У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року про повернення заяви засудженого.

За вироком Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за ст. 86-1, пунктами «б», «г», «е» ст. 93, статтями 42, 43, 14 КК (у редакції 1960 року) до вищої міри покарання смертної кари (розстрілу).
Ухвалою Верховного Суду України від 09 вересня 1999 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково, виключено з вироку застосування до нього примусового лікування від алкоголізму на підставі ст. 14 КК (у редакції 1960 року), в решті вирок залишено без зміни.
Ухвалою Одеського обласного суду від 30 травня 2000 року ОСОБА_6 замінено покарання у виді смертної кари на довічне позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду із заявою від 06 квітня 2015 року про перегляд вироку Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року щодо нього за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про поновлення йому строку для подачі заяви за нововиявленими обставинами, а заяву засудженого про перегляд вироку стосовно нього за нововиявленими обставинами повернуто засудженому. Своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що у своїй заяві ОСОБА_6 вказує на незаконне, на його думку, тримання його під вартою з 16 травня по 19 листопада 1995 року, у зв`язку з чим було порушено його права, і просить постановити щодо нього виправдувальний вирок. Суд зазначає, що ОСОБА_6 про ці обставини було відомо ще у 1999 році при розгляді справи в суді першої інстанції, попри це він не навів жодної поважної причини, з якої можливо було би поновити пропущений ним строк.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та про призначення нового розгляду в цьому суді внаслідок порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме: порушення його права на захист, розгляду його справи незаконним складом суду апеляційної інстанції та безпідставного висновку суду про відсутність поважної причини пропуску ним строку на звернення з такою заявою.
У доповненні до касаційної скарги засуджений вказує на те, що апеляційний суд, крім іншого, порушив правила інстанційної підсудності. На підтвердження своїх доводів він надав копію ухвали ВССУ від 17 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання своєї скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження за скаргою та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 460 КПК учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, що набрало законної сили.
Згідно з ч. 1 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Як убачається з ухвали Апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року, ОСОБА_6 звернувся до цього суду із заявою про перегляд вироку Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року, постановленого в порядку КПК 1960 року як судом першої інстанції.
Оскільки прийнятим у 2012 році новим Кримінальним процесуальним кодексом України було змінено чинне кримінальне процесуальне законодавство, Апеляційний суд Одеської області позбавлений можливості здійснювати кримінальне провадження за нововиявленими обставинами рішень Одеського обласного суду, постановлених останнім як судом першої інстанції, тому що зазначений апеляційний суд є судом апеляційної інстанції.
Така позиція відповідає висновкам Верховного Суду України, які відповідно до ст. 458 КПК є обов`язковими для всіх судів України, викладеним в ухвалі від 21 квітня 2015 року (справа щодо ОСОБА_8 ). Апеляційний суд, який розглядав справи як суд першої інстанції, у зв`язку зі зміною чинного законодавства України не є судом першої інстанції, а тому позбавлений можливості здійснити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами.
Аналогічної позиції дотримався Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 17 вересня 2015 року, постановленій за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_7 .
Таким чином, вирішення Апеляційним судом Одеської області питань, пов`язаних із переглядом вироку Одеського обласного суду за нововиявленими обставинами, суперечить правилам інстанційної підсудності, визначеним статтями 33, 463 КПК, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Із наведеного вбачається, що розгляд заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року стосовно нього за нововиявленими обставинами на підставі положень ч. 1 ст. 463 КПК повинен відбуватись у суді першої інстанції. З урахуванням правил територіальної підсудності, встановлених ч. 1 ст. 32 КПК, таким місцевим судом є Комінтернівський районний суд Одеської області за місцем скоєння злочину.
Враховуючи викладене і керуючись статтями 433, 434439, 463 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2015 року про повернення заяви засудженогопро перегляд вироку Одеського обласного суду від 26 квітня 1999 року стосовно нього скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції у Комінтернівському районному суді Одеської області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3