УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст.407 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
потерпілої: ОСОБА_9 ,
прокурора: ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року, яким,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-09.02.2009, Коростенським міськрайсудом Житомирської області за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна (28.04.2009, апеляційним судом Житомирської області даний вирок змінено та визначено до відбуття, з застосуванням ст.69 КК України 3 роки позбавлення волі);
-25.05.2015, Коростенським міськрайсудом Житомирської області за сч.2 ст.309, ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, -
засуджено:
- за ч.3 ст.187 КК України - 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
- за ч.1 ст.317 КК України - 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.309 КК України 3 роки позбавлення волі;
На підставі ч.1 ст.70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_11 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Відповідно до ст.71 КК України, обвинуваченому ОСОБА_11 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом приєднання частково невідбутого покарання за вироком Коростенського міськрайсуду Житомирської області від 25.05.2015, у виді 10 років позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній - тримання під вартою, але не пізніше ніж до 07.04.2016.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_11 постановлено обраховувати з 03.08.2015 та постановлено зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_11 з 03.08.2015 по 08.02.2016 як відбуте покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Коростеня, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 06.06.2009, Овруцьким районним судом Житомирської області за ч.3 ст.187, ст.69 КК України до 6 років позбавлення волі;
- 25.04.2014, Коростенським міськрайсудом Житомирської області за ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень (ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.09.2015, вказане покарання замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт),
засуджено за ч.3 ст.187 КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.04.2014 обвинуваченому ОСОБА_12 призначено остаточне покарання у виді 10 років 6 днів позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній - тримання під вартою, але не пізніше ніж до 07.04.2016.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_12 постановлено обраховувати з 03.08.2015 та постановлено зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_12 з 03.08.2015 по 08.02.2016 як відбуте покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Коростеня, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 17.11.2014, Коростенським міськрайсудом Житомирської області за ч.3 ст.187 КК України до 8 років позбавлення волі;
- 16.10.2015, Овруцьким районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185 ч.2, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особисто належного йому майна,
засуджено за ч.3 ст.187КК України та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 16.10.2015 обвинуваченому ОСОБА_12 призначено остаточне у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній - тримання під вартою, але не пізніше ніж до 07.04.2016.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_13 постановлено обраховувати з 03.08.2015 та постановлено зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_13 з 03.08.2015 по 08.02.2016 як відбуте покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_14 задоволено. Стягнено з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_9 650 гривень моральної шкоди. Солідарно стягнено з обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_14 49 785 гривень заподіяної матеріальної шкоди.
Провадження в частині позовних вимог потерпілих про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 матеріальної шкоди закрито.
Стягнено на користь держави процесуальні витрати за проведення хімічної та трасологічної експертиз, з обвинуваченого ОСОБА_11 - 958 гривень 42 копійки, з обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по 344 гривень 02 копійки з кожного.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Крім зазначеного, ОСОБА_18 , в період часу з березня 2015 року по липень 2015 року в приміщенні гаража, розташованого на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 неодноразово шляхом куріння та ін`єкцій вживав наркотичні засоби, а також безоплатно та без отримання будь-якої матеріальної винагороди приводив до вказаного приміщення ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які також неодноразово у вказаному гаражі вживали наркотичні засоби шляхом куріння та ін`єкцій.
В період часу з червня 2015 року по 3.08.2015 року ОСОБА_18 незаконно придбав - знайшов на присадибних ділянках мешканців м. Коростеня рослини маку снотворного, які зривав та незаконно зберігаючи при собі, без мети збуту переносив до приміщення гаража та підсобного приміщення, які розташовані за місцем його проживання, а саме на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , де зберігав їх для власних потреб. 03.08.2015 року в період часу з 06 години до 07 години 30 хвилин під час санкціонованого обшуку в підсобному приміщенні за вищевказаною адресою працівниками міліції було виявлено та вилучено стебла зелено-коричневого кольору, які згідно висновку експерта №2/728 від 27.08.2015 року мають ботанічні ознаки рослин маку снотворного, містять наркотично-активні алкалоїди опію-морфін, кодеїн та являються особливо - небезпечним наркотичним засобом - маковою соломою, масою 554, 484 гр. у висушеному стані, що є великим розміром, а також обрізок пластикової пляшки з офольгованим папером з отворами на горловині пляшки з нашаруванням речовини коричневого кольору, яка згідно висновку експерта містить активний компонент - тетрагідроканнадінол та суміш каннабіноїдів і є особливо небезпечним наркотичним засобом екстрактом канабісу, отриманого внаслідок сухої перегонки, масою 0, 032 гр., та подрібнену рослинну масу, яка являється подрібненими коробочками та частинами рослин маку снотворного, які піддавались екстрагуванню органічним розчинником, наркотично-активні алкалоїди опію вилучені.
В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_6 вважає призначене його підзахисному ОСОБА_11 покарання занадто суворим. Не погоджується з висновком суду про відсутність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_11 . Наголошує, що ОСОБА_18 вину визнав повністю, щиро розкаявся та активно спряв розкриттю злочину на стадії досудового розслідування. Акцентує увагу, що при призначенні ОСОБА_18 покарання не було враховано, що він має на утриманні неповнолітню дитину, хворіє на ВІЛ/СНІД, позитивно характеризуються за місцем роботи та проживання. Не погоджується з рішенням суду про стягнення з ОСОБА_18 на користь держави 958 гривень судових витрат за проведення судових експертиз, так як такі дослідження повинні здійснюваться за рахунок коштів Державного бюджету України. За результатами апеляційного розгляду просить призначити ОСОБА_11 покарання з застосуванням правил ст.69 КК України.
- захисник ОСОБА_7 не погоджується з вироком суду першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що вина його підзахисного ОСОБА_12 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні належними доказами не доведена, що потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , а також обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_24 спростували доводи прокурора про причетність ОСОБА_12 до вчинення даного злочину. Вважає, що суд безпідставно визнав допустимими доказами відеозаписи на компакт - дисках, які не були відкриті йому та його підзахисному при ознайомленні з матеріалами провадження. Звертає увагу, що ОСОБА_15 лише допомагав обвинуваченим ОСОБА_19 , ОСОБА_18 та братові ОСОБА_25 збувати викрадені ними прикраси. За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду щодо ОСОБА_12 за ч.3 ст.187 КК України скасувати, винести новий, яким визнати останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.
- обвинувачений ОСОБА_11 не оспорюючи своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187 та ч.2 ст.309 КК України, не погоджується з вироком суду в частині його засудження за ч.1 ст.317 КК України, так як даний злочин він не вчиняв. Звертає увагу, що суд безпідставно не взяв до уваги його показання у судовому засіданні про те, що розбійний напад він вчиняв з ОСОБА_13 та ОСОБА_26 . Вважає, що суд повинен був визнати недопустимим доказом відеозапис до протоколу слідчого експерименту, який, не був відкритий йому та його захиснику при ознайомленні з матеріалами провадження. Наголошує, що з урахуванням визнання ним вини та даних, що його характеризують суд повинен був призначити йому менш суворе покарання. За результатами апеляційного розгляду просить пом`якшити йому покарання та призначити до відбуття остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.
- потерпіла ОСОБА_9 не погоджується з вироком суду в частині засудження ОСОБА_12 за ч.3 ст.187 КК України. Зазначає, що ОСОБА_15 не вчиняв розбійний напад, оскільки, не підпадає під антропологічні дані осіб, які його вчинили. Вважає, що разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_16 розбійний напад міг вчиняти брат ОСОБА_12 ОСОБА_27 , фото якого в перерві між судовими засіданнями їй показував адвокат ОСОБА_28 . Також вважає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_29 покарання є занадто суворим. За результатами апеляційного розгляду просить призначити ОСОБА_11 та ОСОБА_13 менш суворе покарання, а ОСОБА_12 за ч.3 ст.187 КК України виправдати. В доповненнях до апеляції просить визнати винним ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.198 КК України.
