Справа № 534/1299/16-к
Провадження № 1-кп/534/149/16
ВИРОК
Іменем України
27 липня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю сторін
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні матеріали кримінального провадження № 0000797 у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.11.2006 року Комсомольським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

08.09.2008 року Комсомольським міським судом за ч.ч.2,3 ст.185, 70,71 КК України до трьох років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

28.01.2009 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.12.2009 року умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 11 днів;

16.09.2011 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 , ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

17.01.2012 року Козельщинським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.01.2015 року по закінченню строку відбування покарання;

04.02.2016 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 вчинив незакінчений замах на крадіжку чужого майна за таких обставин:
06.07.2016 близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , з метою викрадення чужого майна, прибув до будівлі ПАТ «Укртелеком» за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Миру 18, де таємно, повторно з корисливих спонукань, шляхом вільного доступу проник до оглядового пристрою кабельної каналізації № 3 ПАТ «Укртелеком», звідки з використанням заздалегідь заготовлених інструментів відрізав 13,5 м. кабельно-провідникової продукції ліній зв`язку марки ТПП 100х2х0,5 але свій злочинний намір не довів до кінця по причині, що не залежала від його волі - на місці вчинення злочину був затриманий працівниками охорони ПАТ «Укртелеком».

Внаслідок пошкодження кабелю ПАТ «Укртелеком» було завдано матеріальної шкоди на сумму 2 464 грн. 83 коп.

Свою вину в пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 визнав повністю.
Представник потерпілої особи до суду не з`явився, направивши відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявляє у справі цивільний позов з вимогою відшкодування завданих злочином матеріальних збитків.

Обгрунтовуючи висновки про доведеність вини обвинуваченого в скоєнні інкримінованого злочину, суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, обмежившись допитом обвинуваченого, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи та об`єм викраденого майна по справі ніким не оспорюються, а відтак, кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185КК України вважає вірною, а його вину доведеною повністю, оскільки він таємно, повторно намагався вчинити викрадення чужого майна, але не вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причини, що не залежала від його волі.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 вчинив замах на злочин проти власності, який не закінчив з причини, що не залежала від його волі.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

. Згідно із представленими медичними довідками, на обліках у лікарів-нарколога та психіатра ОСОБА_4 не перебуває, від проходження ЛКК відмовився, проживає один, сім`ї не має, за місцем проживання характеризується як особа, на яку не надходять скарги від сусідів. Не працює, єдиним джерелом доходу зі слів обвинуваченого слугує заробіток у приватних осіб. Інші характеризуючи дані на особу обвинуваченого в матеріалах справи не представлені.

Вирішуючи питання про вид та міру кримінального покарання, суд, приймаючи до уваги ту обставину, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів і знову вчинив умисний злочин в період відбування покарання за попереднім вироком, з врахуванням положень ст. 50, ч.2 ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочини, а також запобігання вчиненню ними нових злочинів, суд вважає, що відбувати покарання ОСОБА_4 повинен в лише в умовах ізоляції від суспільства. Остаточна міра покарання визначена судом з врахуванням пом`якшуючої покарання обставини визнання обвинуваченим своєї вини.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілою особою позову, ( а.с 16-17) суд виходить з наступного:
Відповідно до ст. 129 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна (далі Постанова) при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Розмір збитків (ст.1192 ЦК України), що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Вартість викраденого майна по справі встановлена органам досудового розслідування, жодним учасником у справі не оспорюється, а відтак, заявлені потерпілим вимоги що відшкодування завданої майнової шкоди підлягають повному задоволенню.

Покладаючи на обвинуваченого обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд виходить з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Питання про речові докази у справі вирішене судом у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України із призначенням покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

У відповідності до положень ст.71 КК України за сукупністю вироків призначене за згаданим злочином покарання частково приєднати до покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду від 04 лютого 2016 року і остаточно до відбуття призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу з метою забезпечення виконання судового рішення запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 залишити попереднім тримання під вартою.

Строк покарання відраховувати з 06 липня 2016 року.

Цивільний позов ПАТ «Укртелеком» задовольнити. Стягнути з засудженого на користь ПАТ «Укртелеком» завдані злочином збитки в сумі 2 464 грн. 83 коп.

Речові докази по справі: інструмент та обладнання, що стали знаряддям вчинення злочину (а.с. 36-38) знищити, 3 фрагменти кабелю загальною довжиною 13,5 м. залишити власнику, як йому належні.

На вирок суду протягом 30 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_1