АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/756/16 Справа № 187/1698/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0000770 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні, прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого на посаді начальника служби безпеки ТОВ «Агро-Овен», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатну матір, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 369-2 Кримінального кодексу України, та призначено йому покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 13 600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на службі в структурному підрозділі правоохоронного органу, вчинив корупційне кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

08.09.2015 р. СВ Магдалинівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області до ЄРДР внесено відомості за №0000557 за ст. 185 ч. 1 КК України про крадіжку препаратів захисту рослин з території складу, розташованого у АДРЕСА_2 , належного ПП ОСОБА_9 , у сумі 54,4 тис. грн. Досудове розслідування цього кримінального провадження доручено слідчому СВ Магдалинівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 .

Приблизно 08.09.2015 р. начальником СКР Магдалинівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 у вчинені вказаного злочину було викрито мешканця смт. Магдалинівка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що працював прибиральником складу у ПП «Ягольник», який зізнався у вчиненні крадіжки.

Приблизно 09 вересня 2015 р. начальник СКР Магдалинівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , будучи працівником правоохоронного органу, представником влади, знаходячись за місцем роботи, у приміщенні Магдалинівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області за адресою: смт. Магдалинівка, вул. Радянська, 112, діючи умисно, з корисних мотивів запропонував ОСОБА_11 передати йому неправомірну вигоду для себе у розмірі 10 тис. грн. за вплив на слідчого СВ Магдалинівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 (уповноваженого на виконання функцій держави), в провадженні якого перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , у прийнятті ним рішення про кваліфікацію злочину, вчиненого ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 185 КК України, а не за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто кримінальному правопорушенні, пов`язаному з крадіжкою чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, а також не затриманні ОСОБА_11 за цей злочин. З цим погодився ОСОБА_11 .

Продовжуючи вчиняти вказаний злочин та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зловживання впливом, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисних мотивів приблизно 10 вересня 2015 р., знаходячись у приміщенні Магдалинівського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області за адресою: смт. Магдалинівка, вул. Радянська, 112, одержав для себе від ОСОБА_11 частину з обумовленої раніше суми неправомірної вигоди у розмірі 3000 грн. за вплив на слідчого СВ Магдалинівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 (уповноваженого на виконання функцій держави), в провадженні якого перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , у прийнятті ним рішення про кваліфікацію злочину, вчиненого ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 185 КК України, а не за ч. 3 ст. 185 КК України, а також не затриманні ОСОБА_11 за цей злочин.

Продовжуючи вчиняти вказаний злочин та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зловживання впливом, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисних мотивів приблизно 12 вересня 2015 р., знаходячись у салоні свого службового автомобілю ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 , що належить автогосподарству ГУ МВС України в Дніпропетровській області, який розташовувався поруч з базою ТОВ «Агоро-Овен» за адресою смт. Магдалинівка, вул. Набережна одержав для себе від ОСОБА_11 частину з обумовленої раніше суми неправомірної вигоди у розмірі 2000 грн. за вплив на слідчого СВ Магдалинівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 (уповноваженого на виконання функцій держави), в провадженні якого перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , у прийнятті ним рішення про кваліфікацію злочину, вчиненого ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 185 КК України, а не за ч. 3 ст. 185 КК України, а також не затриманні ОСОБА_11 за цей злочин.

Продовжуючи вчиняти вказаний злочин та реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на зловживання впливом, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисних мотивів 30.09.2015 р. близько 18-50 год., знаходячись поруч з будинком АДРЕСА_3 , одержав для себе від ОСОБА_11 частину з раніше обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 5000 грн. за вплив на слідчого СВ Магдалинівського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 (уповноваженого на виконання функцій держави), в провадженні якого перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 , у прийнятті ним рішення про кваліфікацію злочину, вчиненого ОСОБА_11 , за ч. 1 ст. 185 КК України, а не за ч. 3 ст. 185 КК України, а також не затриманні ОСОБА_11 за цей злочин.

Після вчинення цих дій ОСОБА_8 було затримано співробітниками правоохоронних органів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий, відповідно до якого призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 2-х років позбавлення волі.

В обґрунтування свої вимог апелянт посилається на те, що суд в недостатній мірі врахував те, що обвинувачений скоїв злочин, віднесений законом до категорії середньої тяжкості, санкція якого передбачає покарання від 2-х до 5-ти років позбавлення волі, за місцем проживання характеризується з задовільної сторони, вину за пред`явленим обвинуваченням у кримінальному провадженні визнав. Судом при визначенні виду та розміру покарання не врахована ступінь суспільної небезпечності посаду, яку обіймав ОСОБА_8 як представник влади начальник сектору карного розшуку, тобто будучи співробітником правоохоронного органу, завданням якого є захист прав і свобод громадян, їх законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припиненням; виявлення і розкриття злочинів, особисто скоїв корисний злочин. Вказує, що судом при визначенні міри покарання обвинуваченому необґрунтовано призначено менш суворе покарання, ніж було запропоновано прокурором, та призначено покарання у виді штрафу на користь держави у майже мінімальному розмірі, що є явно несправедливим покаранням через його м`якість.

Обвинувачений подав заперечення, відповідно до яких вважав, що покарання, призначене вироком від 22.02.2016 року, відповідає ст. 65 КК України, та просив вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив вирок скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, думку обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження у сукупності з доводами апеляційної скарги, судова колегія вважає апеляцію такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про винність засудженого ОСОБА_8 в скоєнні вказаного злочину при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини справи та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 269-2 КК України, що в апеляції не оскаржується.

Порушень процесуального закону, що тягнуть скасування вироку, судом 1-ї інстанції допущено не було.

Що ж стосується міри покарання, то відповідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Однак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції зазначені вимоги закону виконав не в повному обсязі.

Так, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу, суд врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та непрацездатну матір, що відповідно до положень ст. 66 КК України визнав обставинами, які пом`якшують покарання, врахував, що обвинувачений працює та за місцем мешкання та роботи характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Однак, суд при призначенні покарання не навів переконливих мотивів для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 покарання, за своїм розміром наближеного до мінімального, що передбачено санкцією статті, що йому інкриміновано та не в повній мірі врахував, що скоєний ОСОБА_8 злочин хоча і відноситься до злочинів середньої тяжкості, однак скоєний особою, що перебувала на службі в структурному підрозділі правоохоронних органів та відповідно повинна відповідати діловим та моральним якостям для здійснення покладених на неї обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення засудженому ОСОБА_8 більш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України, але при цьому вважає, що застосування покарання у вигляді штрафу у більшому розмірі, ніж визначено вироком суду першої інстанції, буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, буде в повній мірі відповідати вимогам ст. 65 КК України. Разом з цим, колегія суддів вважає, що при зазначених обставинах, застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш тяжкого виду покарання у вигляді позбавлення волі, буде надто суворим та не відповідатиме загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, колегія суддів визнала необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково: вирок в частині призначення ОСОБА_8 покарання скасувати та постановити свій вирок з призначенням обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в більшому розмірі, ніж визначено вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2016 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України у вигляді штрафу у розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот гривень) грн.

В іншій частині вирок першої інстанції залишити без змін.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.
Судді: