У Х В А Л А
29.11.2016 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне клопотання прокурора Рівненської місцевої прокуратури про арешт майна, -
в с т а н о в и в:
Прокурор Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт автомобіля " ЗАЗ Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 . Своє клопотання обгрунтовує тим, що номер кузова вказаного автомобіля піддавався змінам шляхом перебивання та повторним нанесенням маркувальних позначень номера кузова не заводським способом. Згідно постанови слідчого від 20.10.2016 року даний автомобіль визнаний та приєднаний до матеріалів досудового розслідування в якості речового доказу та поміщений на зберігання на територію спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих засобів Рівненської філії ДП МВС України " Інформ-Ресурси". Враховуючи те, що автомобіль являється речовим доказом, тому є необхідність у встановленні заборони власнику автомобіля розпоряджатися ним будь-яким способом та використовувати з метою уникнення ризиків продажу чи вивозу за кордон.

Прокурор в судове засідання не з"явився, хоча повідомлявся належним чином.

В судовому засідання представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, а передати даний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що в провадженні СВ Рівненського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0006970 від 04.10.2016 року за фактом перебивання номера кузова даного автомобіля не заводським способом за ст. 290 КК України. На даний момент особи, якій повідомлено про підозру, немає.

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери корпоративні права, які перебувають у нього або і в інших осіб, фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Частиною 4 ст. 170 КПК України визначено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як було встановлено під час розгляду клопотання, автомобіль був вилучений 04 жовтня 2016 року , а клопотання про арешт майна подане прокурором до суду, аж 24 листопада 2016 року, тобто з порушенням вимог зазначеної норми процесуального закону.
При вирішенні цього питання слідчий суддя керується нормами ст. 171 КПК України , які стосуються як змісту клопотання про арешт майна, так і строків його подання до слідчого судді, суду. Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. Тому у випадку подання клопотання слідчого чи прокурора з порушенням строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК, слідчий суддя постановляє ухвалу про повернення цього клопотання прокурору.

При цьому слід враховувати положення, закріплені у ст. 117 КПК, де визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Отже, якщо разом із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна стороною кримінального провадження подається клопотання про поновлення процесуального строку, слідчий суддя, оцінивши причини пропуску строку як поважні, поновлює їх своєю ухвалою та розглядає клопотання про арешт майна по суті. Однак прокурор з клопотанням про поновлення процесуальних строків до суду не звертався.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, про повернення клопотання прокурору у зв"язку з пропущенням прооцесуальних строків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 117,170, 171,174,167, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Повернути прокурору Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 клопотання про арешт майна - автомобіля " ЗАЗ Ланос" д.н.з. НОМЕР_1 у зв"язку з пропуском процесульних строків звернення до суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1