Єдиний унікальний номер 225/6722/15-к
Номер провадження 11-кп/775/437/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті, у залі судових засідань апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження № 0001859 від 04 листопада 2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 січня 2016 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новгородське міста Дзержинська Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 19 січня 1998 року Ясинуватським районним судом Донецької області за ст. 140 ч. 2 КК України (1960р.) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 2) 28 грудня 1988 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст.ст. 81 ч.4, 89 ч.1, 141 ч.2 КК України (1960р.) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 01 грудня 1997 року Дніпропетровським обласним судом за ст.ст. 69, 17 ч.2, 93 п. «а», 222 ч.1, 142 ч.3, 193 ч.3 КК України (1960р.) до 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 4) 16 березня 1999 року Харківським районним судом Харківської області за ст. 183-3 ч.2 КК України (1960р.) до 10 років 6 місяців позбавлення волі; 5) 02 жовтня 2006 року Ясинуватським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 390 ч.2, 289 ч.3, 309 ч.1, 263 ч.1. ч.2 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 6) 28 грудня 2006 року Дзержинським міським судом Донецької за ст.ст. 289 ч.3, 121 ч.2, 129 ч.1, 263 ч.1, 70 ч.1, 70 ч.4 КК України до 11 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14 травня 2015 року умовно-достроково, на невідбутий строк 2 роки 6 місяців, який мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71КК України частково приєднано невідбуте покарання, призначене за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 28 грудня 2006 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_5 у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі,

в с т а н о в и л а:

Згідно оскаржуваного вироку, 02 листопада 2015 року приблизно о 22 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, зайшов у двір будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , де за допомогою фізичної сили шляхом пошкодження замку на вхідній двері проник до вказаного будинку, звідки повторно, таємно, викрав алюмінієвий молочний бак ємкістю 40 літрів вартістю 60 гривень, алюмінієву соковарку вартістю 120 гривень, алюмінієву жаровню вартістю 50 гривень, тепловентилятор Rotex RAS07-Н вартістю 80 гривень, цифровий супутниковий приймач Globo 7010А вартістю 250 гривень, утюг Viconte VC-433 вартістю 170 гривень, а також з приміщення горища таємно викрав три труби довжиною 4 метри кожна, діаметром 3/4 дюйми вартістю 140 гривень кожна, загальною вартістю 420 гривень, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1150 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , посилаючись на порушення судом кримінального процесуального закону, вважає призначене йому покарання надто суворим та просить його пом`якшити. Також зазначає, що незгоден з тим, що кримінальне правопорушення скоїв у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, що обтяжує покарання, незгоден з характеристикою за місцем мешкання. Посилається на те, що суд не прийняв до уваги думку потерпілого, який не має до нього ніяких претензій.

У доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на порушення прав потерпілого та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

У запереченнях проти апеляційної скарги прокурор просить вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 349 КПК України під час судового засідання суд повинен визначити обсяг і порядок дослідження доказів у справі. Як передбачено ч. 3 вказаної статті суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , судом першої інстанції дотримано вказані вимоги закону.

В результаті прослуховування технічного запису, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував обставини вчинення кримінального правопорушення та визнав свою провину у повному обсязі.

Вищезазначене підтверджується як журналом судового засідання від 14 січня 2016 року ( а.к.п. 38-39), так і технічним носієм інформації на якому зафіксовано судовий процес у суді першої інстанції.

З урахуванням повного визнання ОСОБА_5 вини, суд першої інстанції, з?ясувавши думку всіх учасників судового розгляду щодо можливості розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, роз?яснивши сторонам судового провадження наслідки такого розгляду, розглянув кримінальне провадження в порядку скороченого судового розгляду. Обвинувачений не заперечував проти такого розгляду кримінального провадження.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявна розписка ОСОБА_5 про визнання ним фактичних обставин провадження, розуміння змісту цих обставин, відсутность жодних сумнівів у добровільності його позиції, а також з роз`ясненням, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (а.к.п.37).

Таким чином, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_5 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України такими, що отримані без порушення процедури, передбаченої ст. 349 КПК України та не піддаються сумнівам. Отже, колегія суддів вважає доводи обвинуваченого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи такими, що суперечать вимогам ч.2 ст.394 КПК України, а тому їх не перевіряє.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про суворість призначеного йому покарання, на переконання колегія суддів, також є безпідставними, так як призначено воно у відповідності до загальних засад призначення покарань, визначених статтями 50, 65, 66 КК України, підстав вважати, що визначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є занадто суворим, немає.

При обранні ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції урахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, злочин вчинив під час умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання за інший злочин, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

На думку колегії суддів, покарання є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також таким, що відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині порушення прав потерпілого, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

З журналу судового засідання та технічного носія інформації, на якому зафіксовано судовий процес у суді першої інстанції вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 приймав участь в судовому розгляді, не заперечував щодо можливості розгляду провадження у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, при цьому судом першої інстанції була врахована його думка при призначені покарання.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягли скасування чи зміну судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги з вищезазначених доводів відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 15 січня 2016 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в ред. ЗУ від 26 листопада 2015 року) строк утримання ОСОБА_5 під вартою з 16 січня 2016 року по 05 квітня 2016 року зарахувати в строк відбуття покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: