УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/833/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1ст.125 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2016 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
неповнолітніх потерпілих ОСОБА_8
представника потерпілих ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 травня 2016 року, -
Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулу, Тенькинського району, Магаданської області, РФ, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , несудимого, -
засуджено з ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Згідно вироку суду, 14 січня 2016 року, близько 17 години 00 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_10 та, стоячи напроти останньої, на ґрунті особистих неприязних відносин вирішив їй спричинити тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_11 рукою схопив її за волосся та кулаком наніс два удари по голові ОСОБА_10 в ділянку правого вуха, після чого штовхнув в спину, від чого остання руками вдарилась об стіну. Після цього, ОСОБА_11 припинив свої злочинні дії.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_11 , потерпілій ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 28 від 15.01.2016 року було заподіяно тілесні ушкодження у виді садна на тилі правої кисті в проекції 2 п`ясткової кістки, що належать до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, цього ж дня, близько 20 години 00 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_12 та, стоячи напроти останньої, на ґрунті особистих неприязних відносин вирішив їй спричинити тілесні ушкодження
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ОСОБА_11 обома руками штовхнув її в плечі, від чого ОСОБА_12 впала на підлогу на спину. Після цього, ОСОБА_11 припинив свої злочинні дії.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_11 , потерпілій ОСОБА_12 , згідно висновку експерта № 26 від 15.01.2016 року було заподіяно тілесні ушкодження у виді саден в лопатковій ділянці справа, що належать до легких тілесних ушкоджень.
Крім того, 15 січня 2016 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_11 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_10 та, стоячи напроти останньої, на ґрунті особистих неприязних відносин вирішив їй спричинити тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діставши з шафи дві пари жіночого зимового взуття, кинув їх в бік ОСОБА_10 , з яких один черевик влучив в область грудної клітини останньої зліва. Після чого ОСОБА_11 , без відриву у часі, піднявши з підлоги одного черевика, із пари жіночого зимового взуття, кинув його в бік ОСОБА_10 , який влучив в область голови потерпілої. В цей час син потерпілої ОСОБА_13 , з метою захисту матері, став між ОСОБА_11 та потерпілою ОСОБА_10 , притулившись спиною до потерпілої ОСОБА_10 , таким чином затуляючи її від ОСОБА_11 , який підійшовши впритул до ОСОБА_13 та наніс один удар кулаком в область виличної ділянки голови ОСОБА_13 справа. Після цього, ОСОБА_11 припинив свої злочинні дії.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_11 , потерпілій ОСОБА_10 згідно висновку експерта № 32 від 18.01.2016 року було заподіяно тілесні ушкодження у виді синця в підключичній ділянці зліва, що належать до легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_11 , потерпілому ОСОБА_13 згідно висновку експерта № 31 від 18.01.2016 року було заподіяно тілесні ушкодження у виді синця у виличній ділянці справа, що належить до легких тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить скасувати вказаний вирок, а кримінальне провадження направити на новий розгляд в суд першої інстанції.
Вважає вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 травня 2016 року таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому піддягає скасуванню.
Зазначає, що обвинувальний вирок ґрунтується на припущеннях та на формальному викладені доказів. Вважає, що суд формально виклав докази його вини, і не зробив аналіз висновків щодо фактичних обставин та матеріалами справи.
Вказує, що коли він прийшов проживати в свою квартиру з іншою жінкою, ОСОБА_10 вирішила його виселити з квартири. Коли приходили працівники поліції, яких викликала сама ОСОБА_10 , на їх запитання, чи є ушкодження вона заявляла, що немає, а на другий день такі ушкодження з`являлись. Ці обставини судом не взяті до уваги.
Вважає, що судом не взято до уваги того, що сварки стали виникати після того, як він став зустрічатись з іншою жінкою і заявив, що вона буде проживати з ним. Ініціатором скандалів стала виступати ОСОБА_10 , яка налаштувала дітей на те, що він залишить їх без житла і з цією метою їм слід зробити таку обстановку, щоб він сам пішов з квартири. Доказом цього є цивільна справа за позовом ОСОБА_10 до нього про усунення перешкод.
Зазначає, що доказами по даній справи згідно вироку суду є покази потерпілих та висновки експерта. Однак покази потерпілих не співпадають з висновками експерта, на що він звертав увагу. Крім того по висновках експерта, що він не виключає можливості, що саме таким чином можуть утворитись ушкодження, не є доказом його вини, а лише припущення, що є порушенням ст.84 КПК України.
Вважає, що слід допитати працівників поліції, які підтвердять, що ініціатором сварок була сама ОСОБА_14 .
В письмових запереченнях потерпіла ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 травня 2016 року без змін.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, прокурора та інших учасників судового розгляду, які заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_11 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлено з урахуванням усіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події, та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, оцінених та докладно наведених у вироку доказах.
Дії ОСОБА_11 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, які виразилися в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .
Злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, відповідно до ч.2 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
При призначенні покарання ОСОБА_11 , судом першої інстанції дотримано вимоги ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілих.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_11 , судом встановлено вчинення злочину щодо малолітнього.
При обранні виду і міри покарання судом першої інстанції також враховано те, що ОСОБА_11 раніше несудимий, вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, вину не визнав, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, не працює, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, думку потерпілих, які наполягали на суворому покаранні обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді 200 годин громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, з чим погоджується Апеляційний суд.
Апеляційні доводи ОСОБА_11 про те, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам справи є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Вина ОСОБА_11 в спричиненні потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 умисних легких тілесних ушкоджень, передбачених ч.1 ст.125 КК України підтверджується наступними доказами:
Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка є колишньою дружиною обвинуваченого, та яка в суді першої інстанції пояснила, що 14.01.2016 року їй зателефонував син і сказав, що батько прийшов зі своєю співмешканкою і дитиною. Коли вона прийшла то, обвинувачений ОСОБА_11 попросився пожити з сім`єю, оскільки в квартирі, яку вони наймали, прорвало трубу. Вона погодилася щоб залишилася його співмешканка з дитиною, а він ні, бо він дуже агресивний, б`ється, його бояться діти. ОСОБА_11 почав її виганяти, схопив за волосся, вдарив кулаком двічі по голові, штовхнув її, вона впала. Близько 20 год., того ж дня, обвинувачений знову виганяв її з дітьми з квартири, штовхнув доньку і вона впала на підлогу на спину. 15.01.2016 року син рознервувався і не пішов до школи, ОСОБА_11 вигнав його з дому. Після роботи вона прийшла додому, тоді ОСОБА_11 почав кидатися в неї взуттям та попав їй по голові черевиком. Вони сварилися і ОСОБА_11 вдарив її долонею в обличчя. Син її закрив, тоді обвинувачений вдарив його кулаком у вилицю. Після цього вона викликала поліцію.
Показаннями в суді першої інстанції потерпілого ОСОБА_13 , згідно яких, 14.01.2016 року батько прийшов до квартири зі своєю другою сім`єю, попросився пожити. Мати дозволила залишитися тільки співмешканці з дитиною. Батько почав виганяти їх з квартири, бив матір по голові, штовхнув сестру, від чого вона впала на підлогу спиною. 15.01.2016 року батько виганяв їх з квартири, вдарив матір в обличчя. Він закрив матір, батько вдарив його кулаком.
Показаннями в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_12 , згідно яких, батько кричав, сварився та бив маму. Вона попросила його не кричати, він штовхнув її і вона впала і вдарилася спиною і головою.
Показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 та малолітньої потерпілої ОСОБА_12 - ОСОБА_8 , яка в суді першої інстанції показала, що донька вийшла заміж за обвинуваченого ОСОБА_11 у 17 років, народила від нього двоє дітей. Обвинувачений неодноразово бив доньку і дітей, вони його бояться. Діти відвідують психолога і проживають у неї, бо обвинувачений не пускає їх додому.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в суді першої інстанції показала, що 14.01.2016 року вона приїхали з роботи та почула нецензурну лайку на сходах. Вона бачила, що обвинувачений ОСОБА_11 тримав потерпілу ОСОБА_10 за волосся і бив рукою по голові. Вдарив кілька разів по спині.
