Справа №295/1655/16-к

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0005431 від 05.11.2015р. стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

22.01.2015р. Богунським районним судом м.Житомира за ч.1 ст.185КК України до 200 годин громадських робіт

за ч.2 ст.389КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку Богунського районного суду м.Житомира від 22.01.2015року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.185КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт.

26.02.2015року ОСОБА_3 поставлений на облік у кримінально-виконавчій інспекції Богунського підрозділу УДПтСУ в Житомирській області. 18.05.2015року йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, а також належним чином попереджено про необхідність дотримання правил і обмежень, передбачених ст.37 Кримінально виконавчого Кодексу України, відповідно до яких, засуджені особи зобов`язані: дотримуватися встановлених законодавством порядку та умов відбування покарання; сумлінно ставитися до праці; працювати на певному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію у встановлені дні на реєстрацію; без дозволу кримінально- виконавчої інспекції не виїжджати за межі України.

Цього ж дня ОСОБА_3 був попереджений про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389КК України за ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Одночасно з цим, 18.05.2015року працівниками КВІ Богунського РП видано направлення до Житомирського МВ, за адресою м.Житомир вул.Л.Українки,17, відповідно до якого засуджений зобов`язаний з 19.05.2015року приступити до відбуття покарання у виді громадських робіт, призначеного йому за вироком суду.

Однак, незважаючи на це, засуджений ОСОБА_3 переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання вироку суду, з метою ухилення від відбування кримінального покарання, без поважних причин, якими є: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично позбавляють засудженого можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені, став свідомо допускати грубі порушення встановленого порядку виконання покарання у виді громадських робіт.

Так ОСОБА_3 , будучи спрямованим для відбування кримінального покарання у виді громадських робіт до Житомирського МВ, за адресою м.Житомир вул.Л.Українки, 17, свідомо без поважної причини, 19.05.2015року за місцем роботи не з`явився.

02.07.2015року засудженому ОСОБА_3 було винесено застереження у виді письмового попередження за невихід на громадські роботи без поважних причин та повторно було роз`яснено права та обов`язки, пов`язані з відбуванням покарання, останній був попереджений про те, що в разі ухилення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.389КК України може бути притягнутий до кримінальної відповідальності.

Однак, незважаючи на додатково проведену індивідуально-профілактичну роботу, письмові попередження за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_3 умисно продовжив ухилятися від відбуття призначеного за вироком суду покарання і на відпрацювання громадських робіт до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області без поважних причин не з`явився та не відпрацював 200 годин громадських робіт, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив, що 22.01.2015р. був засуджений Богунським райсудом м.Житомира за вчинення крадіжки на 200 годин громадських робіт. З`являвся в КВІ, де йому роз`яснили порядок відбуття покарання, також його попереджали про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт та направили для відпрацювання громадських робіт до Житомирського МВ. Однак дійсно, громадські роботи не відпрацював, оскільки працює не офіційно по утепленню фасадів будинків, має лише один вихідний день неділю, не бажав відпрацьовувати призначене судом покарання, так як не хотів втрачати роботу.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ч.2 ст.389КК України, які виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до такого покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання ст.65КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.2 ст.12КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжуть покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю. Цю обставину суд визнає такою, що пом`якшує його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_3 офіційно не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в обласному наркологічному диспансері не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, будучи засудженим за вчинення умисного злочину знову вчинив новий злочин, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та вперто не бажає стати на шлях виправлення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе в умовах їзоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст.389 КК України з частковим приєднанням відповідно до ст.ст.71,72КК України невідбутого покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 22.01.2015року.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 371,373,374КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389КК України і призначити йому покарання за ч.2ст.389 КК України - 1 (один) місяць арешту.

На підставі ст.71КК України повністю приєднати до покарання невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 22.01.2015року із застосуванням ст.72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий та призначити остаточне покарання 1 (один) місяць 25(двадцять п`ять) днів арешту.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 обрати у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю у період доби з 20 години 00 хвилин до 08 години 00 хвилин за адресою місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) з`являтись за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися за межі м. Житомира без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_1