АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1767/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 622/1251/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
власника майна - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000693 та накладено арешт на майно, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000693 та накладено арешт на майно, а саме автомобіль УАЗ 469-б, зеленого кольору, 1978 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , який було тимчасово вилучено під час огляду місця події 12.10.2016 року, шляхом заборони користування та розпорядження вказаним автомобілем.
Слідчий суддя, посилаючись на те, що тимчасово вилучене майно в даному випадку відповідає критеріям, визначеним у ст. 167 КПК України, а також на необхідність у накладенні арешту на майно, дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого.
Не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року скасувати та постановити нову, якою повернути володільцю вказаний автомобіль. Окрім цього, апелянт просить поновити строк на оскарження ухвали від 13.10.2016 року, посилаючись на те, що повний текст ухвали, яка була постановлена без його виклику він отримав лише 27.10.2016 року.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що автомобіль, на який накладено арешт, він зібрав власноруч шляхом встановлення нових вузлів та агрегатів, в подальшому хотів вказані вузли та агрегати оформити та зареєструвати автомобіль. З метою вирішення господарських питань поїхав на зазначеному автомобілі до с. Зрубанка Золочівського району Харківської області. На час зупинки транспортного засобу в автомобілі знаходилися будівельні матеріали, гроші в сумі 6000 гривень, інструменти, вказане майно було вилучено 08.10.2016 року, проте до теперішнього часу це майно не повернуто. Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі замість 08.10.2016 року вказана дата 12.10.2016 року. Протокол про вилучення речей працівники поліції змусили підписати. Умисних дій на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, не вчиняв, а тому рішення суду є незаконним.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення власника майна, який підтримав клопотання про поновлення апеляційного строку та апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на обгрунтованість ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга частковому задоволенню, виходячи з наступного:
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 був присутній у судовому засіданні 13.10.2016 року під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно. З апеляційною скаргою ОСОБА_8 звернувся 01.11.2016 року, при цьому, посилання апелянта на те, що він отримав копію повного тексту оскаржуваної ухвали 27.10.2016 року ніким не спростовані. Вказану обставину апеляційний суд розцінює як підставу для поновлення пропущеного строку, оскільки наявність у особи повного тексту оскаржуваного судового рішення обумовлює можливість належного обґрунтування вимог апеляційної скарги. За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 117 КПК України, клопотання ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а строк на апеляційне оскарження поновленню.
З матеріалів справи вбачається, що 13.10.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000693 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про те, що 08.10.2016 року ОСОБА_6 керував транспортним засобом УАЗ 469б, державний номер НОМЕР_1 , при цьому надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . При звірянні відповідності вузлів та агрегатів вказаного транспортного засобу в ході огляду встановлено, що на транспортному засобі відсутні будь-які номери шасі та рами. Кузовні частини автомобіля мають чисельні сліди переварювання.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з доводами слідчого та прокурора про необхідність накладення арешту на майно, а також з висновками слідчого судді про наявність підстав для арешту транспортного засобу, який відповідає критеріям, визначеним ст. 167 КПК України та має ознаки речового доказу у кримінальному провадженні.
Разом з цим, колегією суддів встановлені суттєві протиріччя в резолютивній частині ухвали слідчого судді від 13.10.2016 року. Так, ним накладено арешт на автомобіль УАЗ 469б, зеленого кольору, 1978 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 шляхом заборони користування та розпорядження цим автомобілем, і одночасно прийнято рішення про передання автомобілю на зберігання до штрафного майданчика Золочівського ВП Дергачівського ВПГУНП в Харківській області.
У розумінні положень ст. 317 ЦК України зміст права власності складають три правомочності: право володіння, користування та розпорядження особою своїм майном. Право володіння означає юридично забезпечену власнику можливість мати майно у своєму безпосередньому фізичному чи юридичному віданні, у сфері свого фактичного господарського чи іншого впливу.
Враховуючи, що при застосування арешту автомобіля слідчим суддею не застосовано заборону його власнику або володільцю ним володіти, то визначення місцем зберігання цього майна, а саме - штрафний майданчик Золочівського ВП Дергачівського ВПГУНП в Харківській області порушує право власника майна у реалізації права володіння вказаним вище транспортним засобом.
За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині визначення місця зберігання майна. В іншій частині ухвала слідчого судді за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 не підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000693 та накладено арешт на майно задовольнити, а вказаний строк поновити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Золочівського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000693 та накладено арешт на майно скасувати в частині визначення місця зберігання майна.
Визначити місцем зберігання автомобіля УАЗ 469б, зеленого кольору, 1978 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 домоволодіння за адресою: Харківська область, Зачепилівський район, с. Жовтневе.
Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за зберігання арештованого майна.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді