АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадж. №11сс/778/588/16 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_1

розглянула 07 жовтня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з одночасним визначенням застави, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого п.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

адвокат ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого п.5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України за наступних обставин.

Так, у вересні 2016 року старший слідчий слідчого відділу Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області ОСОБА_8 , дізнавшись про факт розслідування ОСОБА_9 вказаного кримінального провадження та, достовірно знаючи про місце перебування викраденого автомобілю «Opel Corsa» жовтого кольору, державний номер НОМЕР_1 , діючи умисно з корисливих мотивів, запропонувала ОСОБА_9 отримати неправомірну вигоду від заявниці ОСОБА_10 за повернення вказаного автомобілю їй як власнику, на що ОСОБА_9 погодилася.

19.09.2016 р. ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді слідчого Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Запорізькій області, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, діючи за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 , реалізуючи спільний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 , перебуваючи у власному кабінеті, розташованому в приміщенні Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області за адресою м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12-а, повідомила ОСОБА_10 про необхідність передачі їй, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 неправомірної вигоди за повернення їй викраденого автомобіля, зазначивши при цьому, що їй достовірно відомо місцезнаходження вказаного автомобіля. При цьому, ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_10 про те, що порядок передачі грошових коштів та повернення автомобіля їй повідомить ОСОБА_11 , який був обізнаний про злочинний план ОСОБА_9 та ОСОБА_8

19.09.2016 р. ОСОБА_11 , будучи заздалегідь обізнаним про злочинний умисел ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , розуміючи, що указані особи є працівниками поліції та в силу свого службового становища мають повноваження щодо розслідування обставин викрадення у ОСОБА_10 автомобіля, достовірно знаючи про місце знаходження викраденого автомобіля, виконуючи свою роль у вчиненні злочину, яка полягала у забезпеченні схоронності викраденого у ОСОБА_10 автомобіля та наданні ОСОБА_10 детальної інформації про умови передачі останньою неправомірної вигоди за повернення автомобілю, реалізовуючи спільний із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 за повернення останній викраденого автомобіля, діючи з корисливим мотивом, домовився зі ОСОБА_10 про зустріч для висунення їй вимог щодо умов передачі останньою неправомірної вигоди за повернення її автомобілю.

Продовжуючи виконувати свою роль у вчиненні злочину, ОСОБА_11 дав вказівку ОСОБА_6 в особистій зустрічі із ОСОБА_10 повідомити останній детальну інформацію про умови передачі ОСОБА_10 неправомірної вигоди за повернення автомобілю.

ОСОБА_6 , будучи заздалегідь обізнаним про злочинний умисел ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , розуміючи, що указані особи є працівниками поліції та в силу свого службового становища мають повноваження щодо розслідування обставин викрадення у ОСОБА_10 автомобіля, достовірно знаючи про місце знаходження викраденого автомобіля, виконуючи свою роль у вчиненні злочину, яка полягала у забезпеченні схоронності викраденого у ОСОБА_10 автомобіля, наданні ОСОБА_10 детальної інформації про умови передачі останньою неправомірної вигоди за повернення автомобілю, отриманні у останньої грошових коштів та подальшої передачі отриманих коштів іншим співучасникам, поверненні ОСОБА_10 автомобілю та документів на нього, реалізовуючи спільний із ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 за повернення останній викраденого автомобіля, діючи з корисливим мотивом, 21.09.2016 приблизно о 15-00 годині, перебуваючи біля автозаправної станції (Укрнафта) по вул. Каховській в м. Запоріжжя, виконуючи вказівку ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_10 про необхідність передачі їм 2800 доларів США та 5000 гривень, запевнивши, що вони передадуть їй викрадений автомобіль «Opel Corsa» жовтого кольору, державний номер НОМЕР_1 . Після чого, ОСОБА_10 передала ОСОБА_6 частину неправомірної вигоди 5000 гривень за повернення їй автомобілю. При цьому, ОСОБА_6 запевнив її, що у разі передачі їм ще 2800 доларів США автомобіль їй буде повернуто.

