11-кп/775/141/2016(м)
220/910/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0000362 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, на вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області, громадянина України, не судимого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати усіма видами транспортних засобів строком на три роки. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (іспитовим строком три роки), з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 2767,50 грн.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 та стягнуто з ОСОБА_7 на її користь 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 10 травня 2015 року, приблизно о 01 годині, у темний час доби, керуючи на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 технічно справним автомобілем «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по проїжджій частині зі сторони автодороги сполученням «Донецьк-Запоріжжя» у бік с. Комар та, проїжджаючи ділянку вказаної дороги на роз`їзді проїжджих частин вул.Фролова та вул.Васильєва у с.Комар Великоновосілківського району Донецької області, діючи в порушення вимог п. 12.4, п.п. «б» п. 12.9, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- п. 12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;

- п.п. «б» п. 12.9. Водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість в світлі фар спостерігати за дорожньою обстановкою, станом дорожнього покриття та погодними умовами, не маючи перешкод технічного характеру, не врахував дорожню обстановку та рухаючись з перевищенням дозволеної у населених пунктах швидкістю, а саме зі швидкістю не менш ніж 84,3 км/год, не впорався з керуванням автомобіля та виїхав на узбіччя між роз`їздом вул. Фролова та вул. Васильєва с. Комар Великоновосілківського району Донецької області, де сталося зіткнення передньою частиною автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 під його керуванням з проростаючим деревом.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому кісток зводу черепа, крововиливу у м`які тканини по передній поверхні грудної клітини зліва, перелому 7-го ребра зліва, саден та синців верхніх та нижніх кінцівок, лоскутної рани лівої голені, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Смерть ОСОБА_9 настала від набряку головного мозку, що розвинувся внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток зводу та основи черепу, крововиливом під оболонки головного мозку, та знаходиться в прямому причинному зв`язку з пошкодженнями, отриманими при ДТП.

Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_9 .

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності обвинувачення та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду щодо останнього скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Зазначає, що суд в повній мірі не врахував обставини та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, його наслідки, процесуальну поведінку обвинуваченого та дані про його особу, а саме те, що під час досудового розслідування та в суді обвинувачений вину не визнав, надавав суперечливі та неправдиві показання, не вибачився перед потерпілою та не вжив заходів для відшкодування шкоди останній. Звертає увагу, що обвинувачений не одружений, офіційно не працевлаштований, що свідчіть про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків. Тому вважає призначене покарання ОСОБА_7 м`яким, а рішення про звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України необґрунтованим, що не відповідає вимогам та цілям, визначеним ст.ст.50,65 КК України.

В своїх запереченнях обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_8 вказують на законність вироку та просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника про необґрунтованість апеляційної скарги та законність судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом були досліджені та оцінені.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та відповідно кваліфікував дії останнього.

А тому висновки суду в цій частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд належним чином врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, дані щодо особи самого обвинуваченого, а саме те, що він не судимий, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку 2012 року народження, вживав певні заходи до відшкодування витрат потерпілій на поховання та моральної шкоди, а тому призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром, тим більш із застосуванням додаткового покарання, колегія суддів вважає таким, що цілком відповідає меті та засадам, визначеним ст.ст.50,65 КК України.

Під час апеляційного розгляду також були додатково досліджені та перевірені матеріали провадження щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 (в тому числі й ті, що були долучені після вироку), які свідчать про те, що згідно довідки Комарської сільської ради №63 від 25 лютого 2016 року обвинувачений постійно мешкає зі своєю хворою бабусею, яку доглядає та опікує, як єдина близька людина, яка має таку можливість, а також те, що він відшкодував потерпілій ОСОБА_8 шкоду у сумі 70 000 грн., що перебільшує розмір шкоди, заявленої потерпілою у позову та визначеної судом у вироку, про що також свідчать розписки та заперечення на скаргу останньої, де вона підтверджує ці обставини та вибачає обвинуваченого, крім того, сам він вжив заходів до працевлаштування та працює в ТОВ «ВЕСНА» фасувальником деревини, про що свідчить відповідна довідка №24/01 від 24 лютого 2016 року. Також з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 на всіх його стадіях визнавав факт вчинення злочину та самої пригоди саме з його вину, незгода з самими обставинами ДТП, це є його правовою позицією, яка не впливає на висновки суду про особу обвинуваченого, а тому посилання прокурора на це в апеляційній скарзі не є слушним.

Зазначені обставини в їх сукупності дають підстави колегії суддів вважати, що суд першої інстанції прийшов до правильного і обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання у виді позбавлення волі і звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність ухвалення щодо обвинуваченого ОСОБА_7 нового вироку та призначення йому більш суворого покарання є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області