Справа № 472/487/16-к
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2016 року смт.Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000 265 від 28 березня 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Веселинове, Миколаївської області, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2016 року біля 22 години обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_8 , котра проживає в АДРЕСА_2 затіяв сварку з потерпілою ОСОБА_7 . В ході сварки у нього виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. Реалізуючи свій злочинний намір безпідставно наніс удар кулаком руки в область голови ОСОБА_7 від чого вона впала на землю. Продовжуючи свої противоправні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень обвинувачений наніс ряд ударів ногами в область тулуба потерпілій.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у виді крововиливів обличчя, тулуба і кінцівок, садна обличчя, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині не визнав і показав, що 27 березня 2016 року в вечірній час перебував в домоволодінні ОСОБА_9 . Між ним та ОСОБА_10 виникла сварка і через деякий час на подвір`я вийшла ОСОБА_11 та ОСОБА_12 котрі напали на нього. Іванцова палицею нанесла йому удар по голові і він відштовхнувши від себе осіб котрі на нього напали покинув домоволодіння. Тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_13 не спричиняв.

Не дивлячись на невизнання підсудним ОСОБА_3 вини за ч. 1 ст.125 КК України, його вина у заподіянні потерпілій ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 27 березня 2016 року біля 22 години вечора вона перебувала в своєму будинку і почула крики її доньки про допомогу. Взявши палицю вийшла на подвір`я домоволодіння і побачила там ОСОБА_14 , який сварився з її донькою ОСОБА_15 . Вона стала виганяти його з подвір`я, однак останній вдарив її рукою в область обличчя від чого вона впала на землю. Не маючи змоги піднятися ОСОБА_16 став наносити їй удари ногами по різним частинам тіла. Лише після того як на допомогу прибігла сусідка ОСОБА_12 припинив побиття.

Зазначені вище показання потерпілої ОСОБА_7 в частині отримання нею тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 1438 від 28 березня 2016 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 мали місце: крововиливи обличчя, тулубу і кінцівок, садна обличчя. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Характер і локалізація вказаних тілесних ушкоджень узгоджуються з механізмом їх утворення, повідомленим потерпілою, що вказує на достовірність її показань.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що 27 березня 2016 року в вечірній час перебуваючи на подвір`ї свого домоволодіння побачила ОСОБА_17 , котрий вибіг з городу і був в стані алкогольного сп`яніння. Він штовхнув її і вона впала та піднявшись стала кричати про допомогу і забігла в будинок. Вийшовши з будинку побачила, що мати ОСОБА_11 лежить на землі біля забору і на обличчі у неї була кров. Сусідка ОСОБА_12 допомогла піднятись матері і вони викликали швидку медичну допомогу та повідомили поліцію

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що 27 березня 2016 року в вечірній час почула крики ОСОБА_19 про допомогу. Підійшовши до домоволодіння останньої побачила, що ОСОБА_16 вибіг з подвір`я і побіг в провулок. Зайшовши в подвір`я побачила, що на землі лежала ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_20 показала суду, що 27 березня 2016 року почула крики про допомогу її сусідки ОСОБА_8 . Прибігши до домоволодіння останньої побачила, що ОСОБА_16 ударив потерпілу і вона впала на землю. Після чого продовжував наносити удари ногами по тулубу.Лише після того вона відтягнула його він припинив побиття потерпілої.

Аналіз та оцінка доказів в своїй сукупності підтверджують вину обвинуваченого у заподіянні потерпілій легких тілесних ушкоджень 27 березня 2016 року.

Суд кваліфікує дії підсудного за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не наносив потерпілій тілесних ушкоджень спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами: показаннями потерпілої, яка вказала, що саме ОСОБА_3 27 березня біля 22 години вечора в домоволодінні її доньки вдарив її рукою в область обличчя від чого вона впала на землю. Не маючи змоги піднятися ОСОБА_16 став наносити їй удари ногами по різним частинам тіла.

Зазначені вище показання потерпілої ОСОБА_7 в частині одержання нею тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 1438 від 28 березня 2016 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 мали місце: крововиливи обличчя, тулубу і кінцівок, садна обличчя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , ОСОБА_18 та ОСОБА_12 показали, що дійсно в вечірній час 27 березня 2016 року вони бачили ОСОБА_14 на території домоволодіння ОСОБА_8 , котра проживає в АДРЕСА_2 ., який безпричинно побив потерпілу ОСОБА_7 . На підставі досліджених доказів суд приходить до переконання, що обвинувачений ОСОБА_3 діяв умисно, внаслідок чого від його неправомірних дій були заподіяні потерпілій легкі тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу підсудного.

Відповідно до ст.12 КК України вчинений підсудним злочин передбачений ч.1 ст.125 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Підсудний ОСОБА_3 не судимий, за місцем проживання характеризується посереньо.

На підставі наведеного, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, обтяжуючої обставини покарання, зокрема вчинення злочину відносно особи похилого віку вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження вчинення нових злочинів, можливо та доцільно призначити покарання у виді штрафу.

Обрання до набрання вироком законної сили запобіжного захожу щодо обвинуваченого суд не вважає за необхідне, оскільки обвинувачений на протязі судового розгляду добросовісно виконував процесуальні обов`язки, завжди з`являвся на виклики суду.

Судових витрат та речових доказів по даній справі не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 днів з моменту проголошення вироку через Веселинівський районний суд Миколаївської області.

Суддя Веселинівського райсуду ОСОБА_1