Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Київського СІЗО управління Державної пенітенціарної служби України у м. Києві та Київській області кримінальне провадження № 0004202 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.02.2016 року ОСОБА_6 визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 1 800 гривень і на користь ОСОБА_8 1 300 гривень у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення..

Судом прийнято рішення щодо речових доказів.

________________________________

Справа № 11-кп/796/894/2016
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1
В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання у виді позбавлення волі до 1 року. ОСОБА_6 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність його винуватості та правильність кваліфікації дій, однак вважає, що покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість. Просить врахувати його щире каяття, допомогу слідству, те, що вчинене ним кримінальне правопорушення не несе соціальної небезпеки і не потягло за собою тяжких наслідків, а також визнати обставиною, що пом`якшує покарання, наявність на утриманні матері пенсійного віку, яка не працює.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, врахувавши, крім викладеного раніше, що він повернув потерпілим викрадене майно; доводи прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 вчинив крадіжку майна ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_10 за наступних обставин.

12 травня 2015 року близько 2 години ОСОБА_6 , знаходячись на АДРЕСА_2 , реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля Skoda Octavia д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , і раніше приготовленим невстановленим предметом, який мав при собі, розбив скло передньої пасажирської двері вказаного автомобіля. Після цього ОСОБА_6 зірвав з переднього вітрового скла відеореєстратор Prestigio вартістю 3 300 гривень і з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, 12 травня 2015 року близько 7 години ОСОБА_6 , знаходячись на вул. Ялтинській, 8/1 в м. Києві, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля Hyundai Matrix д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , і аналогічним чином розбив скло передньої пасажирської двері автомобіля. Після цього ОСОБА_6 зірвав з переднього вітрового скла відеореєстратор Vicovation Marcus-3 вартістю 1 500 гривень, в якому знаходилася карта пам`яті Transcend 32 GB вартістю 700 гривень, і з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2 200 гривень.
Крім того, 12 травня 2015 року близько 7 години 45 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись на вул. Харківське шосе, 121 в м. Києві, реалізовуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, підійшов до автомобіля Hyundai Getz д/н НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_10 , і аналогічним чином розбив скло передньої пасажирської двері автомобіля. Після цього ОСОБА_6 зірвав з передньої панелі автомагнітолу Kenwood вартістю 10 000 гривень і з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю наявних у ньому доказів, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли зміну або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі обвинуваченого про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його характеристику, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, і відсутність обставин, що його обтяжують, у тому числі ті дані й обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі.

Доводи ОСОБА_6 про те, що він повернув потерпілим викрадене майно, не можуть бути взяті до уваги, оскільки обвинувачений разом з цим майном був затриманий працівниками міліції, що виключало можливість добровільного усунення ним завданої шкоди. А посилання на наявність на утриманні обвинуваченого, який ніде не працював, непрацездатної матері, нічим не підтверджені.

Колегія суддів звертає увагу на кількості епізодів злочинної діяльності і на те, що ОСОБА_6 має судимості за вчинення крадіжок, за що неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі. Суд у вироку невірно зазначив, що він не судимий згідно з ст.89 КК України, однак це не вплинуло за законність та обґрунтованість судового рішення, в тому числі в частині призначеного покарання, і не є підставою для його зміни.

На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, і є справедливим, навіть з урахуванням доводів обвинуваченого.

Тому підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 23 лютого 2016 року по 27 квітня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3