Справа № 365/447/16-к
Номер провадження:1-кп/365/18/16

В И Р О К
Іменем України
08.07.2016 року смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Строганівка Приазовського району Запорізької області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійно-технічною освітою, неодруженого, працездатного, офіційно непрацюючого, такого, що не має судимості
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України,-
26 червня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_8 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення на наступних умовах.
Обвинувачений ОСОБА_7 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України в межах пред"явленого обвинувачення, а саме в тому, що він 04 червня 2016 року у першій половині дня, за місцем проживання потерпілого ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 , в усній формі домовився з останнім взяти в нього у безоплатне користування строком на чотири дні, без права розпорядження майном, човен для його використання при ловлі риби на водоймі біля с. Вільне Згурівського району Київської області.
05 червня 2016 року у першій половині дня обвинувачений ОСОБА_7 прибув до місця проживання ОСОБА_8 за вищевказаною адресою, після чого за допомогою останнього погрузив на власний мотоблок металевий саморобний човен довжиною 284 см, шириною в найширшій частині 96 см, висотою бортів 40 см, який знаходився на території двору потерпілого ОСОБА_8 та перевіз вказаний човен до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 отримав у відання від потерпілого ОСОБА_8 вказаний металевий човен.
Після спливу обумовленого в усній домовленості терміну повернення човна, а саме 10 червня 2016 року потерпілий ОСОБА_8 відвідував обвинуваченого ОСОБА_7 за місцем його проживання та просив повернути йому човен. При цьому, останній пообіцяв повернути потерпілому його майно пізніше.
12 червня 2016 року у обвинуваченого ОСОБА_7 виник прямий умисел на привласнення човна, який перебув у його віданні на підставі усної домовленості з потерпілим ОСОБА_9 . Після цього, реалізуючи свій злочинний умисел, цього ж дня, близько 09 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, за допомогою власного мотоблока доставив вказаний човен до території по АДРЕСА_2 , де шляхом обману переконав ОСОБА_10 у належності вказаного човна саме йому, тобто обвинуваченому ОСОБА_7 . Одразу після чого останній продав цей човен ОСОБА_10 за ціною 150 гривень.
Відповідно до висновку експерта № С-127 від 15.06.2016 року залишкова вартість металевого саморобного човна становить 700 гривень.
Своїми умисними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 шкоду на вказану суму.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив привласнення чужого майна особою, яке перебувало в її віданні, тобто злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч. 1 ст. 191 КК України.
На даний час обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 примирились. Потерпілий претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не бажає.
Сторони угоди згодні на призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі терміном 2 (два) роки із застосування ст.ст. 75,76 ч. 1 п.п. 2-4 КК України із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Тобто обвинувачений ОСОБА_7 зобовязується не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання протягом вказаного періоду та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції згідно відповідного графіку.
Сторони угоди повністю розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, визнав беззастережно, просив затвердити угоду про примирення і призначити йому узгоджену в угоді міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_8 просив затвердити угоду про примирення на визначених умовах.
Прокурор ОСОБА_11 в підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про примирення не заперечувала.
Суд дійшов висновку, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_8 повністю усвідомлюють зміст укладеної між ними угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений визнає себе беззастережно винуватим, цілком розуміють свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання.
Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та закону, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди. За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив привласнення чужого майна особою, яке перебувало в її віданні, тобто злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч. 1 ст. 191 КК України, та йому має бути призначене покарання, передбачене санкцією даної статті та узгоджене сторонами угоди про примирення у виді позбавлення волі терміном 2 (два) роки із застосування ст.ст. 75,76 ч. 1 п.п. 2-4 КК України із звільненням від відбуття покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік 6 (шість) місяців з покладенням визначених обв`язків.
При визначенні можливості призначення обвинуваченому покарання, узгодженого сторонами угоди про примирення, судом враховано, що вчинене кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувавався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Судом також враховані обставини, що пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України. Суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання, встановити іспитовий строк 1 рік 6 місяців та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
Матеріальна шкода заподіяна злочином становить 700 гривень 00 копійок.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Речовий доказ: металевий саморобний човен зеленого кольору довжиною 284 см, шириною в найширшій частині 96 см, висотою бортів 40 см, з рельєфними літерами у задній частині «Г.Ф.С.», який знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , залишити йому як власнику.
Керуючись ст. 191 ч. 1 КК України, ст.ст. 314,373,374,394,424,468,471,473-476 КПК України, суд, -

Визнати винуватим ОСОБА_6 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Згідно п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти такі обовязки :
·не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції протягом вказаного періоду;
·повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання протягом вказаного періоду;
·періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції згідно встновленого графіку.
Запобіжний захід ОСОБА_12 не обирати.
Матеріальна шкода становить 700 гривень 00 копійок.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Речовий доказ: металевий саморобний човен зеленого кольору довжиною 284 см, шириною в найширшій частині 96 см, висотою бортів 40 см, з рельєфними літерами у задній частині «Г.Ф.С.», який знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , залишити йому як власнику.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Київської області через Згурівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_13