Крім того, вина ОСОБА_11 в спричиненні потерпілим ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 умисних легких тілесних ушкоджень, передбачених ч.1 ст.125 КК України також підтверджується:
- фактичними даними у висновку експерта № 26 від 15.01.2016 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_12 у вигляді саден в лопатковій ділянці справа утворились від дії тупого(их) предмета(ів) за механізмом удару, давністю можливо 14.01.16р., належать до легких тілесних ушкоджень. Описані тілесні ушкодження у ОСОБА_12 могли утворитися від 1-3 травмуючих дій (а с.22);
- фактичними даними у висновку експерта № 28 від 15.01.2016 року, згідно якого тілесні ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді садна на тилі правої кисті в проекції 2 п`ясткової кістки утворилось від дії тупого предмета за механізмом удару, давністю можливо 14.01.16р., належать до легких тілесних ушкоджень. Описане тілесне ушкодження у ОСОБА_10 утворилося від одної травмуючої дії. Не виключена можливість утворення вищеописаного тілесного ушкодження у ОСОБА_10 , вказаних нею при експертизі (а.с.24);
- фактичними даними у висновку експерта № 32 від 18.01.2016 року, згідно якого тілесне ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді садна на тилі правої кисті в проекції 2 п`ясткової кістки утворилось від дії тупого предмета за механізмом удару, давністю можливо 14.01.16р., належить до легких тілесних ушкоджень. Описане тілесне ушкодження у ОСОБА_10 утворилося від одної травмуючої дії. Тілесне ушкодження у ОСОБА_10 у вигляді синця в підключичній ділянці зліва утворилось від дії тупого предмета за механізмом удару/стискання/, давністю можливо 15.01.16р., належить до легких тілесних ушкоджень. Вищеописане тілесне ушкодження у ОСОБА_10 утворилося від одної травмуючої дії. (а.с.27);
- фактичними даними у висновку експерта № 31 від 18.01.2016 року, згідно якого тілесне ушкодження у ОСОБА_13 у вигляді синця у виличній ділянці справа утворилось від дії тупого предмета за механізмом удару/стискання/, давністю можливо 15.01.16р., належить до легких тілесних ушкоджень. Описане тілесне ушкодження у ОСОБА_13 утворилося від одної травмуючої дії. (а.с. 29);
- фактичними даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2016 року з фототаблицями до нього слідує, що потерпіла ОСОБА_10 розказала та показала про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень 14.01.2016 року в приміщенні квартири АДРЕСА_1 (а.с.38-42);
- фактичними даними у висновку експерта № 121 від 10.03.2016 року, згідно якого не виключена можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_10 , описаного у висновку експерта № 28 від 15.01.2016 року, при обставинах, вказаних нею під час проведення слідчого експерименту 04.03.2016 року (а.с.43);
- фактичними даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 04.03.2016 року з фототаблицями до нього, згідно якого малолітня потерпіла ОСОБА_12 розказала та показала про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень 14.01.2016 року в приміщенні квартири АДРЕСА_1 (а.с.44-47).
- фактичними даними у висновку експерта № 124 від 10.03.2016 року слідує, що не виключена можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_12 , при обставинах, вказаних нею під час проведення слідчого експерименту 04.03.2016 року (а.с.48);
- фактичними даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 04.03.2016 року з фототаблицями до нього, згідно якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_13 розказав та показав про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень 15.01.2016 року в приміщенні квартири АДРЕСА_1 (а.с.49-52);
- фактичними даними у висновку експерта № 122 від 10.03.2016 року, згідно якого не виключена можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_13 , при обставинах, вказаних ним під час проведення слідчого експерименту 04.03.2016 року (а.с.53).
- фактичними даними у протоколі проведення слідчого експерименту від 04.03.2016 року з фототаблицями до нього, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 розказала та показала про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень 15.01.2016 року в приміщенні квартири АДРЕСА_1 (а.с.54-58);
- фактичними даними у висновку експерта № 123 від 10.03.2016 року, згідно якого не виключена можливість утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_10 , описаного у висновку експерта № 32 від 18.01.2016 року, які вона можливо отримала 15.01.2016 року, при обставинах, вказаних нею під час проведення слідчого експерименту 04.03.2016 року (а.с.59).
Апеляційні доводи ОСОБА_16 про те, що вирок ґрунтується на припущеннях та на формальному викладені доказів є безпідставними, оскільки судом першої інстанції ретельно досліджено кожен доказ в кримінальному провадженні та надано належну юридичну оцінку, як показанням потерпілих, так і показанням самого ОСОБА_16 , протоколам та висновкам експертиз.
Доводи ОСОБА_11 що висновок експерта є припущенням є безпідставними, оскільки у своїх висновках експерти дають науково-обгрунтовані відповіді на поставлені слідчим питання в межах своєї компетенції.
Доводи ОСОБА_16 про те, що судом не взято до уваги того, що ініціатором сварок виступала ОСОБА_10 , яка налаштувала дітей на те, що він залишить їх без житла і з цією метою їм слід зробити таку обстановку, щоб він сам пішов з квартири Апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів з цього приводу а ні суду першої інстанції, а ні Апеляційному суду.
Наявність рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 16.032016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_16 про усунення перешкод у користуванні житлом не стосується даного кримінального провадження і є суто цивільно-правовими відносинами та не впливає на обсяг висунутого обвинувачення.
Клопотання ОСОБА_16 , викладене в його апеляційній скарзі про допит працівників поліції, які на його думку можуть підтвердити, що ініціатором сварок була ОСОБА_10 є безпідставними, оскільки працівники поліції не були очевидцями розгортання вказаних подій, а лише прибули за викликом та фіксували наслідки, які сталися внаслідок сварки.
В Апеляційного суду відсутні підстави вважати що судове слідство в суді першої інстанції відносно ОСОБА_11 проводилось упереджено, з обвинувальним нахилом.
Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що в діях ОСОБА_11 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України є цілком обґрунтованими і відповідають матеріалам кримінального провадження.
На думку Апеляційного суду призначене ОСОБА_11 судом першої інстанції покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України є необхідним й достатнім, яке відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, Апеляційний суд дійшов висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 травня 2016 року щодо нього без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: