Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула 10 жовтня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 25 квітня 2016 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Аносова, Шимаковського р-ну, Амурської обл., Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , такого, що немає судимості,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.

ОСОБА_4 засуджено за те, що він 14 січня 2016 року о 18 год 30 хв, знаходячись у буд. АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно завдав потерпілому ОСОБА_5 два удари ножем у ліву руку та один удар ножем в область грудної клітини. В результаті зазначених дій потерпілому було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02 липня 2016 року вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується з ухвалою апеляційного суду з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та ставить питання про її скасування. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд апеляційної інстанції повною мірою не перевірив доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. До того ж, на думку скаржника, поза увагою суду апеляційної інстанції залишено неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання засудженому обтяжуючої обставини вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, даних про особу засудженого, який притягувався до кримінальної відповідальності та був звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК, в результаті чого ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Доведеність винуватості та кваліфікація дій засудженого за ч. 1 ст. 121 КК у касаційній скарзі не оспорюється, а тому суд касаційної інстанції не переглядає судового рішення в цій частині.
Згідно з вимогами ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається зі змісту копії ухвали, прокурор, не погоджуючись із вироком через неправильне, на його думку, застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості, звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просив скасувати ухвалений вирок і постановити новий, за яким призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Апеляційний суд, перевіривши ці доводи прокурора, за своїм змістом аналогічні наведеним у касаційній скарзі, погодився з висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_4 покарання та можливості звільнити засудженого від його відбування з випробуванням.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, керуючись положеннями статей 50, 65 КК, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є тяжким, дані про особу винного, котрий у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що згідно з положеннями ст. 66 КК суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання.

Крім того, вчинення засудженим злочину у стані алкогольного сп`яніння суд визнав обставиною, що обтяжує покарання.

З урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку про можливість призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК, з чим обґрунтовано погодився й апеляційний суд.

Відповідно до ст. 75 КК в разі якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, врахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд урахував дані про особу винного, позицію потерпілого ОСОБА_5 , який є рідним братом засудженого і в судовому засіданні зазначив про відсутність до засудженого претензій матеріального та морального характеру, просив суворо його не карати.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, про залишення поза увагою судом того факту, що засуджений вже притягався до кримінальної відповідальності, як обґрунтовано зазначено в ухвалі суду апеляційної інстанції, є безпідставними, оскільки ОСОБА_4 у силу ст. 89 КК вважається таким, що не має судимості.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження, у межах своїх повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, за апеляційною скаргою прокурора належним чином перевірив всі доводи та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 цього Кодексу, є законним та обґрунтованим.

За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, і вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 02 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3