23.09.2016 р. приблизно о 14-30 годин ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати спільний з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 злочинний умисел, направлений на отримання ними неправомірної вигоди за повернення ОСОБА_10 її автомобілю, виконуючи свою роль у вчиненні злочину, перебуваючи по вул. Весняній у м. Запоріжжя, отримав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 2800 доларів США (за курсом НБУ станом на 23.09.2016 - 72576 грн.) для себе, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Після чого ОСОБА_6 передав ОСОБА_10 у фактичне володіння належний їй автомобіль «Opel Corsa» жовтого кольору, державний номер НОМЕР_1 , ключ від автомобілю та свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу.

19 вересня 2016 р. під №0000318 до ЄРДР внесено відомості про злочин, передбачений ч.3 ст. 368 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначив, що ОСОБА_6 вчинив пособництво в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненою за попередньою змовою групою осіб. При цьому слідчий зазначив, що вина підозрюваного, незважаючи на часткове визнання вини, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами. Вбачає, що існують ризики можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, можливості знищити, переховати документи, речі, інші докази; підозрюваний може незаконно впливати на іншого підозрюваного.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, тобто є підстави вважати, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, і з урахуванням тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суворості можливого покарання, особи обвинуваченого, того факту, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що мають місце ризики пов`язані із можливістю переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду, і застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обгрунтованим, доцільним та достатнім, і відповідає винятковості даного запобіжного заходу. Крім того, яслідчий суддя визнав заставу в розмірі 80 мінімальних заробітних плат, про одночасне застосування якої просив слідчий непомірно високою, такою що суперечить вимогам ч.4 ст. 182 КПК України, і застосував до підозрюваного заставу в розмірі встановленому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, 30 мінімальних заробітних плат, що становить 41 340 гривень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 посилається на відсутність доказів, що свідчать про наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, необгрунтованість тверджень суду щодо наявності ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, відсутність обгрунтування неможливості застосування до підозрюваногобільш м`яких запобіжних заходів, неврахування відсутності в підозрюваного судимостей, наявності малолітньої дитини на утриманні, двох осіб, що виявили бажання бути поручителями ОСОБА_6 . Просить ухвалу скасувати, в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, прокурора, який висловив заперечення доводам та вимогам захисника, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що дає достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри, висунутої ОСОБА_6 підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: копіями протоколів огляду, ідентифікації, помітки та вручення грошових коштів від 23.09.206 р., 21.09.2016 р., протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.09.2016 р., протоколів допиту свідка ОСОБА_12 від 19.09.2016 р. та 22.09.2016 р., копією протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_12 від 24.09.2016 р., копією протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 26.09.2016 р., копіями протоколів обшуку від 26.09.2016 р., копією протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 вд 26.09.2016 р., іншими матеріалами кримінального провадження дослідженими і оціненими слідчим суддею.

При цьому судова колегія зауважує, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи надані докази, суд прийшов до висновку, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину є вірогідною.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу розглянуто слідчим з урахуванням вимог ст. 193 КПК України.

Слідчий суддя встановив наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України щодо переховування підозрюваного та перевірив його обгрунтованість.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, у сукупності із обставинами провадження, тяжкістю вчиненого злочину та очікуване покарання у виді позбавлення волі, у разі визнання підозрюваного винним, враховані слідчим суддею і підтверджують обгрунтоване існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду і одночасно свідчать про недостатність застосування на даному початковому етапі слідства альтернативного запобіжного заходу.

Наявність у ОСОБА_6 місця проживання та малолітньої дитини, не є дієвими важелями для протилежного висновку і, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, не переконують апеляційний суд у належній процесуальній поведінці підозрюваного.
З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність виключних обставин, передбачених ст. 183 КПК України та інших обставин, які свідчать про необхідність застосування відносно ОСОБА_6 обмежувального заходу у вигляді запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворий запобіжний захід не може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, які випливають зі змісту ст. 177 КПК України.
Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід,незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутої останньому підозри та встановленого ризику, є на даному етапі адекватним превентивним заходом.
Визначений слідчим суддею розмір застави, менший, ніж той про застосування якого просив слідчий, є обгрунтованим. Слідчим суддею враховано не лише вимоги ч.4 ст. 182 КПК України, а й матеріальний стан підозрюваного. Підстав для зменшення встановленого слідчим суддею розміру, який є наближеним до встановленого законодавством мінімального, не вбачається

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 вересня 2016 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4