Від прокурора ОСОБА_30 до апеляційного суду Житомирської області надійшли заперечення на подані апеляційні скарги, в якій вона просить апеляції залишити без задоволення а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.02.2016 щодо обвинувачених без зміни, наводячи відповідні доводи на обгрунтування своєї позиції..
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої ОСОБА_9 , яка частково підтримала свою апеляційну скаргу та просила визнати винним ОСОБА_12 за збут викрадених у неї речей, думки захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали подані апеляційні скарги, міркування прокурора про відсутність підстав для їх задоволення, обговоривши доводи апеляцій та перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду про винність ОСОБА_12 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені наведеними у вироку доказами, які суд належно дослідив.
Доводи апеляцій про те, що ОСОБА_15 себе оговорив, а в дійсності цей злочин нібито вчинив його брат ОСОБА_27 спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , безпідставні і спростовані такими доказами.
Так, у судовому засіданні ОСОБА_15 показав, що він участі у розбійному нападі на потерпілих не приймав. Зазначив, що цей злочин вчинив його брат ОСОБА_27 спільно із ОСОБА_18 та ОСОБА_16 . Визнав, що допомагав учасникам злочину збувати в подальшому викрадені ними у потерпілих речі. Наголосив, що в ході досудового слідства оговорив себе у скоєнні розбійного нападу, так як мав на меті допомогти своєму брату ОСОБА_27 уникнути кримінальної відповідальності за його вчинення. З цією метою домовився з ОСОБА_18 та ОСОБА_16 щоб вони у своїх показаннях вказували на нього, як на співучасника у вчинені ними злочину. Після того, як брат ОСОБА_27 зник з місця проживання, він вирішив у суді говорити правду про свою непричетність до злочину.
Допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_18 та ОСОБА_16 підтвердили, що розбійний напад вчиняли спільно із ОСОБА_26 , а свої показання на досудовому слідстві про участь у злочині ОСОБА_12 давали згідно з його проханням.
При оцінці зазначених доводів обвинувачених, судом обґрунтовано було взято до уваги показання кожного з них в ході проведених з ними на досудовому слідстві слідчих експериментів. При цьому, суд, у присутності учасників судового розгляду, переглянув відеозаписи слідчих експериментів та прийшов до обґрунтованого висновку про їх допустимість як доказів у провадженні.
Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_13 під час вказаної слідчої дії від 04.08.2015., у нього була домовленість із ОСОБА_18 та братами ОСОБА_19 ( ОСОБА_31 та ОСОБА_27 ) на участь у розбійному нападі на потерпілих. З цією метою вони на ринку придбали рукавиці, матеріал для масок, іграшковий пістолет і вчотирьох пішли до будинку. Конкретизував, що ОСОБА_32 зупинився біля будинку та передумав йти з ними. Надягнувши маски він, через незначний проміжок часу, слідом за ОСОБА_18 та ОСОБА_33 зайшов до будинку. Побачив, що потерпіли вже лежали на підлозі а ОСОБА_15 наставив на них пістолет. При цьому добровільно та послідовно відтворив обставини вчиненого ними злочину, розповів про поведінку потерпілих та роль кожного з співучасників, їх місцезнаходження в будинку. Наголосив, що після вчинення злочину мав телефонну розмову із ОСОБА_26 , який повідомив, що з кимось побився. Також детально розповів про те, як вчотирьох переховувалися у м. Олевськ, де збули разом награбоване.
Фактично аналогічні показання, щодо обставин за яких було вчинено розбійний напад, і у обвинуваченого ОСОБА_11 в ході слідчого експерименту, що також мав місце 04.08.2015.
Зазначені показання обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , щодо того хто саме і де із братів ОСОБА_19 знаходився на час вчинення злочину, об`єктивно підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_35 ..
Так, потерпіла ОСОБА_9 показала, що 24.07.2015, перед тим, як було вчинено злочин, вона помітила, що біля будинку ходить молодий чоловік, який будучи одягнутим у кофту сірого кольору з капюшоном, вів себе досить підозріло спостерігаючи за її будинком та навколишньою обстановкою, розмовляв при цьому з кимось по мобільному телефону. В цей час до будинку зайшло троє чоловіків у чорних масках та чорних костюмах, які із застосуванням зброї вчинили розбійний напад. Про злочин відразу по телефону повідомила свого зятя ОСОБА_36 .. Коли зять повернувся додому вказала йому на чоловіка в сірій кофті з капюшоном, який перед злочином спостерігав за будинком та знову з`явився. Між зятем та невідомим відбулася бійка.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_37 підтвердив, що 24.07.2015., будучи повідомлений по телефону про вчинений злочин відразу повернувся додому. Біля будинку помітив молодого чоловіка в сірій кофті, який почав від нього втікати. Наздогнавши невідомого впізнав у ньому ОСОБА_38 , якого до цього знав. У ОСОБА_27 був у руках ніж. При спробі затримати ОСОБА_27 той вчинив супротив і між ними відбулася бійка, після чого той втік.
Згідно показань свідка ОСОБА_39 , 24.07.2015 вона знаходилась на подвір`ї потерпілих, а саме за їх будинком збирала абрикоси. Близько 10год. 40хв. від ОСОБА_9 дізналася про розбійний напад, який вчинили щодо неї троє чоловіків в масках із зброєю. Відмітила, що незадовго до цього бачила підозрілого чоловіка, який ходив біля будинку, і незважаючи на спеку, був одягнений у теплу кофту з капюшоном, який закривав обличчя, а тому вона його не зможе впізнати.
Зіставляючи як ці, так і інші досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності суд обґрунтовано взяв до уваги та поклав в основу вироку показання ОСОБА_12 дані ним в ході слідчого експерименту, що мав місце 05.08.2015. Згідно цих його показань, він детально, в присутності свого захисника та потерпілих, без будь якого примусу, розповів про те, як із братом ОСОБА_27 погодився спільно із ОСОБА_40 та ОСОБА_11 прийняти участь у розбійному нападі на потерпілих. З цією метою придбали на ринку штани, з яких виготовили собі маски. Зазначив, що брат ОСОБА_27 був одягнутий у сіру кофту з капюшоном. Перед нападом ОСОБА_27 відмовився брати у ньому участь і у будинок до потерпілих не заходив. Пропонував і йому відмовитись від участі у злочині. На місці показав, як зайшовши до будинку та погрожуючи пістолетом наказав жінкам лягти на підлогу, які дії вчиняли учасники злочину та потерпілі, за яких обставин ОСОБА_16 забрав золото. Конкретизував, що після вчинення злочину зателефонував брату ОСОБА_27 , який повідомив, що побився з якимось чоловіком. В подальшому викрадене вчотирьох збули у м. Олевськ.
Зазначеним у вироку доказам, якими доводиться вина обвинуваченого ОСОБА_12 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, суд дав належну оцінку в їх сукупності, обґрунтовано визнавши правдивими показання обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в ході проведених з ними на досудовому слідстві слідчих експериментів. Як встановлено судом, слідчі експерименти проводилися у присутності понятих та захисників, по їх закінченню зауважень щодо можливих процесуальних порушень при їх проведенні від учасників не надходило. При цьому, як обвинувачений ОСОБА_12 так і його захисник адвокат ОСОБА_7 відмовилися на пропозицію слідчого про перегляд відеозапису слідчого експерименту.
За вказаних обставин апеляційні доводи про недопустимість як доказу протоколів вказаної слідчої дії визнаються безпідставними.
Що ж до апеляційних доводів потерпілої ОСОБА_9 про її сумніви про те хто саме із братів ОСОБА_19 безпосередньо вчиняв розбійний напад, то у цьому питанні апеляційний суд повністю погоджується з висновками, які належним чином мотивовані та викладені судом першої інстанції у вироку. Згідно цих висновків саме ОСОБА_15 разом із ОСОБА_40 та ОСОБА_11 безпосередньо вчиняв розбійний напад, а ОСОБА_32 , як особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, в цей час перебував на вулиці поблизу будинку потерпілих. При цьому, судом було взято до уваги, що потерпіла ОСОБА_9 , в ході досудового та судового розгляду провадження неодноразово змінювала свої показання щодо можливого впізнання осіб, які вчинили розбійний напад. У судовому засіданні 17.11.2015 вказала на ОСОБА_12 , як на особу, що погрожувала її пістолетом системи «Наган» та в подальшому оглядала шафи. Зазначила, що на 200 відсотків у цьому впевнена. В подальшому, після спілкування поза межами судового залу з захисником ОСОБА_7 , стала заявляти, що має сумніви хто саме із братів ОСОБА_19 вчиняв розбійний напад.
