвинувальному акті обставинах обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаних в описовій частині вироку злочинів підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за згодою учасників судового провадження, в силу ч.3 ст.349 КПК України, суд, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Зібрані у справі докази, свідчать про те, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфікували за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я;
ч.2 ст.263 КК України носіння кастету, без передбаченого законом дозволу.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо, раніше не судимий, скоєні ним злочини відносяться до категорії середньої тяжкості.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обговорюючи питання про заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки потерпілий дійсно переніс сильний психологічний стрес, приниження та фізичну біль.

З метою виправленн я та перевиховання обвинуваченого, а також попередження скоєння нових злочинів з його боку, з урахуванням сукупності пом`якшуючих обставин, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, передбаченого санкціями статті, за якими він визнаний винним, надавши випробувальний термін.
Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.
Судові витрати за проведення судово трасологічної експертизи відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України; суд,
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.263 КК УКРАЇНИ та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.122 КК УКРАЇНИ у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі
за ч.2 ст.263 КК УКРАЇНИ у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі
На підставі ст. 70 КК УКРАЇНИ призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким покаранням у вигляді 2 (двох) років позбавлення
Згідно ст. 75 КК УКРАЇНИ звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 1 (один) рік.

На підставі п.4 ст.76 КК УКРАЇНИ зобов`язати періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судово трасологічної експертизи № 03/03-29 від 17.08.2015 року в розмірі 306 (триста шість) гривень 90 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 заподіяну моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Речові докази по справі кастет, який переданий на зберігання в камеру схову речових доказів Верхньодніпровського ВП Дніпродзержинського ВП ГУНП України в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий: