Справа № 725/575/13-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2013 року. Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

з участю прокурора Блауша В.В.

потерпілої ОСОБА_1

обвинуваченого ОСОБА_2,

при секретарі Біленькій Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці кримінальне провадження №0000279 по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 (Німеччина), українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше неодноразово судимого, останній раз Шевченківським районним судом м.Чернівці за ст.187 ч.2 та ст.185 ч.2 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 в грудні 2012 року вчинив крадіжку чужого майна при наступних обставинах:

Так, 15 грудня 2012 року приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_2 під час проїзду в тролейбусі маршруту №2 від зупинки «Кишинівська» до зупинки «Міст», що розташовані по вул.Руській в м.Чернівці, з жіночої сумочки громадянки ОСОБА_1, таємно, протиправно, умисно, повторно викрав гаманець чорного кольору фірми «Шанель» вартістю 200 гривень, всередині якого знаходилися гроші в сумі 281 грн., 50 доларів США, що згідно встановленого курсу НБУ від 15.12.2012 року становить 405 грн. 05 коп., кредитна картка та зарплатна картка КБ «ПриватБанк», видані на імя ОСОБА_1, та дисконтні картки різних магазинів, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють. Після чого з місця вчинення злочину скрився, чим спричинив ОСОБА_1 матеріальної шкоди на загальну суму 905 грн. 05 коп.

31 січня 2013 року між потерпілою ОСОБА_1 та підозрюваним ОСОБА_2 укладено угоду про примирення.

За умовами даної угоди підозрюваний ОСОБА_2 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному вище діянні та повністю відшкодував потерпілій ОСОБА_1 матеріальні збитки та зобовязався беззастережно визнати свою винуватість у судовому провадженні.

Крім того, сторони погодилися з призначенням ОСОБА_2 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України у вигляді 1 (одного) року та 6 (шість) місяців обмеження волі.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_2 підтримали угоду про визнання винуватості від 31.01.2013 року та просили суд її затвердити.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_2 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз'яснені судом.

Обвинувачений ОСОБА_2 та потерпіла ОСОБА_1 вказували на те, що вказана угода про примирення укладена між ними добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди про примирення, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_1, перевіривши угоду на відповідність вимогам ст.ст. 471,473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що у її затвердженні необхідно відмовити, а матеріали кримінального провадження повернути прокурору, виходячи з наступного:

Так, згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадження у формі приватного обвинувачення.

Як було встановлено судом, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно, який відповідно до норми ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Судом з'ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Разом з тим, судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Зокрема, вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці його було засуджено за ст.187 ч.2 та ст.185 ч.2 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Постановою Староміського районного суду м.Вінниці від 17.09.2012 року ОСОБА_2 було замінено невідбуту частину покарання, а саме 1 рік 7 місяців 12 днів виправних робіт з утриманням 20 % заробітку в дохід держави. Станом на 25.12.2012 року засуджений ОСОБА_2 відбув два місяці пять днів виправних робіт. Невідбута частина складає 1 рік 5 місяців 07 днів (а.с.125).

Проте, як вбачається із угоди про примирення від 31.01.2013 року, ОСОБА_2 призначено покарання за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі. При цьому, при укладенні угоди, сторонами при призначенні покарання ОСОБА_2 не враховано невідбуту частину покарання.

Таким чином, на погляд суду, вказана угода про примирення від 31.01.2013 року не відповідає вимогам нормам Загальної частини Кримінального кодексу України, а саме в частині призначення покарання за сукупністю вироків.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди про примирення і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст.314,376,468-469,471,473-475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_1 та підозрюваним ОСОБА_2 від 31 січня 2013 року

Матеріали кримінального провадження №0000279 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України повернути прокурору Першотравневого району м.Чернівці для продовження досудового розслідування в порядку передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4