Проте, з урахуванням того, що ОСОБА_9 не бачила обличь осіб, які вчиняли розбійний напад, ніколи не зустрічалася із ОСОБА_26 , в силу її стресового стану в наслідок вчиненого щодо неї та її рідних зухвалого злочину із застосуванням зброї, яку вона сприймала, як реальну, беручи до уваги встановлений факт впливу на неї стороною захисту поза межами судового засідання, суд першої інстанції обґрунтовано піддав критичній оцінці такій зміні у її показаннях щодо сумнівів хто саме із братів ОСОБА_19 вчиняв розбійний напад, та належним чином мотивував свої висновки щодо цього. З цими висновками суду, як вже зазначалося вище, повністю погоджується колегія суддів, а тому, апеляційна скарга потерпілої в цій частині визнається безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.
Наведені у вироку докази в обґрунтування винуватості ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України є допустимими, достовірними та достатніми, а апеляційні доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_11 , про відсутність в діях ОСОБА_12 складу даного кримінального правопорушення, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Що ж до апеляційних доводів обвинуваченого ОСОБА_11 про недоведеність його вини за ч.1 ст.317 КК України, то вони спростовуються, показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_23 про те, що, декілька разів, протягом весни-літа 2015 року він приходив до ОСОБА_18 , з яким, у приміщенні його гаража, що по вул. Свердлова, спільно виготовляв наркотичний засіб, який вони вживали шляхом ін`єкцій. Правдивість цих показань свідка обвинувачений ОСОБА_18 визнав у судовому засіданні, а тому, його апеляція задоволенню не підлягає.
Не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню, і апеляційні твердження захисника ОСОБА_6 про незаконне стягнення з його підзахисного ОСОБА_11 судових витрат за проведення судових експертиз. У відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, що і було зроблено судом при ухвалені у даному проваджені вироку щодо обвинувачених.
Також є безпідставними доводи апеляцій захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 про суворість призначеного обвинуваченим покарання.
Призначаючи обвинуваченим покарання суд правильно керувався вимогами ст. 65 КК України, повно та об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчинених ними злочинів, один із яких, передбачений ч.3 ст.187 КК України відноситься до категорії особливо тяжкими, обставин та наслідків їх вчинення. Взято судом до уваги і те, що всі обвинувачені раніше судимі, ОСОБА_18 вчинив рецидив злочинів, оскільки має непогашену судимість за ст.ст.307 ч.2, 309 ч.2 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 раніше засуджувалися за вчинення аналогічного злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, з чого належних висновків не зробили та на шлях виправлення не стали.
За відсутності щирого каяття обвинувачених, з чим погоджується колегія суддів, інших обставин, що пом`якшують їм покарання, суд призначив ОСОБА_12 , ОСОБА_29 та ОСОБА_11 покарання у виді реального позбавлення волі у межах санкції інкримінованих їм злочинів, що колегія суддів вважає правильним.
З урахуванням наведеного, підстави для зміни вироку за мотивами викладеними в апеляційних скаргах, відсутні.
Разом з тим, при постановленні ухвали, колегія суддів враховує положення ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») та зараховує обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в строк відбуття покарання строк їх попереднього ув`язнення, який рахується з 08 лютого 2016 року по 25 квітня 2016 року включно, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 лютого 2016 року, щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - без зміни.
У відповідності до ст.72 КК України зарахувати обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в строк відбуття покарання строк їх попереднього ув`язнення, який рахується з 08 лютого 2016 року по 25 квітня 2016 року включно.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а особою, яка перебуває під вартою в той же самий строк з дня вручення йому її копії.
Судді: